АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/23/16 Справа № 180/1833/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, яка не працює та має на утриманні трьох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 23 вересня 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 510 гривень.

Яким ОСОБА_8 визнано винною та їй призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо остання протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

в с т а н о в и л а

11 червня 2015 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись разом з ОСОБА_10 біля будинку №174 по вул. Київській в м. Марганці, з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, непомітно для потерпілого, викрала з його кишені мобільний телефон «Флай 4415» чорного кольору, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1274,00 грн.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити свій вирок, яким обвинувачену ОСОБА_8 засудити за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штраф у розмірі 510 гривень, який виконувати самостійно. Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення в період відбуття покарання за попереднім вироком, однак суд першої інстанції в порушення вимог ст. 71 КК України, не призначив обвинуваченій покарання за сукупністю вироків, не приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком від 23 вересня 2014 року, тим самим не застосував закон, який підлягає застосуванню. Крім того, апелянт зазначає, що при призначенні покарання за правилами ст. 71 КК України, остаточне покарання має бути більшим ніж покарання, призначене за новий злочин та ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Крім того, у разі призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України, але в такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання новим, ухваливши рішення про їх самостійне виконання. Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що у вступній частині вироку зазначено судимість ОСОБА_8 23.10.2014, що не відповідає фактичним даним кримінального провадження, згідно яких обвинувачена засуджена вироком від 23.09.2014.

В суді апеляційної інстанції прокурор просив задовольнити апеляцію першого заступника прокурора області в повному обсязі з наведених в ній підстав.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник просили не позбавляти її волі мотивуючи тим, що в неї на утриманні троє неповнолітніх дітей, свою вину визнала та щиро кається в скоєному злочині.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення обвинуваченої та її захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється прокурором. У випадках передбачених цим Кодексом, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням з прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Недотримання цих положень закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Проте під час розгляду даного кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд належним чином не виконав наведених вимог кримінального процесуального закону.

Суд всупереч вимогам ст. 349 КПК України, не визначивши з учасниками судового провадження, які докази досудового розслідування потрібно дослідити, фактично розглянув справу в спрощеному порядку, в результаті чого деякі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення провадження, залишилися недослідженими.

Відсутні в матеріалах судового провадження й дані про щодо повідомлення ОСОБА_8 про підозру (статті 277-278 КПК України).

В порушення вимог ст. 349 КПК України ці матеріали кримінального провадження суд у прокурора не витребував, їх не перевірив, а розглянув справу та прийняв рішення по суті в судовому засіданні на підставі обвинувального акта, допитів обвинуваченого, потерпілих, свідків, протоколів слідчих експериментів та висновків судово-медичних експертиз.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суд першої інстанції, встановлюючи винуватість ОСОБА_8 , перерахував докази, однак ним не дано оцінку допустимості цих доказів з урахуванням положень ст. 94 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 одних із основних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, - законності та справедливості та ухвалив вирок, який не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в силу статей 409 і 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цьому суді, який необхідно провести з дотриманням вимог КПК України, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, подану апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Марганецького міського суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року задовільнити частково.
Вирок Марганецького міського суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 рокущодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в тому ж суді, в іншому складі.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4