490/5681/15-к
н/п 1-кп/490/182/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаїв кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, українця, громадянина України, неодруженого, професіно технічною освітою, призваного Херсонським РВК 06.10.2010року на військову службу за контрактом, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ст.19,20,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 21.01.2014р. призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини п/пВ4174 по стройовій частині №6-ПМ від 21.01.2014р. ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду водія-електрика радіостанції радіоцентру польового вузла зв?язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_6 як військовослужбовець відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст.1,3, п.8 ст.6,20, п.2ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок, і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників); - виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; - виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; виконувати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири,бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці служби протягом службового (навчального) часу; дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_6 22.08.2014р. близько 08 год. 00 хв., діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, бажаючи тимчасово ухилитися від обов?язків військової служби, вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та не з`явився вчасно на службу без поважних причин строком понад один місяць, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 проводячи час на власний розсуд, ухиляючись від військової служби до 15 березня 2015р.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм.Обвинувачений Постол пояснив суду , що був прийнятий на військову службу за контрактом у в/ч п/п НОМЕР_2 . Він служив на посаді водія електрика.
В травні 2014р. він проходив службу в зоні АТО в Донецькій області в районі Должанського, Бірюкове, що близько 80 км від кордону з Російською Федерацією. Пізніше в районі Ізваріно, Діброве, Мар?їнка де були бойові дії.Повернулися в розташування в/частини десь близько 5 серпня 2014р. Йому як і іншим військовослужбоцям, що повернулися із зони АТО було надано 5 днів відпустки з 9 по 14 серпня. Він поїхав додому. Після відпустки він вернувся у в/ч. Потім знову почалися збори для відправки в зону АТО. Він відчував себе морально дуже виснаженим та деморалізованим. Окрім цього, вдома у нього хворіла мати, яка потребувала сторонньої допомоги, тому він полишив в/частину і поїхав додому доглядати за матір?ю. Вдома перебував до 15 березня 2015р., та за викликом військового прокурора повернувся в в/ч. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Судом досліджено довідка №492/14 від 13.03.2015р. КЗ «Херсонської міської клінічної лікарні" згідно якої ОСОБА_7 1966р.н. перебуває на лікуванні та потребує постійного стороннього догляду.
Судом досліджений акти службових розслідувань від 24.09.2014р., 30.09.2014р.,16.10.2014р., згідно яких солдат ОСОБА_6 був відсутній на службі з 22.08.2014р..
Судом досліджено посвідчення № НОМЕР_3 від 12.10.2015р. згідно якого ОСОБА_6 надано статус учасника бойових дій.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч.3 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує пом`якшуючі обставини визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин суд не вбачає.
Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується добре, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_6 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Керуючись ст.ст.368, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя