Ухвала
іменем України 22 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000188,
встановила :

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Славута Хмельницької області,

громадянина України, проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він в ніч на 13 березня 2016 року, шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей, проник в приміщення хліва, який розташований по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 2316,93 грн.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про зміну постановлених судових рішень та призначення йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що він розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинені збитки, має вагітну сестру. Наголошує що поніс тяжкі страждання у зв`язку зі смертю матері.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі ним не оскаржуються.

Що стосується призначеного покарання, яке, на думку засудженого, є суворим, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Зазначені вимоги закону судом дотримані.
Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд врахував суспільну небезпеку вчиненого тяжкого злочину, данні про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та не встановив тих, що його обтяжують.

Суд взяв до уваги, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, раніше неодноразово судимий, висновків не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення. Крім того, судом правильно зазначено, що ОСОБА_4 після звільнення з місць позбавлення волі вчиняє умисні злочини, не працює, сталих соціальних зв`язків не має.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі й тих, на які посилається засуджений у скарзі, суд дотримався зазначених вимог кримінального закону, визнав неможливим виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, призначив ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. У вироку наведено переконливі підстави такого рішення, зазначено, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Рішення про призначення ОСОБА_4 покарання належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.

Доводи засудженого про суворість призначеного покарання, які аналогічні доводам його касації, належно перевірені і апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Колегія суддів погоджується з судовими рішеннями, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, як про це йдеться у касаційній скарзі.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3