Справа № 743/443/16-к
Провадження №1-кп/743/69/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 року
Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Павлівка Ріпкинського району
Чернігівської області,
громадянина України,
паспорт серії НОМЕР_1 ,
з середньою спеціальною освітою,
одруженого,
інваліда ІІІ групи (загальне захворювання),
пенсіонера (пенсія по інвалідності),
працюючого зварником в ПАТ «СТРІЛА» (за трудовою угодою),
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,
такого, що не має судимостей,
за ч. 1 ст. 125 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: начальника Ріпкинського відділу
Чернігівської місцевої прокуратури
ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
10 жовтня 2015 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_10 , умисно наніс останній два удари віжками в область грудної клітини та тулуба, заподіявши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин грудної клітки, синців тулуба.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Підтвердив, що у нього з його сестрою ОСОБА_11 маються тривалі неприязні відносини щодо майна, яке їм дісталось від тіток. Дійсно 10 жовтня 2015 р., він, найнявши автомобіль, привіз меблі родичів аби повернути їх сестрі та матері до будинку АДРЕСА_2 . Одночасно він висловив претензії щодо повернення його речей, а саме «тачки», металевих «козлів», сокир, інструменту, чавунів та придбаного за його кошти газового котла. В свою чергу ОСОБА_11 не віддала йому ключі від гаража, «покрутивши» їх на пальці перед ним. В такому стані, будучи виведеним з себе потерпілою та матір`ю, він наніс ОСОБА_11 два удари віжками по сідницям. Заперечує, що удари наносив по голові, по грудній клітині, по тулубу.
Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_12 , його вина у вчиненому повністю доведена.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що між нею та її братом ОСОБА_12 маються тривалі неприязні стосунки з приводу майна тіток, яких вона похоронила. Вказує, що все майно, крім меблів, з 2 будинків вона перевезла до будинку де проживає з матір`ю ОСОБА_13 .. Оскільки ОСОБА_8 жодної участі в похованні тіток не брав, однак забрав меблі, то вони з матір`ю вказала останньому, аби той їх повернув. Привізши 10.10.2015 р. зранку меблі до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 став вимагати повернення своїх речей. Вона цього зробити ОСОБА_14 не дозволи, за що останній наніс їй 3 удари, один в область грудної клітини, один в область тулуба, один в область голови. Хоча брата пробачила, але вважає, що останній повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене.
З висновку судово-медичної експертизи № 959, проведеної судово-медичним експертом відділу чергових судово-медичних експертів КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_15 , розпочатої 20.10.2015 р. та закінченої 02.11.2015 р., вбачається, що у ОСОБА_11 мали місце легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад її здоров`я у вигляді забою м`яких тканин грудної клітки, синців тулуба, які утворились від дії тупих предметів в строк 10.10.2015 р., в тому числі від ударів віжками, а кількість та послідовність нанесення тілесних ушкоджень визначити не можливо, із-за відсутності судово-медичних даних та згідно п. 2.3.1а, 2.3.2б, 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»
На думку суду, вказаний висновок експертизи є науково обґрунтованим, відповіді на запитання, що ставились перед експертом є вичерпними та не викликають сумнівів у їх правильності.
Вказаний висновок експерта в сукупності з показаннями потерпілої ОСОБА_11 , на думку суду, доводить локалізацію травматичних впливів (область грудної клітини та тулуба), наявність тілесних ушкоджень (забій м`яких тканин грудної клітки, синці тулуба)та спростовує версію ОСОБА_16 , що він наніс потерпілій удари по сідницям.
Враховуючи те, що судово-медичний експерт не визначив кількість та послідовність нанесення тілесних ушкоджень, не встановив наявність будь-яких ушкоджень в області голови, те, що обвинувачений ОСОБА_8 наполягає на нанесенні потерпілій 2 ударів, те, що потерпіла ОСОБА_11 наполягає на тому, що останнім наніс їй 3 удари: один в область грудної клітини, один в область тулуба, один в область голови, беручи до уваги те, що всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, суд вважає доведеним, що кількість травматичних ударів, які наносив ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 становить два удари, а не три, як вказано в обвинувальному акті.
Крім того, судом встановлено, що у ОСОБА_16 :
- мали місце клінічні ознаки посткомоційного синдрому (F07.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється (висновок судово-психіатричної експертизи № 213 від 08.04.2016 р.);
- за своїм психічним станом на теперішній час може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення (висновок судово-психіатричної експертизи № 213 від 08.04.2016 р.);
- на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових захворювань внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, у зв`язку з чим протиалкогольне лікування йому не показане (висновок судово-психіатричної експертизи № 214 від 08.04.2016 р.).
Суд приходить до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про доведеність винуватості ОСОБА_16 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (без кваліфікуючих ознак).
Вирішуючи питання про визначення міри покарання, що може бути призначена обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а також відомості про особу винного.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_16 відсутні. При цьому, до висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання суд приходить, виходячи з того, що обвинувачений в судовому засіданні, визнаючи вину у вчиненому, заперечив локалізацію ударів, вказуючи, що удари наносив по сідницям, що не може свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 являється інвалідом ІІІ групи (загальне захворювання), пенсіонером (пенсія по інвалідності), одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, працює в ПАТ «Стріла» за трудовою угодою, позитивно характеризується за місцем роботи.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_14 слід призначити покарання у виді штрафу, що відповідатиме меті його виправлення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_16 не обирався, підстави для його обрання відсутні.
По кримінальному провадженню:
- процесуальні витрати та речові докази відсутні;
- цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн. (п`ятсот дев`яносто п`ять гривень).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні., цивільний позов в ньому не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1