Справа № 1615/4818/2012
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2012 року м.Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, при секретарі Таранець Т.П., за участю прокурора Сеннікова А.Б., за участю захисника ОСОБА_2, слідчого Могильчук О.Ю., розглянувши подання старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Полтавської області юристу 1 класу ОСОБА_3Ю про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, помічника начальника оперативного чергового ОСОБА_5 УМВС України в Кіровоградській області, капітан міліції, раніше не судимого, неодруженого, має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся старший слідчий прокуратури м. Кременчука Полтавської області юрист 1 класу ОСОБА_3Ю з поданням, яке у встановленому законом порядку погоджене з прокурором м.Кременчука, про обрання міри запобіжного заходу громадянину ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування подання старший слідчий прокуратури м. Кременчука Полтавської області юрист 1 класу ОСОБА_3Ю вказав, що проводиться досудове слідство по кримінальній справі №121325182, яка порушена 28.09.2012 року відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Підставою для порушення кримінальної справи стало те, що 28.08.12 близько 18 год. на території Залізничного вокзалу м. Кременчука ОСОБА_4, умисно, з корисливою метою, під час оперативної закупки, яка проводилася працівниками ВВБ в Полтавській області ДВБ МВС України, за 1000 грн. збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6, сірникову коробку з полімерним пакетиком із метамфетаміном масою 0,4373 г., психотропною речовиною, обіг якої обмежено. При цьому ОСОБА_4 являється працівником міліції оперативним черговим ОСОБА_5 УМВС України в Кіровоградській області капітаном міліції. За таких обставин, будучи на волі, ОСОБА_4 буде ухилятися від слідства та суду з метою уникнути відповідальності, перешкоджати встановленню істини в кримінальній справі, а також ухилятись від виконання процесуальних рішень, чи негативно вплинути на їх хід, а тому слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий, прокурор подання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні поданні, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону.

Розглянувши подання і матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченого, судом встановлено наступне:

28.09.2012 року прокурором м. Кременчука ОСОБА_7 було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, що передбаченого ч.1 ст.307 КК України. Провадження досудового слідства доручено старшому слідчому прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3.

Підставою для порушення кримінальної справи стало те, що 28.09.12 року до прокуратури м. Кременчука надійшли матеріали перевірки ВВБ в Полтавській області ДВБ МВС України за фактом збуту психотропної речовини працівником міліції оперативним черговим ОСОБА_5 УМВС України в Кіровоградській області капітаном міліції ОСОБА_4.

Встановлено, що 28.08.12 близько 18 год. на території Залізничного вокзалу на ст. Кременчука ОСОБА_4, умисно, з корисливою метою, під час оперативної закупки, яка проводилася працівниками ВВБ в Полтавській області ДВБ МВС України, за 1000 грн. збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6, сірникову коробку з полімерним пакетиком із метамфетаміном масою 0,4373 г., психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

28.09.2012 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.115 КПК України.

02.10.2012 року ОСОБА_4 було предявлено обвинувачення за ч. 1 ст. 307 КК України .

Відповідно ч. 1 ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у статті 148 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Також, п. 10 Постановою Пленуму Верховного суду України від 25.04.2003 N 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідствазвернуто увагу судів на те, що під час судового розгляду подання органу дізнання, слідчого чи прокурора про взяття під варту предметом дослідження є ті обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу (ст. 148 і ч. 1 ст. 155 КПК).

Розглядаючи подання, суддя з'ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обгрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У разі, коли подання стосується особи, щодо якої порушено кримінальну справу, суд має дослідити, чи наявні передбачені ст. 94 КПК приводи й підстави до її порушення і чи зазначено в постанові кримінальний закон, за ознаками якого порушено справу.

Так, суддею встановлено, що кримінальну справу відносно ОСОБА_4 було порушено на підставі постанови від 28.09.2012 року прокурора м. Кременчука ОСОБА_7 за ознаками злочину, що передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

В судовому засіданні старший слідчий прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 надав суду постанову від 08.10.2012 року винесену останнім, про зміну підстав порушення кримінальної справи та кваліфікації складу злочину, в резолютивній частині якої постановив, що слід вважати кримінальну справу порушену відносно ОСОБА_4порушену за ч. 2 ст. 307 КК України.

Однак, суд вважає, що постанова старшого слідчого прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 прийнята не у відповідності з нормами КПК України зі слідуючих підстав.

У відповідності до ст.. 98 КПК України за наявності приводів і підстав, прокурор слідчий, орган дізнання або суддя зобовязаний винести постанову про порушення кримінальної справи.

Як зазначено вище, кримінальну справу було порушено прокурором м. Кременчука, про що останнім у відповідності до ст.. 98 КПК України було винесено постанову, в якій вказані приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушено кримінальну справу, а також подальше її спрямування.

Однак, слідчий в судовому засіданні не пояснив та не обґрунтував, які конкретно відбулися зміни підстав порушення кримінальної справи та зміна кваліфікації складу злочину.

Так, слідчий своєю постановою змінив підстави порушення кримінальної справи, які згідно ч. 2 ст. 94 КПК України є : достатні дані, що вказують на наявність ознак злочину, тобто, за логікою постанови змінив дані, що вказують на наявність ознак злочину.

Враховуючи, що підстава для порушення кримінальної справи складається з двох взаємоповязаних елементів: наявність ознак злочину і події, що стала відомою та наявності достатніх даних, на базі яких встановлюються ознаки вчинення злочину, дана постанова є невмотивованою і не може бути прийнята судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України ознаками злочину є: визначення діяння злочином у кримінальному кодексі, суспільна небезпека діяння, його протиправність, винність, вчинення діяння субєктом злочину.

Аналогічним чином суд не може взяти до уваги і проведену слідчим, згідно постанови про зміну … кваліфікації складу злочину, а саме згідно резолютивної частини постанови вважати кримінальну справу порушену відносно ОСОБА_4 за ознаками складу злочину, передбачену ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, оскільки постанову про порушення кримінальної справи було винесено саме прокурором м. Кременчука, слідчий не наділений повноваженнями вносити до такого процесуального документа, який винесений іншої вищестоящою посадовою особою, будь-яких уточнень стосовно статті кримінального закону, оскільки це впливає як на приводи і підстави для порушення справ, так і на кваліфікацію дій.

В той же час, ч. 2 ст. 114 КПК України передбачено, що в разі незгоди слідчого з вказівками прокурора про кваліфікацію злочину і обсяг обвинувачення, тощо, слідчий вправі подати справу вищестоящому прокуророві з письмовим викладом своїх заперечень.

Проте слідчим не вчинено дій передбачених ч. 2 ст. 114 КПК України, не винесено як окремий процесуальний документ постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Таким чином, суд вважає, що кримінальну справу порушено відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Суд вирішуючи дане подання бере до уваги, що як основну підставу для обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, є те, що ОСОБА_8 навмисно ввів орган досудового слідства в оману буцімто невірно вказавши місце проживання його цивільної дружини, а саме вул.. Республіканська 120, тобто намагання перешкоджання встановити істину по справі.

ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував, що помилився в адресі місця проживання співмешканки, а саме що остання проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Однак, орган досудового слідства при направленні подання до суду, не перевірив даний факт, не встановив особу співмешканки та її місце проживання. В подальшому, місце проживання співмешканки ОСОБА_9 було встановлено і зясовано, що остання проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, а тому, суд вважає, що дана підстава не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Також, суд бере до уваги, що іншою підставою орган досудового слідства вважає, те, що ОСОБА_4 є оперативним працівником ОВС і може впливати на свідків та перешкоджати встановленню істини по справі, проте слідчим не доведено, що ОСОБА_4 є саме оперативним працівником, так як згідно службової характеристики та службового висновку, ОСОБА_4 є помічником начальника - оперативним черговим ОСОБА_5 Крім того, ОСОБА_4 є працівником ОСОБА_5 УМВС України в Кіровоградській області, тобто структурного підрозділу ОВС, в оперативному підпорядкування якого не перебуває територія м. Кременчука, де проживають свідки по справі та де був вчинений злочин, який інкримінується ОСОБА_4.

Орган досудового слідства не навів суду жодних обєктивних доказів вчинення тиску на свідків та перешкоджання встановленню істини по справі, а отже слідчий ґрунтує свої твердження про можливий тиск на свідків та на перешкоджання встановленню істини по справі тільки на припущеннях і є недоведеними.

Аналогічним чином суд вважає і посилання слідчого як підставу обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту те, що ОСОБА_4 може ухилятися від слідства та суду.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має на утримання малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_7, мати дитини знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, по місцю служби та по місцю проживання характеризується виключно позитивно. Також, суд не може погодитись з твердженням прокурора про те, що ОСОБА_4 згідно заяви ОСОБА_9 постійно проживає в м. Кременчуці на тій підставі, що дана заява не містить такого посилання, а в ній тільки вказано, що ОСОБА_4 є єдиним на даний час годувальником її дитини. Те, що ОСОБА_4 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, є відповідна довідка характеристика № 1559 від 01.10.2012 року.

Суд звертає увагу, що після 28.08.2012 року ОСОБА_4 не було продовжено злочинної діяльності, що спростовує посилання органу досудового слідства, як на одну з підстав для обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під вартую, враховуючи, що відповідні оперативні заходи відносно ОСОБА_4 продовжувались до його затримання 28.09.2012 року.

Таким чином, слідчим не надано суду жодних доказів, що обвинувачений намагався ухилитися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, здійснювати тиск на свідків, перешкоджати виконанню процесуальних рішень.

За таких обставин, а також враховуючи те, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом і , який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК, і його належної поведінки, суд не погоджується з доводами, викладеними в поданні та приходить до висновку, що відсутні підстави для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу як тримання під вартою.

В той же час, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім.

Керуючись ст.ст.148, 149, 150, 151, 165 , 165-2 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні поданні старшого слідчого прокуратури м. Кременчука Полтавської області юристу 1 класу ОСОБА_3Ю про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту відмовити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, українцю, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_3, помічнику начальника оперативного чергового ОСОБА_5 УМВС України в Кіровоградській області, капітану міліції, раніше не судимого, неодруженого, має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, обрати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, звільнивши з залу суду негайно.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області на протязі трьох діб з моменту проголошення.

Суддя: В.І. Хіневич