печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представників особи, яка подала клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000866, за фактом фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2016 у справі за клопотанням слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 з метою забезпечення заходів вищевказаного кримінального провадження накладено арешт на належний йому автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору.
Вказує, що зазначений автомобіль арештовано з тих підстав, що він нібито отриманий шляхом легалізації (відмивання) грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, одним із членів протиправного угрупування. Однак, автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, було придбано ним за договором купівлі-продажу № ВДиА-0009/322 від 18.11.2015 року. При цьому, згідно договору доручення від 19.01.2016 повірений в особі ТОВ «Метал Трейдінг Груп» був зобов`язаний від імені та за рахунок довірителя ( ОСОБА_6 ) перерахувати на поточний рахунок продавця ТОВ «ВіДі-Автострада» 1937416,25 грн. в рахунок оплати частини вартості автомобіля. Жодних правових підстав для висновку, що вказаний автомобіль може бути предметом кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ст. 209 КК України, немає; більше того до теперішнього часу йому про підозру у вчиненні кримінального караного діяння не повідомлено. Зазначене в своїй сукупності вказує на те, що накладення арешту на її майно суперечить вимогам КПК України щодо застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження та практики Європейського суду з прав людини в частині визначення терміну «обґрунтована підозра» ( п. 175 рішення «Нечипорук і Йокало проти України», у зв`язку з чим просить скасувати арешт майна.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_6 підтримали внесене клопотання.
Слідчий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на те, що вказаний автомобіль був придбаний за кошти, одержані злочинним шляхом від діяльності ТОВ «Метал Трейдінг Груп», яке має ознаки фіктивності, а тому підстав для скасування арешту автомобіля не має. Подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів провадження.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвокатів та слідчого, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2016 у справі за клопотанням слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 з метою забезпечення заходів кримінального провадження № 0000866 накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, зареєстрований за ОСОБА_6 .
За версією органу досудового розслідування встановлено факт діяльності на території Київської та Дніпропетровської областей протиправного фінансового механізму, члени якого причетні до впровадження на базі ПАТ «Перший український міжнародний банк», ПАТ «Кредіагріколь банк» та АТ «Укрсиббанк», протиправних фінансових механізмів, направлених на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності та розкрадання державних/бюджетних коштів в особливо великих розмірах, що в Кримінальному Кодексі України охоплюється ч.2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України. При цьому, з метою легалізації (відмивання) грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, членом протиправного угрупування ОСОБА_8 придбано автотранспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який зареєстрований за ОСОБА_6 .
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ОСОБА_6 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Як вбачається з тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2016, задовольняючи відповідне клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя виходив з того, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що автотранспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 є доказом злочину, а зволікання з накладенням арешту може призвести до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, майно відповідає підставі для арешту, визначеній ч.5 ст. 170 КПК України.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 20.04.2016 про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Застосування заходів кримінального провадження можливе виключно у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, яка гарантує дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За змістом положень ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові № 4 від 07.02.2014 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», при вирішенні питання про арешт майна в сукупності підлягають врахуванню: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правова підстава арешту, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Арешт майна з підстав того, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та було набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При цьому, хоча на даній стадії кримінального провадження закон не вимагає, щоб докази були повними та достатніми, проте вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в тому, що дані докази мають дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину, а, по-друге, впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
В іншому випадку, згідно пп. 2 п. 2.6 вищевказаної постанови ВССУ, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Зазначене узгоджується з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
На підставі наданих заявником матеріалів слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, був придбаний ОСОБА_6 18.11.2015 року у ТОВ «ВіДі -Автострада» за договором купівлі-продажу № ВДиА-0009/322. За даний транспортний засіб ОСОБА_6 через касу ТОВ «ВіДі-Автострада» 19.11.2015 та 16.01.2016 сплачено грошові кошти на загальну суму 547000,00 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується відповідними квитанціями. 19.01.2016 р. між ТОВ «Метал Тредінг Груп» (Повірений) та ОСОБА_6 (Довіритель) було укладено договір доручення № 19/01-16, за умовами якого Повірений в взяв на себе зобов`язання від імені та за рахунок Довірителя перерахувати на поточний рахунок продавця ТОВ «ВіДі-Автострада» 1937416,25 грн., якими Довіритель забезпечив Повіреного, в рахунок оплати частини вартості автомобіля за договором купівлі-продажу № ВДиА-0009/322.
Наведені докази, які отримані слідчим суддею в умовах забезпечення сторонам свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, спростовують твердження органу досудового розслідування про придбання автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 за кошти, здобутті злочинним шляхом.
Окрім того, оцінюючи фактичні обставини справи та обставини, які слугували підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає доцільним зазначити наступне.
У відповідності до п. 2, п. постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 15.04.2005 «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом», відповідальність за ч. 1 ст. 209 КК України настає лише у разі, коли кошти або інше майно, що є предметом легалізації, були одержані внаслідок вчинення предикатного діяння (передбаченого п. 1 примітки до ст. 209 КК України, яке передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом) і ці дії були вчинені умисно з метою надання правомірного вигляду володінню, використанню, розпорядженню такими коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їх походження.
Отже, навіть якщо взяти за основу вищенаведену версію органу досудового розслідування, слідчий перші ніж визнавати автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_6 , предметом злочину та ініціювати питання про арешт спочатку мав би внести відносно останньої відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань як за фактом легалізації грошових коштів, так і за фактом вчинення кримінально-караного діяння, внаслідок якого ці кошти були здобуті.
Проте, як свідчать представлені матеріали відомості про вчинення ОСОБА_6 злочинів до ЄРДР не внесені, про підозру їй не оголошено.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає відсутніми в кримінальному провадженні обставини, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_6 майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи і обумовлювали подальший арешт її автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , а відтак клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 100, 167, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно - задовольнити.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2016 на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, (який згідно листа Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України, зареєстрований за ОСОБА_6 ), із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем будь-яким чином, - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1