Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/513/15-к
Провадження № 1-кп/670/2/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 13.04.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обох у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.04.2015 року близько 22 години ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, зайшов на територію земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , та умисно, таємно, з корисливих мотивів, вирвав руками із грунту 20 саджанців яблунь сорту «чемпіон» вартістю 20 гривень за один саджанець на загальну суму 400 гривень. Однак не маючи можливості самостійно ними розпорядитись, ОСОБА_4 склав саджанці на відстані близько 3 метрів від межі земельної ділянки, після чого повернувся додому, та повідомивши своєму сину ОСОБА_5 про скоєне, попросив його допомогти перевезти саджанці додому.

Погодившись на пропозицію батька перевезти викрадене майно, з метою доведення злочинного діяння до кінця, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 11.04.2015 року близько 23 години, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, взяли вдома дерев`яний візок, підійшли до місця по вул. Радянські в с. Осламів, де біля земельної ділянки ОСОБА_8 були складені вирвані 20 саджанців яблунь, погрузили їх разом на візок, після чого таємно завезли їх на своє домогосподарство по АДРЕСА_1 , і посадили у ґрунтовий покрив.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 12.04.2015 року близько 22 години шляхом вільного доступу, з метою крадіжки, знову зайшов на територію земельної ділянки ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де умисно, таємно вирвав руками із грунту 49 саджанців яблунь сорту «моді», вартістю 20 гривень за один саджанець на загальну суму 980 гривень, але не маючи можливості самостійно ними розпорядитись, склав їх неподалік за межами земельної ділянки. Після цього ОСОБА_4 повернувся додому, і з метою доведення злочинного діяння до кінця попросив свого сина ОСОБА_5 допомогти перенести викрадені саджанці яблунь на своє домогосподарство по АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення та наживи, 12.04.2015 року близько 23 години ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взявши вдома дерев`яний візок, з метою доведення крадіжки до кінця, підійшли до земельної ділянки ОСОБА_8 , неподалік якої знаходились вирвані 49 саджанців яблунь сорту «моді», разом погрузили їх на візок, після чого таємно перевезли на своє домогосподарство по АДРЕСА_1 , і посадили у ґрунтовий покрив.

Таким чином, потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 1380 гривень.

10.05.2015 року близько 23 години ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, з метою крадіжки зайшов на територію земельної ділянки по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів вирвав руками із грунту 36 саджанців груш сорту «тагарка» вартістю 20 гривень за один саджанець на загальну суму 720 гривень. Однак, не маючи можливості самостійно ними розпорядитись, ОСОБА_4 склав їх на купу на відстані близько 3 метрів від межі земельної ділянки, а потім повернувся додому і попросив свого сина ОСОБА_5 допомогти перенести викрадене на власне домогосподарство, на що обвинувачений ОСОБА_5 погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення та наживи, 10.05.2015 року близько 23 години ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , узявши вдома дерев`яний візок, з метою доведення крадіжки до кінця, підійшли до земельної ділянки по АДРЕСА_3 , неподалік якої були складені вирвані 36 саджанців груш, що належать ОСОБА_9 , разом погрузили їх на дерев`яний візок, після чого таємно перевезли на своє домогосподарство по АДРЕСА_1 , де посадили у ґрунтовий покрив.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_9 заподіяно майнової шкоди на загальну суму 720 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочини, передбачені відповідно ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих злочинах за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнали повністю та щиро розкаялись.

Так, ОСОБА_4 суду показав, що весною 2015 року проходячи біля земельної ділянки ОСОБА_8 побачив саджанці яблунь і вирішив їх вкрасти, щоб собі посадити молодий сад. У квітні місяці, точного числа не пам`ятає, близько 22 год. він пішов на земельну ділянку потерпілої, нарвав саджанців, виніс за межу та склав на купу, але оскільки перенести їх сам не міг, то вернувся додому, розбудив сина ОСОБА_5 , сказав йому, що викрав у ОСОБА_8 саджанці, і попросив допомогти перенести їх додому. Син узяв дерев`яного візка, після чого вони разом перевезли саджанці яблунь на своє домогосподарство та прикопали. Скільки всього було штук, не рахував. Ввечері наступного дня він знову пішов на земельну ділянку ОСОБА_8 , де ще нарвав саджанців, бо хотів посадити у себе 50 штук дерев. Склавши саджанці на купу, повернувся додому, розказав про вчинене сину, і разом із ним дерев`яним візком перевезли саджанці яблунь додому. Через деякий час ОСОБА_4 , рвучи бур`ян для кіз, побачив на земельні ділянці ОСОБА_10 саджанці груш, і в нього виник умисел на їх крадіжку. Увечері, числа не пам`ятає, він пішов на вказану земельну ділянку, вирвав з ґрунту 36 саджанців, склав їх біля межі на одну купу, потім повернувся додому за сином, щоб той допоміг перевезти саджанці, повідомив йому про скоєне, і дерев`яним візком вони разом перевезли груші додому, та прикопали землею. Про те, що він має намір вчиняти крадіжку саджанців, ОСОБА_4 своєму сину не говорив нічого, і між собою вони попередньо не домовлялись.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що звечора, точного числа не пам`ятає, приблизно о 21 год. його батько ОСОБА_4 пішов по траву для кіз, а він ліг спати. Згодом батько його розбудив, і повідомив, що у ОСОБА_8 нарвав саджанців яблунь, але сам не може їх перенести, і йому потрібна допомога. ОСОБА_11 зрозумів, що батько вчинив крадіжку, проте на його прохання погодився, після чого взяв удома дерев`яний візок, і разом вони пішли за викраденим. Саджанці були складені біля дороги на одній купі. Погрузивши саджанці на візок, обвинувачені перевезли їх додому і присипали землею. Наступного дня ОСОБА_5 за проханням батька знову перевіз додому викрадені саджанці яблунь із земельної ділянки ОСОБА_12 . Після цього пройшов деякий час, і одного дня пізно ввечері батько сказав, що в ОСОБА_10 вирвав 36 саджанців груш, та попросив піти з ним, щоб перенести їх додому. ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що батько знову скоїв крадіжку, на пропозицію останнього не відмовився, а взявши дерев`яний візок пішов разом з ним, і допоміг перевезти додому саджанці груш, які були складені біля складу за «защітою».

Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, їхня винність у скоєнні інкримінованих їм злочинів повністю підтверджується сукупністю досліджених у ході судового розгляду доказів.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що у квітні 2015 року, числа не пам`ятає, прийшовши зранку на свою земельну ділянку, він побачив, що в окремих місцях вирвані саджанці груш сорт «тагарка», та всього були відсутні 36 штук. ОСОБА_13 одразу ж зателефонував у міліцію, а пізніше викрадені саджанці груш були виявлені працівниками міліції на домогосподарстві обвинувачених при проведенні огляду. Жодних претензій майнового характеру він до обвинувачених не має.

Об`єктивно винність обвинувачених підтверджується:

-- протоколом огляду місця події від 11.05.2015 року з фотоілюстраціями, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_9 , згідно даних якого на земельній ділянці, що розміщена по АДРЕСА_3 посаджено 12 рядів саджанців груш висотою близько 1м, та з тильної сторони ділянки від дороги у землі виявлено 32 пустих місця, де раніше росли саджанці груш;

-- протоколом огляду місця події від 24.05.2015 року з фотоілюстраціями, предметом огляду якого була територія домогосподарства АДРЕСА_1 , де проживають обвинувачені, та на якому було виявлено і вилучено 36 саджанців груш, 20 саджанців яблунь та 49 саджанців яблунь;

-- постановою про визнання предмету речовим доказом від 24.05.2015 року, згідно якого 36 саджанців груш сорту «тагарка», що вилучені з господарства ОСОБА_4 під час огляду місця події 24.05.2015 року, визнано речовим доказом та повернуто власнику ОСОБА_9 ;

-- протоколом огляду місця події від 13.04.2015 року з фотоілюстраціями, відповідно до якого на території поля площею 30 сотих, що розміщене по АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_8 , виявлено відсутність 69 саджанців яблунь сорту «чемпіон» та «моді»;

-- постановою про визнання предмету речовим доказом від 24.05.2015 року, згідно якого 69 саджанців яблунь, що були добровільно видані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визнано речовим доказом та повернуто власнику ОСОБА_8 ;

-- договором оренди земельної ділянки від 31.10.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_9 орендує земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області;

-- свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.08.2013 року № НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_8 на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0,9 га, що розміщена по АДРЕСА_1 ;

-- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2015 року із фотоілюстраціями за участю підозрюваного ОСОБА_4 , у ході проведення якого останній показав: як 11.04.2015 року близько 22 год. та 12.04.2015 року близько 22 год. він пішов на територію земельної ділянки ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , та вказав на місця,звідки він вирвав 69 саджанців яблунь, та де їх поскладав; як разом із своїм сином ОСОБА_5 перевіз викрадені саджанці на власне домогосподарство та посадив у грунт; як 10.05.2015 року близько 22 год. він викрав із земельної ділянки по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_14 , 36 саджанців груш; вказав місце, де їх поскладав; як разом із сином ОСОБА_5 перевіз викрадені саджанці груш на своє домогосподарство по АДРЕСА_1 , та де саме їх посадив;

-- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2015 року із фотоілюстраціями за участю підозрюваного ОСОБА_5 , у ході проведення якого останній пояснив, що на прохання свого батька ОСОБА_4 11.04.2015 року, 12.04.2015 року та 10.05.2015 року близько 23 год. погодився допомогти перевезти викрадені батьком саджанці яблунь та груш із земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після чого показав: місце неподалік земельної ділянки в АДРЕСА_3 , з якого він разом із своїм батьком ОСОБА_4 забрав 36 саджанців груш та перевіз дерев`яним візком додому; земельну ділянку по АДРЕСА_2 та місце неподалік неї, звідки він разом із своїм батьком ОСОБА_4 забрав викрадені саджанці яблунь; місце на території свого господарства в АДРЕСА_1 , де були посаджені викрадені саджанці яблунь та груш.

Згідно довідки Державного підприємства дослідного господарства Подільської дослідної станції садівництва від 11.06.2015 року № 34, вартість саджанця груші першого товарного сорту та саджанця яблуні першого товарного сорту весною 2015 року незалежно від помологічного сорту становила 20 гривень.

Наведені обставини сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, мало місце і містить у діях кожного з обвинувачених склад кримінального правопорушення, передбаченого відповідно ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому суд не погоджується із позицією захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо неправильності органом досудового розслідування кваліфікації дій обвинувачених за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, та необхідності кваліфікувати їх дії лише за ч. 1 ст. 185 КК України за відсутності такої кваліфікуючої ознаки як «повторність», оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили продовжуваний злочин, який охоплений єдиним умислом -- посадити сад.

Так, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до пункту 1 примітки до статті 185 КК України повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК України визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.
У разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК України.
Неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.

Крім того, у пунктах 6 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» зазначено, що від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК України складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.
Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК України вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.
Крім того, за змістом частини другої статті 33 КК України злочини, які утворюють сукупність, підлягають окремій кваліфікації. З урахуванням положень частини першої статті 33 КК це правило застосовується, зокрема, і тоді, коли особа вчинила декілька тотожних злочинів (злочинів одного виду), які утворюють повторність, але перший із них не має кваліфікуючих ознак. У таких випадках перший злочин кваліфікується за частиною першою відповідної статті Особливої частини КК України, а один чи декілька наступних за відсутності інших кваліфікуючих ознак - за частиною другою цієї статті за ознакою вчинення його (їх) повторно.
За обставинами кримінального провадження, обвинувачені вчинили не одну крадіжку у декілька прийомів, а окремі крадіжки, які віддалені одна від одної певним проміжком часу, кожна з яких має свій початковий і кінцевий моменти, та які різняться за об`єктивною стороною.
Крім того, кожен із цих злочинів має свою суб`єктивну сторону, оскільки перед вчиненням крадіжки саджанців із земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в обвинуваченого ОСОБА_4 виникав самостійний умисел, бо згідно його показань у суді, спочатку він викрав саджанці яблунь із земельної ділянки ОСОБА_8 , а умисел на викрадення саджанців груш із земельної ділянки ОСОБА_10 у нього виник значно пізніше, коли він рвав бур`ян для своїх кіз і побачив на полі груші.
Отже, до вчинення першого злочину, а саме викрадення саджанців яблунь 11.04.2015 року, в обвинувачених не було єдиного умислу на вчинення усіх злочинів, та усвідомлення, що для реалізації їх мети посадити молодий сад, необхідно вчинити декілька крадіжок.
Тому, з огляду на викладене, суд вважає, що обвинувачені, викрадаючи саджанці груш 10.05.2015 року із земельної ділянки ОСОБА_10 вчинили повторно тотожний злочин, а відтак кваліфікація їхніх винних дій органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винні у скоєнні цих кримінальних правопорушень і підлягають покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченим, відповідно зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, обвинувачені у скоєному щиро розкаялись, що виразилось у повному визнанні ними своєї вини у вчинених злочинах, критичному відношенні до скоєного та готовності нести покарання.

Заподіяна злочином шкода обвинуваченими усунуту шляхом повернення викраденого майна потерпілим, та останні жодних майнових претензій до них не мають.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, раніше до кримінальної відповідальності не притягувались.

ОСОБА_4 є престарілою особою, пенсіонером, а згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.01.2002 року -- учасником війни.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги тяжкість вчиненого ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини, та зокрема щире каяття й усунення заподіяної злочином шкоди, розмір заподіяної шкоди, даних про особу, а саме його поважний вік -- 87 років, статус -- учасник війни, той факт, що раніше він не судимий, та вважає за можливе застосувати до винного покарання у виді штрафу як за ч. 1 ст. 185 КК України, що передбачено санкцією цієї статті, так і за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 69 КК України, перейшовши до більш м`якого виду покарання.
Обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України слід також призначити покарання у виді штрафу, а за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на мінімальний строк, та за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто обмеження волі.

Крім того, враховуючи конкретні обставини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства.

Таке призначене обвинуваченим покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, ст. 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

-- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень;

-- за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 105 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1785 (одна тисяча сімсот вісімдесят п`ять) гривень.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

-- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: 36 саджанців груш, які передані під розписку потерпілому ОСОБА_9 , повернути власнику ОСОБА_9 ; 69 саджанців яблунь, які передані під розписку потерпілі ОСОБА_8 , повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1