Код суду 233 Справа № 233/1001/16-к
Вирок
Іменем України
14 березня 2016 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Безпечне Сквирського району Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не судимого в силу ст.89 КК України, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата, стрільця санітара 2-го мотопіхотного взводу 1-ої мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
28 січня 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», відповідно до ст.4 ч.8, ст.5 ч.1, ст.10, ст.11, ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», затвердженого Законом України №1225-VII від 17 березня 2014 року, Сквирським РВК Київської області солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №285 від 5 жовтня 2015 року був зарахований до списків її особливого складу, а також призначений на посаду стрільця помічника гранатометника 2-го мотопіхотного відділення 2-го мотопіхотного взводу 1-ої мотопіхотної роти, та проходить військову службу по теперішній час.
Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст.9,11,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Так, під час виконання завдань за призначенням частину підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_1 було передислоковано на Схід України, які розташувалися польовим табором у АДРЕСА_2 .
Водночас, 27 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, ведучи бездіяльний та дозвільний спосіб життя, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби самовільно, без дозволу командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, у період часу з 27 січня 2016 року по 5 лютого 2016 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував у АДРЕСА_2 у своїх знайомих, проводячи час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Надалі, виконуючи дії, пов`язані між собою єдністю мети та умислу, спрямовані на ухилення від військової служби, про своє місцезнаходження солдат ОСОБА_4 до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 5 лютого 2016 року.
В подальшому, ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби, та 5 лютого 2016 року прибув добровільно до місця служби до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , після чого 18 лютого 2016 року з`явився до органів військової прокуратури із зізнанням, щирим каяттям та визнанням своєї провини у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно був 28 січня 2015 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, проходив службу у різних військових частинах, а 5 жовтня 2015 року був зарахований до списків особливого складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призначений на посаду стрільця помічника гранатометника 2-го мотопіхотного відділення 2-го мотопіхотного взводу 1-ої мотопіхотної роти, де проходить військову службу по теперішній час. З січня 2016 року військова частина дислокувалась в АДРЕСА_2 . 27 січня 2016 року внаслідок збігу сімейних обставин він самовільно залишив військову частину та перебував у своїх знайомих у м.Костянтинівка, де вільно розпоряджався своїм часом, що не було пов`язано з виконанням військового обов`язку, розуміючи при цьому, що таким чином він ухиляється від виконання обов`язків військової служби. 5 лютого 2016 року він добровільно повернувся до своєї військової частини, оскільки усвідомив свою провину у самовільному залишенні військової частини та щиро кається у скоєному злочину.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4ст.407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, умисно самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше не був судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує з`явлення із зізнанням, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також при призначенні йому покарання визнає таким, що пом`якшує покарання, таку обставину, як безпосередню участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 29 вересня 2015 року до 27 січня 2016 року та з 6 лютого 2016 року по теперішній час.
За наявності кількох наведених обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе при призначенні йому покарання застосувати вимоги ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4ст.407 КК України, а саме арешту з відбуванням покарання на гауптвахті у відповідності до вимог ч.2ст.60 КК України, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем.
Керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відповідно до вимог ч.2ст.60 КК України та ст.55 КВК України.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу поміщення його до гауптвахти.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя