Ухвала іменем україни 22 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2013 року щодо нього.

Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 : на користь потерпілої ОСОБА_5 100 000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; в доход Кіровоградської обласної лікарні 5571,89 грн; в доход держави судові витрати за проведення експертиз 1471,20 грн.
На вказаний вирок засуджений ОСОБА_4 28 березня 2016 року подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення йому строку на оскарження вироку суду.

У клопотанні засуджений ОСОБА_4 просив поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, вказуючи на те, що строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції пропущено з поважних причин.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 рокувідмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2013 року та повернуто засудженому ОСОБА_4 апеляційну скаргу і додані до неї матеріали.
При цьому судом зазначено, що апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин після ухвалення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2013 року та жодного доказу пропуску цього строку з поважних причин ні засудженим ОСОБА_4 , ні стороною захисту не надано.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що покладаючись на своїх захисників, він звертався до суду з заявами про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, так йому рекомендували захисники, проте він не є фахівцем у галузі права й не його вина, що захисники не вбачали відмінності у праві на оскарження вироку й праві на його перегляд.
З огляду на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (Санніно проти Італії (рішення № 30961/03 від 27 квітня 2006 року) забезпечення ефективного захисту є обов`язком суду, нездійснення судом апеляційної інстанції належної перевірки доводів апеляційної скарги щодо забезпечення ефективної правової допомоги є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».
У відповідності з ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Пропущений із поважних причин строк, відповідно до вимог ч.1 ст.117 КПК України повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2013 року залишено без задоволення, оскільки апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку засудженим ОСОБА_4 та його захисником не надано, що стало об`єктивною підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, виходячи із наступного.
Згідно матеріалів провадження, 29 березня 2013 року ОСОБА_4 та його захисник були присутні під час проголошення вироку та засуджений отримав його копію.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження засуджений ОСОБА_4 у вересні 2014 року повністю ознайомився з матеріалами кримінального провадження, отримав копію аудіо запису судових засідань. Разом з тим, у встановлений законом строк вирок в апеляційному порядку не оскаржив.
При цьому, у вересні 2014 року засуджений звертався до суду з заявою про перегляд вироку від 29 березня 2013 року за нововиявленими обставинами, яку ухвалою міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року було залишено без задоволення, а ухвалою апеляційного суду від 30 жовтня 2014 року рішення місцевого суду без зміни.
Також, у вересні 2015 року ОСОБА_4 вдруге звертався до суду з заявою про перегляд вироку від 29 березня 2013 року за нововиявленими обставинами, яку ухвалою міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року було залишено без задоволення, а ухвалою апеляційного суду від 12 січня 2016 року рішення місцевого суду без зміни.
При цьому, і засуджений, і його захисник були особисто присутніми під час розгляду обох заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Крім того, з ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що згідно рішення №15 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області відмовлено ОСОБА_6 в порушенні дисциплінарної справи на дії адвоката ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю в його діях ознак дисциплінарного проступку, тобто зі сторони захисника порушень не встановлено.
Також, після захисника ОСОБА_7 юридичну допомогу засудженому надавав інший захисник ОСОБА_8 , з яким він у 2014 році та у 2015 році брав участь у розгляді справи за нововиявленими обставинами.
Згідно листа начальника СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001833 за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України закрите 24 квітня 2015року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Більше того, як встановлено апеляційним судом, 14 квітня 2016 року ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволено подання Світловодського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України в Кіровоградській області та засудженого ОСОБА_4 звільнено від покарання призначеного оскаржуваним вироком, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення згаданого клопотання та звільнення його від покарання, що є нереабілітуючою обставиною.
Системний аналіз наведеного вище свідчить про те, що належних доказів поважності причин пропуску строку засудженим ОСОБА_4 та його захисником не надано ні в суді апеляційної, ні касаційної інстанцій, у зв`язку із чим посилання у касаційній скарзі засудженого про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» рішення від 28 березня 2006 року право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Підстав для скасування судового рішення з мотивів викладених у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.

Таким чином, виходячи з наведеного та з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Світловодського місьрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2013 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ __________________
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2