АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/739/16 Справа № 192/1695/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000586 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, неодруженої, маючої на утриманні малолітнього сина, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватою за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. та 1750 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а всього 4750 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 500 грн. на відшкодування судових витрат.

Судом 1 інстанції обвинувачену визнано винною за те, що 31 липня 2015 року близько 18-ої години ОСОБА_8 навпроти будинку АДРЕСА_1 під час сварки на грунті особистих неприязне них стосунків зі своєю знайомою ОСОБА_11 умисно заподіяла останній легкі тілесні ушкодження, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду в частині стягнення моральної шкоди, зменшивши її до 1000 грн.

В обґрунтування свої вимог апелянт посилається на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв`язку із невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що письмову позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілій, їй не вручили, а лише її зміст оголосили в судовому засіданні. Зазначає, що ніде на даний час не працює, не має офіційного заробітку, має на утриманні неповнолітню дитину, що доводить її скрутне становище, що не враховано судом при стягненні непомірної суми моральної шкоди на користь потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченої, думки прокурора, потерпілої та її представника, які кожен окремо просили залишити вирок суду 1 інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, правильно встановивши фактичні обставини справи та правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що в апеляційній скарзі обвинуваченої не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, під час якого порушень процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку, не встановлено.

Виходячи з положень, закріплених у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо доводів обвинуваченої про невручення їй позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілій, викладених в апеляційній скарзі, в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена пояснила, що такі вимоги, в тому числі й щодо стягнення моральної шкоди, були предметом дослідження судом 1 інстанції, й вона надавала суду пояснення з цього приводу.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з журналу судового засідання та його аудіо запису суд ухвалив розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим не досліджував фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою. Разом з цим, оскільки обвинувачена ОСОБА_8 визнала цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, судом досліджувались обставини, пов`язані з цими вимогами, та в тому числі й з вимогами про відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин вищевикладені обставини судом 1 інстанції є дослідженими та встановленими.

З приводу доводів обвинуваченої щодо стягнення з неї непомірного розміру моральної шкоди, яка завдана потерпілій ОСОБА_9 , то колегія суддів дійшла висновку про те, що з урахуванням ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, характеру її моральних страждань, доведеності їх розміру, враховуючи принцип розумності, виваженості і справедливості, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з обвинуваченої в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 гривень, що буде необхідною і достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Таким чином, доводи обвинуваченої, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни оскаржуваного вироку суду 1 інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року, - залишити без задоволення, а вказаний вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: