Справа №475/220/16-к 27.09.2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Коштове Доманівського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий
1) 12.09.2006 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки на підставі ст. 75 КК України;
2) 29.10.2008 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 186 ч.3 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 02.10.2012 року за відбуттям покарання;
3) 11.12.2013 р. Доманівським районним судом Миколаївської області за ст. 125 ч.2 КК України до громадських робіт на строк 150 год., відбув покарання 24.03.2014 р.;
4) 23.01.2015 р. цим же судом за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., сплачено штраф 04.04.2016 року
Обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1 КК України.
__________________________________________________________________
провадження № 11- кп/784/751/16 головуюча у 1 інстанції ОСОБА_6
категорія: ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1 КК України доповідач у апеляційній інстанції
ОСОБА_1 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого
Просить вирок змінити. Звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2016 р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1 КК України та призначено покарання: за ст. 122 ч.1 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі, за ст. 125 ч.1 КК України 200 годин громадських робіт. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено до відбуття 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речового доказу у справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Посилаючись на вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, які містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами України кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зазначає про необхідність призначення особі, яка вчинила злочин, необхідного й достатнього покарання для її виправлення та попередження нових злочинів. Вважає призначене йому покарання за своїм розміром явно несправедливим через суворість. Вказує, що є єдиним сином у непрацездатної за віком матері, яку утримує і що ця обставина судом не врахована. Також зазначає, що потерпілі не наполягали на суворому покарання, його пробачили і з ними він примирився.
Узагальнений виклад позиції потерпілих.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в письмових заявах від 27.08.2016 р. зазначили про примирення з обвинуваченим, якого вони пробачили. Потерпілий ОСОБА_8 також висловив думку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Встановлені судом 1 інстанції обставини.
23 лютого 2016 р., приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був в гостях в будинку ОСОБА_10 , який розташований по АДРЕСА_1 , куди прийшов ОСОБА_8 . Між ними на ґрунті давніх неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 намагався затіяти бійку, проте, йому завадили інші присутні.
ОСОБА_5 пішов з території цього домоволодіння додому до будинку АДРЕСА_1 , де узяв металевий предмет та повернувся до домоволодіння ОСОБА_10 . Там він знов вчинив сварку з ОСОБА_8 , в ході якої умисно наніс декілька ударів металевим предметом ОСОБА_8 в область голови та правого плеча. Внаслідок завданих ОСОБА_5 ударів ОСОБА_8 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у виді перелому правої ключиці, крововиливу правого плечового суглобу, садна тім`яної області голови, крововиливу лівої виличної області.
25.02.2016 р., приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Лісовій в даному населеному пункті, зустрів біля домоволодіння АДРЕСА_3 ОСОБА_9 (свого сусіда), з яким затіяв сварку. Після закінчення сварки ОСОБА_5 пішов додому за вищевказаною адресою, де узяв дерев`яне топорище. Потім він прийшов до домоволодіння ОСОБА_9 , біля якого на грунті неприязних стосунків умисно наніс дерев`яним топорищем удар ОСОБА_9 область верхньої частини голови. Внаслідок завданого ним удару ОСОБА_9 заподіяно легке тілесне ушкодження у виді забійної рани лобної області голови.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані апелянтом додатково та отримані в порядку підготовки до апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апелянтом не оспорюється доведеність його винуватості у заподіянні потерпілому ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, потерпілому ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження за наведених у вироку обставин, як і кваліфікація дій за ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1 КК України.
Відповідно до визначених ст. 404 ч. 1 КПК України меж перегляду судом апеляційної інстанції судового рішення суду 1 інстанції, оскаржуваний вирок в цій частині не переглядається.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом призначено у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України.
Враховано, що вчинені ним злочини, передбачені ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1 КК України, згідно з встановленою ст. 12 КК України класифікацією злочинів, є відповідно злочином середньої та невеликої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття відповідно до ст. 66 ч.1 п.1 КК України, повне визнання вини відповідно до ст. 66 ч.2 КК України.
Обставинами, які обтяжують покарання, суд обґрунтовано визнав рецидив злочинів, вчинення злочинів щодо осіб похилого віку та особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння (п.п. 1, 6,13 ч.1 ст. 67 КК України).
Враховуючи наявність трьох обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин, а також конкретні обставини вчинення обвинуваченим злочинів, які в обох випадках пов`язані із застосуванням предметів для заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.
Матеріали кримінального провадження та отримані в порядку підготовки до апеляційного розгляду відомості також свідчать, що раніше ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Йому встановлювався адміністративний нагляд за постановою суду від 23.01.2014 р. у зв`язку із зловживанням ним спиртними напоями, порушеннями громадського порядку та неодноразовим притягненням до адміністративної відповідальності.
Вказані дані про особу обвинуваченого також підлягають врахуванню разом з його позитивною характеристикою за місцем проживання до призиву на військову службу за мобілізацією.
В апеляційному суді ОСОБА_5 також зазначив, що не є учасником АТО.
Наведені вище обставини дають підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання. Тому відсутні передбачена ст. 75 КК України підстава для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, про що просить апелянт.
Не є визначальними у сенсі підстав для застосування ст. 75 КК України наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 матері пенсіонерки за віком та позиція потерпілих, які в суді 1 інстанції залишили на розсуд суду питання про міру покарання обвинуваченому, а після ухвалення вироку в письмових заявах зазначили про примирення з обвинуваченим, якого вони пробачили.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що призначене судом 1 інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Відсутні правові підстави для зміни вироку з наведених апелянтом мотивів, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.08.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_5 поновлено строк апеляційного оскарження вироку. Тому відповідно до вимог ст. 532 ч.3 КПК України судове рішення вважається таким, що не набрало законної сили.
Обвинувачений що ОСОБА_5 з 08.08.2016 р. дотепер перебуває в Кіровоградському СІЗО у зв`язку з участю в судовому розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції. На підставі ст. 72 ч.5 КК України цей строк включається у строк попереднього ув`язнення і підлягає зарахуванню обвинуваченому у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2016 р. відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.
Зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 08.08.2016 р. по 27.09.2016 р. (включно) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча:

Судді: