Справа № 166/775/15-к Провадження №11-кп/773/259/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 лютого 2016 року, яким, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець громадянин України, уродженець с. Видраниця Ратнівського району, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, в порядку ст. 89 КК України не судимий, не працює, не одружений,

засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскацією половини належного йому майна.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено попередню - заставу в сумі 95000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень.

На обвинуваченого покладені обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту в якому він перебуває АДРЕСА_1 ;
- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області паспорти громадянина України, в тому числі для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням обов`язків покладено на Ратнівський ВП ГУНП у Волинській області.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець і житель АДРЕСА_3 , освіта професійно-технічна, раніше не судимий, не працюючий, не одружений,

засуджений за ч. 2 ст. 307 на підставі ст. 69 КК України на п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покаранням з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На обвинуваченого ОСОБА_7 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено домашній арешт.

Заборонено ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 з 23 години по 6 годину.

Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні втрати в розмірі 783 (сімсот вісімдесят три ) гривні 81 копійку.

Речові докази, які зберігаються в Ратнівському ВП ГУНП у Волинській області:

речовину рослинного походження, зеленого кольору, що являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 17,93 г. постановлено знищити;

верхню частину пляшки з полімерного матеріалу, фрагменти фольгованого паперу з отворами, фрагменти паперу з отворами , фрагменти фольгованого паперу, оплавлений полімерний матеріал з слідами горіння, упаковка з-під серветоксинього кольору із надписом «fantee»; аркуш паперу із зошита в клітинку на якому наявний рукописний текст, чотири аркуші паперу на яких наявні надписи, пакети експертної служби № 0633071, служби № 0633073, та наявні рукописні надписи постановлено знищити;

чоловічу куртку коричневого кольору, мобільний телефон «Самсунг» з ІМЕІ № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , із сім картами із абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; страховий поліс серії АІ № 5440448, флеш карта пам`яті 2 GB, сім карта «Djuice» НОМЕР_5 , сім карта «Life» № НОМЕР_6 , пластикова картка із відсутньою сім картою «КиївСтар» № НОМЕР_7 , повернуто ОСОБА_8 ;

три DVD диски під умовними позначеннями № 5556, № 6393, № 6863 та шість карт пам`яті під умовними позначеннями «5557т», «6515т», «6516т», «6538т», «6539т», «6540т» залишено при матеріалах кримінального провадження;

- арештований автомобіль марки «Мазда» р.н.з. НОМЕР_8 , гроші в сумі 58628 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять вісім) гривень, валюта в сумі 2511(дві тисячі п`ятсот одинадцять) доларів США, 1459000 (один мільйон чотириста п`ятдесят дев`ять) білоруських рублів, три ланцюжки із металу сірого кольору, підвіска із зображенням знаку зодіаку «Овен» із металу сірого кольору, 2 ланцюжки із металу жовтого кольору, підвіска із зображенням «Божої матері та дитини» із металу жовтого кольору, дві каблучки із металу жовтого кольору, одну сережку із металу жовтого кольору включено в конфіскацію майна;

міграційну карту на виїзд ОСОБА_8 у м. Брест передано в міграційну службу в Ратнівському районі Волинської області,

Після вступу вироку в законну силу заставу в сумі 95000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень, що внесена заставодавцем по квитанції № 1273 від 10 березня 2015 року повернуто заставодавцю ОСОБА_10 на його вимогу.

арештоване майно: мобільний телефон марки "Самсунг" ІМЕІ: № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 із сім картою «КиївСтар» № НОМЕР_11 , із картою пам`яті об`ємом 2 Гб з двома сім-картами, куртку, платіжну картку ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" № НОМЕР_12 , платіжну картку КБ "Приватбанк" № НОМЕР_13 , сім карта «Life» № НОМЕР_6 , сім-картку "Лайф", пластикова картка із відсутньою сім картою «Київ Стар» № НОМЕР_7 , пластикову картку із відсутньою сім-карткою, повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 після сплати процесуальних витрат.

Ухвалою цього ж суду від 24 лютого 2016 року виправлено описку у вироку Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 лютого 2016 року, а саме: в резолютивній частині вироку замість ОСОБА_7 вказано ОСОБА_7 .

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнанні винним у наступному:

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в першій половині 2014 року у невстановленому досудовим слідством місці, при невстановлених обставинах, незаконно, з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який незаконно зберігав з метою збуту.

ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на постійне отримання незаконних коштів від реалізації наркотичних засобів, 12 червня 2014 року в період з 18 години 25 хвилин до 19 години 30 хвилин, в автобусній зупинці у с. Гірники Ратнівського району Волинської області незаконно збув, а саме залишив для ОСОБА_11 2,38 гр. канабісу, за що перед цим отримав грошову винагороду у розмірі 120 гривень.

Крім цього, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на отримання незаконних коштів від реалізації наркотичних засобів, обвинувачені ОСОБА_8 , діючи повторно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , в групі, 02 лютого 2015 року в період з 16 години до 19 години 40 хвилин на АДРЕСА_4 , незаконно збули 6,65 г канабісу ОСОБА_12 , який їй передав ОСОБА_7 , а гроші в сумі 270 грн. отримав ОСОБА_8 .

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою, в групі, повторно, 07 лютого 2015 року, у період з 17 години до 19 години у торговому павільйоні «Пасаж», що по АДРЕСА_4 , незаконно збули 10,54 г канабісу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який передав їм ОСОБА_7 , а гроші в сумі 270 грн. отримав ОСОБА_8 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинувачених вказує на незаконність вироку в частині призначеного обвинуваченим покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених через його м`якість.

Посилається на те, що в ході обшуку транспортного засобу ОСОБА_8 автомобіля «Мазда», в ньому були виявлені значні кошти (58 626 гривень, 2511 дол. США та 1459000 рублів Республіки Білорусь). ОСОБА_8 офіційно не працює, джерел походження цих коштів у судовому засіданні не пояснив, що може свідчити про отримання їх незаконним шляхом, в тому числі і внаслідок збуту наркотичних засобів, які не виявлені органом досудового розслідування. Просить призначити ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації всього майна.

Також вказує на незаконності призначеного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано враховано щодо ОСОБА_7 пом`якшуючу покарання обставину активне сприяння розкриттю злочину. Судом не взято до уваги і те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується з негативної сторони, вчиняв адміністративні правопорушення за ст. 178 КУпАП, а 09.12.2015 року було закрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення, а 18.02.2016 року його було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України. Вважає, що подальше виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі є неможливе.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання шість років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 із застосуванням ст. 69 цього Кодексу покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжні заходи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 змінити на тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі вважає вирок суду першої інстанції у частині призначеного покарання незаконним через його тяжкість. Посилається на те, що усі епізоди збуту ним наркотичних засобів проводились під контролем працівників правоохоронних органів, які після проведеної першої оперативної закупки мали можливість припинити незаконну діяльність, але цього не зробили і через легендованих осіб спонукали його до вчинення нових злочинів.

Судом не спростовано його показань, що наркотичні засоби він замовляв у особи по імені « ОСОБА_15 » і лише після того як про це його просили легендовані особи. На автобусну зупинку він наркотичний засіб не доставляв, а тому суд першої інстанції необґрунтовано визнав його винним у зберіганні наркотичних засобів.

Судом також не в повній мірі враховано, що від злочинних дій він отримував незначні суми матеріальної вигоди і ці кошти були витрачені не для наживи, а для пригощання легендованих осіб. Обставин, які обтяжують покарання суд не знайшов. Також суд не врахував, що вину він визнав, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, хворіє на важку хворобу. Просить вирок змінити та призначити за ч. 2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням ст. 69 та 75 КК України.

Прокурор у поданому на апеляційну скаргу ОСОБА_8 запереченні вказує, що дослідженими у суді першої інстанції аудіозаписамим розмов ОСОБА_8 стверджується, що останній неодноразово вів розмови з особами, які просили дістати наркотичний засіб, що спростовує доводи обвинуваченого про непостійність вчення кримінальних правопорушень.

В суді першої інстанції ОСОБА_8 показав, що наркотичні засоби він замовляв у особи на ім`я « ОСОБА_15 », якому перераховував гроші на банківську картку. Ці ж наркотичні засоби він та ОСОБА_7 збували закупникам, тому доводи ОСОБА_8 , що він наркотичних засобів не зберігав є необґрунтовані. Незаконні дії по збуту наркотичних засобів ОСОБА_8 проводив в умовах конспірації і задокументувати його злочинну діяльність стало можливим лише при проведенні оперативних закупівель. Тому посилання ОСОБА_8 в апеляції, що легендовані особи підбурювали його на вчинення злочинів, не відповідає дійсності. Призначаючи ОСОБА_8 покарання суд врахував конкретні обставини справи та усі пом`якшуючі покарання обставини і призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України. Підстав для застосування ст. 69 КК України немає. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, а апеляційну скаргу прокурора заперечили, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 заперечив, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу прокурора заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора до задоволення не підлягають з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ч. 2 ст. 307 КК України та їх винуватість у даних кримінальних правопорушеннях в апеляціях не оспорюються, а тому апеляційним судом вирок суду першої інстанції у цій частині не перевіряється.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду першої інстанції повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При розгляді справи і постановленні вироку суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Так з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні збуту наркотичних засобів 12.06.2014 року ОСОБА_11 , а також у збуті 02 та 07 лютого 2015 року наркотичних засобів повторно за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_7 легендованим особам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

З показань ОСОБА_8 , які він дав у суді першої інстанції встановлено, що наркотичні засоби по телефону він замовляв у невстановленої досудовим слідством особи на ім`я « ОСОБА_15 », які останній залишав на зупинці у с. Гірники Ратнівського району. Гроші за наркотичні засоби він перераховував на банківську карту невстановленої особи. Вказані наркотичні засоби по його вказівці забирав ОСОБА_7 , після чого їх доставляти в смт. Ратно Волинської області, де і збували легендованим особам.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції не оспорював правильності кваліфікації та своєї винуватості за ч. 2 ст. 307 КК України, в тому числі і за незаконне зберігання наркотичних засобів з метою їх збуту.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що придбанням і зберіганням наркотичних засобів займався обвинувачений ОСОБА_8 , що об`єктивно підтверджується аудіозаписамим його розмов з невстановленою досудовим слідством особою. Саме обвинувачений ОСОБА_8 домовлявся з вказаною вище особою про придбання наркотичних засобів, способів їх доставки, зберігання та оплати. Тому доводи ОСОБА_8 в апеляції, що в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака злочину, як зберігання наркотичних засобів, є необґрунтовані.

Незаконні дії по збуту наркотичних засобів ОСОБА_8 проводив в умовах конспірації і задокументувати його злочинну діяльність стало можливим лише при проведенні оперативних закупівель. Тому посилання ОСОБА_8 в апеляції, що легендовані особи підбурювали його на вчинення злочинів, не відповідає дійсності.

Призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених злочинів, які є умисними і тяжкими, були вчиненні у умовах суворої конспірації, роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочинних намірів та головну роль ОСОБА_8 , який залучив до незаконної діяльності ОСОБА_7 , а також те, що саме ОСОБА_8 домовлявся з невстановленою особою за придбання, переміщення, зберігання наркотичних засобів та їх оплату.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинувачених суд першої інстанції не знайшов.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції правомірно відніс вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, перебування його обліку у ВОПЛ № 1 та відсутність тяжких наслідків від вчиненого.

По відношенню до обвинуваченого ОСОБА_8 суд також врахував його головну роль у вчиненні даних кримінальних правопорушень у порівнянні з роллю обвинуваченого ОСОБА_7 . За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі у межах санкції цієї статті, а також про неможливість застосування щодо нього ст. 69 КК України і призначення покарання нижче найнижчої межі санкції вказаної статті.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції щодо міри покарання ОСОБА_8 є правильними та ґрунтуються на визначених законом засадах призначення покарань.

Посилання ОСОБА_8 , що він позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав та у вчиненому розкаявся повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 не навів об`єктивних даних, які би вказували на істотне зниження ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, а тому підстав для застосування ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижче найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 307 КК України, колегія судів не знаходить.

Призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 та пом`якшення йому покарання на підставі ст. 69, 75 КК України не має.

Призначаючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України мінімальне покарання з конфіскацією в дохід держави ? частини всього належного йому майна суд першої інстанції виходив з того, що від злочинних дій ОСОБА_8 отримав незначні суми матеріальної вигоди.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджується з пред`явленим ОСОБА_8 обвинуваченням. Будь-яких доказів, що незаконний збут наркотичних засобів був основним видом доходу обвинуваченого у матеріалах провадження відсутні. Прокурором також не надано доказів, що вилучені у ОСОБА_8 під час обшуку грошові кошти здобуті злочинним шляхом. В своїй апеляційній скарзі прокурор лише допускає можливість отримання цих коштів незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин законних підстав для скасування вироку та постановлення щодо ОСОБА_8 нового вироку з призначенням йому за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна також не має.

Прокурор у своїй апеляції не оспорює правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України, однак вважає необґрунтованим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Такі доводи прокурора є необґрунтованими з наступних підстав.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме, що він активно сприяв розкриттю злочинів, злочини вчинив під впливом обвинуваченого ОСОБА_8 , те, що він виховувався без батька та у багатодітній сім`ї, на даний час доглядає престарілого діда, який потребує стороннього догляду ( а.с. 335).

По відношенню до особи обвинуваченого суд також врахував, що він є особою молодого віку і злочини вчинив вперше, по місцю проживання та попереднього навчання характеризується позитивно, проживає з матір`ю, яка хворіє поширеним остеохондрозом хребта і потребує стаціонарного лікування, та з малолітнім братом, який хворіє і потребує індивідуального догляду, що об`єктивно підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами ( а.с. 336).

Суд також врахував другорядну роль ОСОБА_7 у вчинених злочинах.

Встановлені судом першої інстанції пом`якшуючі покарання обставини у сукупності з даними, які позитивно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , та даними щодо сім`ї обвинуваченого, наявності утриманців, які в силу фізичного стану не можуть самостійно забезпечити свого існування і потребують постійної допомоги обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і давали суду першої інстанції законні підстави призначити ОСОБА_7 остаточне покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Встановлений судом першої інстанції двохрічний іспитовий строк, а також покладені на нього вироком суду обов`язки забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та мету покарання виправлення та перевиховання обвинуваченого.

В матеріалах провадження відсутні дані, які негативно характеризують ОСОБА_7 на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі. Таких даних прокурор не приєднав до апеляційної скарги, а також не надав апеляційному суду при розгляді справи.

Вирок суду першої інстанції є умотивований і підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 404.405.407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залити без змін, а апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4