АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №639/5428/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2152/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина 2002 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1. 15.11.2011 року Апеляційним судом Харківської області за п.6 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майно, що є його власністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.10.2008 року по 12.06.2012 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

залишено без задоволення.

В обґрунтування зазначеної ухвали суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_9 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин, за весь час відбування покарання характеризується посередньо, мав 5 заохочень та 7 стягнень, 1 з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, після чого ним не було отримано жодного заохочення, враховуючи значний строк невідбутого покарання засудженим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний час ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що з 20 серпня 2008 року ОСОБА_8 відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії №18, де показав себе з позитивного боку, працевлаштований, має п`ять заохочень. Також захисник зазначив, що всі накладені на нього стягнення застосовані під час його тримання в Харківській установі виконання покарань №27.

Окрім того, як зазначив захисник, ОСОБА_9 перебуває у шлюбі, має на утриманні мати ОСОБА_10 , яка є людиною похилого віку, і сина ОСОБА_11 , 2002 року народження, який є інвалідом з дитинства.

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, якщо засуджений добросовісною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менш 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як встановив суд ОСОБА_8 засуджений 15.11.2011 року вироком Апеляційного суду Харківської області за п.6 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.10.2008 року по 12.06.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 22.10.2008 року, кінець строку 01.03.2020 року. Станом на 29.07.2016 року відбута частина строку складає 11 років 04 місяця 29 днів, невідбута частина строку 03 роки 07 місяців 01 день.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, як вказав суд першої інстанції ОСОБА_8 засуджений за особливо тяжкий злочин, з 20.08.2012 року відбуває покарання, за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, з метою стимулювання правослухняної поведінки за сумлінну поведінку і ставлення до праці 5 разів заохочувався адміністрацією установи, однак, під час відбування покарання ОСОБА_9 порушував режим тримання, за що мав 7 стягнень, 1 з яких не знято та не погашено у встановленому законом порядку.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував тяжкість вчиненого умисного особливо тяжкого злочин, а також факти порушення ним вимог режиму тримання та правил внутрішнього розпорядку, значний строк невідбутого засудженим покарання.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів, що він став на шлях виправлення, сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також що відсутні докази на підтвердження того, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у визначений обвинувальним вироком суду, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 15.11.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання захисника на те, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, є необґрунтованими.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно вивчив матеріали особової справи і обґрунтовано дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_9 не довів свого виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: