Справа № 676/4199/16-к
Провадження № 1-кс/676/782/16
УХВАЛА
за результатами розгляду скарги
22 вересня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Слідча суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 16 квітня 2015 року до ЄРДР за № 0000737, від 20 серпня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 16 квітня 2015 року до ЄРДР за № 0000737, від 20 серпня 2016 року.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що кримінальне провадження закрито незаконно та безпідставно, оскільки Пенсійним фондом України протягом майже двох років не виконується постанова суду, яка набрала законної сили і якою було визначено розмір пенсії, що підлягає нарахуванню та сплаті. Просив оскаржувану постанову скасувати, а кримінальне провадження направити до суду з обвинувальним актом.

В судовому засідання скаржник доводи скарги підтримав, зауваживши, що посадові особи ПФУ незаконно здійснили перерахунок його пенсії у бік зменшення вже після ухвалення судом постанови, якою було чітко визначено розмір його пенсії. Станом на час розгляду цієї скарги судом вказана постанова суду не виконується, хоча державний виконавець неодноразово виносив постанови про накладення штрафу за невиконання ПФУ постанови суду про зобов`язання ПФУ здійснювати виплату пенсії у чітко визначеному розмірі. Просив відновити його порушене право на обґрунтоване пенсійне забезпечення.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення скарги, мотивуючи свою позицію тим, що УПФУ виконало постанову суду від 17 липня 2014 року: виплатило визначену судом різницю у розмірі пенсії 9530,72 грн. за період з 1 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, однак з 1 листопада 2014 року нараховувало не вказану судом суму (4553,68 грн.), а 3579,41 грн., тобто суму, розраховану після виявлення розбіжностей між однією з довідок та первинними документами, до слугували підставою нарахування пенсії. При цьому, заяв про перегляд постанови суду від 17 липня 2014 року УПФУ до суду не подавало, лише 29 грудня 2015 року та 4 серпня 2016 року звернулося до поліції із заявою про підробку відповідно довідки ВАТ «ВКФ«Хмельницькнафтопродукт» № 121 про заробітну плату ОСОБА_4 , а також однієї з довідок, що фігурували у постанові суду, МП «Концесія». На час розгляду скарги судом відповідні кримінальні провадження перебувають на стадії досудового розслідування, нікому про підозру за ч. 1 ст. 366 КК України не повідомлено. Під час виконавчого провадження державним виконавцем було винесено 4 постанови про накладення штрафу на УПФУ за невиконання постанови суду від 17 липня 2014 року, три з який боржник оскаржував (з них 1 постанову було судом скасовано), 4-ту ж боржник не оскаржував. Вважаючи, що у діях посадової особи УПФУ відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, прокурор просила залишити скаргу без задоволення. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000737, слідча суддя дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обов`язок доказування згідно з вимогами ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора, саме ж доказування, як визначено ч. 2 ст. 91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000737 встановлено, що рішення про закриття кримінального провадження суперечить здобутим матеріалам кримінального провадження та наведеним вище вимогам норм чинного КПК України.

Так, постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року у справі № 676/5021/14-а (а.м.к.п. 54) зобов`язано УПФУ здійснювати виплату нарахованої ОСОБА_4 пенсії у визначеному розмірі 4553,68 грн., починаючи з 1 травня 2014 року згідно з довідкою МП «Імпекс» № 84 від 28 лютого 1997 року та МП «Концесія» № 103-2 від 17 березня 2007 року. Постанова набрала законної сили 18 вересня 2014 року внаслідок постановлення Вінницьким апеляційним адміністративним судом ухвали від 18 вересня 2014 року про відмову у задоволенні скарги УПФУ на вказану постанову суду. На підставі зазначеної постанови судом видано виконавчий лист, по якому виконавче провадження відкрито 19 листопада 2014 року, однак закінчено 30 червня 2015 року на підставі п. 11 ст. 49, ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. 15 квітня 2015 року державним виконавцем таке повідомлення до міліції було направлено і на його підставі було внесено відповідні відомості до ЄРДР.

Отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, 27 листопада 2014 року УПФУ листом (а.м.к.п. 49) повідомило, що, думку його посадових осіб, виконало постанову суду від 17 липня 2014 року в частині виплати визначеної судом різниці у розмірі пенсії 9530,72 грн. за період з 1 травня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, однак з 1 листопада 2014 року нараховує не вказану судом суму (4553,68 грн.), а 3579,41 грн., тобто суму, розраховану після виявлення розбіжностей між однією з довідок та первинними документами, що слугували підставою нарахування пенсії, що, на думку посадових осіб УПФУ, є нововиявленими обставинами (акт зустрічної звірки достовірності видачі документів про заробітну плату та стаж роботи для призначення (перерахунку пенсій) ВАТ «ВКФ«Хмельницькнафтопродукт» щодо ОСОБА_4 а.м.к.п. 79), однак з відповіді УПФУ від 29 січня 2016 року (а.м.к.п. 124) встановлено, що із заявами про перегляд постанови суду від 17 липня 2014 року УПФУ у зв`язку з нововиявленими обставинами до суду не зверталося,

За невиконання постанови суду від 17 липня 2014 року в частині виплати 4553,68 грн. пенсії ОСОБА_4 постановами державного виконавця від 26 грудня 2014 року на УПФУ накладено штраф у розмірі 680 грн. (а.м.к.п. 47, 230), 26 березня 2015 року на УПФУ накладено штраф у розмірі 1360 грн. (а.м.к.п. 53, 229), 2 листопада 2015 року на боржника (УПФУ) накладено штраф у розмірі 680 грн. (а.м.к.п. 14), 17 грудня 2015 року на боржника (УПФУ) накладено штраф у розмірі 1360 грн. (а.м.к.п. 15), 29 червня 2016 року на УПФУ накладено штраф у розмірі 680 грн. (а.м.к.п. 174). При цьому, лише постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 квітня 2016 року (а.м.к.п. 195-198, 254-255) було скасовано постанову державного виконавця від 2 листопада 2015 року (залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року (а.м.к.п. 199-202, 256-257).

Натомість постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року (а.м.к.п. 214-216) відмовлено у задоволенні скарги УПФУ на постанову державного виконавця від 26 грудня 2014 року. Вказане рішення суду залишено без змін як ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року (а.м.к.п. 217-220), так і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 червня 2016 року (матеріали скарги).

Крім цього, постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року (а.м.к.п. 203-205) відмовлено у задоволенні скарги УПФУ на постанову державного виконавця від 26 березня 2015 року. Це рішення суду залишено без змін як ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року (а.м.к.п. 206-209), так і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2016 року (а.м.к.п. 210-213).

Відомості про оскарження боржником постанов державного виконавця від 17 грудня 2015 року та 29 червня 2016 року про накладення штрафу за невиконання постанови суду у матеріалах провадження відсутні.

При цьому, як наголошено у вказаних ухвалах судів апеляційної та касаційної інстанції, УПФУ не скористалося як своїм правом на касаційне оскарження постанови суду від 17 липня 2014 року, так і правом на звернення із заявою про розстрочення чи відстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Крім того, УПФУ до суду із заявами про перегляд постанови суду від 17 липня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами не зверталося (а.м.к.п. 124), а із заявами про підробку документації звернулося до поліції лише 29 грудня 2015 року та 4 серпня 2016 року, тобто по спливу понад одного року з моменту проведення самовільного перерахунку всупереч вимогам чинної постанови суду від 17 липня 2014 року, що, на думку слідчої судді, свідчить про явне ухилення від виконання постанови суду, яка набрала законної сили і є чинною, не скасована у визначеному Законом порядку, а відповідно підтверджує й хибність висновку прокурора про відсутність у діях посадової особи УПФУ складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Таким чином, слідча суддя вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися чинною і її необхідно скасувати, а справу повернути для продовження досудового розслідування, яке має бути проведено ефективно та своєчасно.

Оскільки слідча суддя не наділена правом на направлення кримінального провадження до суду з обвинувальним актом, то скарга в цій частині задоволенню не підлягає, що не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку дотримання вимог ст. 219 КПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 303-307 КПК України,
п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Скасувати постанову прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 16 квітня 2015 року до ЄРДР за № 0000737, від 20 серпня 2016 року.

Відмовити у задоволенні скарги в частині направлення кримінального провадження до суду з обвинувальним актом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Копію ухвали вручити скаржнику до відома.

Копію ухвали з матеріалами кримінального провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Слідча суддя ОСОБА_6 -Годлевська