Справа № 2308/1418/2012
№ пров. 1/697/1/2016

Вирок
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2016 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання: - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - захисника - ОСОБА_4

представників потерпіло ї - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, інваліда 3 групи,утриманців не маючого, раніше не судимого,-

- у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 ,19.11.2011 року близько 20 години 40 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Енергетиків в м. Каневі, Черкаської області, в порушення п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну.

Так він, рухаючись в м.Канів по вулиці Енергетиків, в напрямку центру міста, біля магазину «Салон Меблів Макс» в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , 1943 року народження, який перетинав проїзну частину в невстановленому для переході місці, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно комплексної судово-медичної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи № 571-АТ /573-ТТ/29-К від 21.05.2012 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді синців та саден на голові, крововиливу в м`які покрови черепа з внутрішнього боку, перелом кісток склеп та основи черепа, забою мозку та крововиливу під м`які оболонки головного мозку та мозочка, від яких ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Канівській ЦРЛ.

Спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 б) та 12.3 «Правил дорожнього руху України».

Він же, ОСОБА_6 , 13.06.2012 року близько 10 годин 50 хвилин, знаходячись за місцем проживання знайомих, за адресою АДРЕСА_2 , придбав у особи, кримінальна справа відносно якої виділена в окреме провадження за 150 грн., з метою спільного вживання з знайомим, наркотичний засіб, який знаходився в одноразовому медичному шприці ємкістю 2 мл., який згідно висновку експерта № 2/1305 від 18.07.2012 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, після чого перенісши до автомобіля ВАЗ 21081, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , яким він керував за дорученням та рухаючись на вказаному автомобілі по вул. Г. Дніпра в м. Канів, цього ж дня близько 11 години неподалік магазину «Кошик», що по вул. Г. Дніпра, вжив разом з знайомим.

Також, ОСОБА_6 , повторно, 14.06.2012 року близько 11 години, знаходячись за місцем проживання знайомих, за адресою АДРЕСА_2 , придбав у особи, кримінальна справа відносно якої виділена в окреме провадження, за 150 грн., з метою спільного вживання з знайомим, наркотичний засіб, який знаходився в одноразовому медичному шприці ємкістю 2 мл., який згідно висновку експерта № 2/1302 від 14.07.2012 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - ацетильований опій, після чого перенісши до автомобіля ВАЗ 21081, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , яким він керував за дорученням та рухаючись на вказаному автомобілі по вул. Г. Дніпра в м. Канів, цього ж дня близько 11 години 10 хвилин під`їхавши до лісопосадки по вул. Г. Дніпра, вжив разом з знайомим.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який передбачено ч.2 ст.286 КК України винним себе не визнав, разом з тим шкодує, що так сталось за його участі і тому він щиро співчуває потерпілій та суду дав показання про те, що 19 листопада 2011 року близько 21 години він керував своїм автомобілем, який був технічно справний в м. Каневі по вул. Енергетиків із швидкістю 60 км/год. Так як була ніч, він увімкнув ближнє світло фар. Дорожнє покриття було мокрим. Коли доїхав до магазину «Салом меблів МАКС», то побачив пішохода-чоловіка одягнутого в темний одяг який, дійшовши близько 2-х метрів до краю проїзної частини правим боком пішов в сторону його автомобіля. В цю хвилину він миттєво зреагував та загальмував, але зіткнення всеодно відбулося, пішохід впав на капот, потім вдарився в переднє вітрове скло, після чого скотився на проїзну частину, перед автомобілем. Він одразу викликав швидку допомогу та працівників міліції. На час пригоди він був тверезий, спиртного та лікарських препаратів не вживав

Підтвердив, що після ДТП його відвезли до Канівської ЦРЛ де взяли сечу на аналіз. Кров на аналіз не брали. Вважає, що в тому що трапилося мається доля вини й потерпілого, який порушив правила дорожнього руху при переході дороги, а також від нього було чути різкий запах алкоголю.

Щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України підсудній ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 13.06.2012 року близько 11 години, знаходячись за місцем проживання знайомих, за адресою АДРЕСА_2 , придбав за 150 грн. наркотичний засіб, який знаходився в одноразовому медичному шприці ємкістю 2 мл. для того, щоб спільно вжити з знайомим. Після цього, переніс шприц до автомобіля ВАЗ 21081 та рухаючись по вул. Г. Дніпра в м. Канів, неподалік магазину «Кошик», вжив разом з знайомим. 14.06.2012 року близько 11 години, підсудній підтвердив, що знову придбав з знайомим для спільного вживання за 150 грн. медичний шприц ємкістю 2 мл. з наркотичною рідиною та цього ж дня близько 11 години 10 хвилин, під`їхавши на авто ВАЗ 21081, яким він керував за дорученням до лісопосадки по вул. Г. Дніпра, вжив разом з ним. 14.06.2012 року близько 18 години 00 хвилин був затриманий працівниками міліції.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не визнав, а за ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, вина його у вченні зазначених злочинів повністю доведена та підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до кримінальної справи.

- по епізоду вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок ДТП, яке сталося ІНФОРМАЦІЯ_4 за участю підсудного ОСОБА_6 помер її чоловік ОСОБА_7 . Того дня, коли сталася ДТП її вдома не було. Чоловік - ОСОБА_7 в цей день був на весіллі, яке святкували поруч місця ДТП. Незадовго до ДТП потерпіла телефонувала чоловікові, поговоривши він повідомив, що скоро збирається додому. Після чого, 20.11.2012 року онук ОСОБА_10 близько 08 години зателефонував їй на мобільний телефон, повідомивши, що ОСОБА_7 потрапив в ДТП, а саме, що його було збито автомобілем і він знаходиться в лікарні. Як саме сталась пригода їй та онуку не відомо, на місці пригоди вони не були. За життя її чоловік спиртними напоями не зловживав, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував, до вказаних лікарів за медичною допомогою не звертався. Поховала вона свого чоловіка на кладовищі в м.Канів. Внаслідок смерті її чоловіка їй було завдано матеріальної і моральної шкоди. Вважає, що за скоєне ОСОБА_6 повинен бути суворо покараний та відшкодовувати їй завдані збитки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що 19 листопада 2011 року близько 20 год. він підійшов до кіоску з хлібом. Зі сторони меблевого магазину рухався автомобіль марки Лада. Пішохід - чоловік, який на його думку знаходився в стані алкогольного сп`яніння, переходив дорогу, ніби навскоси та дійшовши до середини дороги різко зупинився, водій загальмував і зважаючи на те, що дорожнє покриття було мокрим відбувся удар. Після чого, викликали швидку і надали допомогу.

Згідно показів свідка ОСОБА_12 , які було оголошено в судовому засіданні встановлено, що 19.11.2011 року вона перебувала на весіллі у своїх знайомих, яке святкувалось по вулиці Енергетиків біля магазину «Салон Меблів Макс». Близько 21 години цього ж дня вона почула, що по вулиці Енергетиків, поруч, щось трапилось, в цей час вона перебувала на подвір`ї. На проїзній частині вона помітила скупчення людей, близько 10 осіб, поруч них стояв автомобіль. Коли підійшла ближче помітила, що поруч автомобіля лежить чоловік який подавав признаки життя. Свідком пригоди не була, бачила лише її наслідки.

З показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що 19.11.2011 року він був весільним батьком на весіллі свого сина ОСОБА_14 . Святкування проходило в кафе біля магазину «Салон Меблів Макс». Близько 20 години вечора він побачив як ОСОБА_7 зібрався піти з весілля. Останній повідомив, що сходить на роботу в магазин « ОСОБА_15 », де він працював охоронником, а пізніше повернеться. Побачивши, що ОСОБА_7 перейшов проїзну частину, він пішов до молодих. Через 30 хвилин він вийшов на балкон даного кафе, де з вказаного місця побачив, що ОСОБА_7 вийшов з котельні та повертався до кафе. Через деякий час хтось повідомив, що біля « ОСОБА_15 » було скоєно наїзд на пішохода. Як саме сталась пригода він особисто не бачив, але зазначив, що він перетинав проїзну частину вулиці Енергетиків зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

З показів, які були дані на досудовому слідстві свідком ОСОБА_16 та які було оголошено в судовому засіданні вбачається, що 19.11.2011 року він одружував доньку ОСОБА_17 . Святкували весілля в кафе біля магазину «Мішка» по вулиці Енергетиків в м.Канів, він був весільним батьком. Близько 20 години 40 хвилин він перебував з гостями на балконі вказаного кафе з видом на вулицю Енергетиків, де побачив, що ОСОБА_7 йшов від магазину « ОСОБА_15 » в напрямку кафе, через вулицю Енергетиків. Тобто, він бачив, як на нього було скоєно наїзд автомобілем, а саме ОСОБА_7 перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, дійшов до середини проїзної частини в повільному темпі руху, а від середини до місця наїзду, без зупинки побіг. Пішохід правим боком контактував з лівою частиною переднього лівого крила автомобіля.

Допитана, як свідок в судовому засіданні слідчий СВ Канівського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_18 суду пояснила, що 19.11.2011 року вони з черговою групою виїхали на виклик по факту скоєння ДТП по вул. Енергетиків в м. Каневі, Черкаської області. На місці ДТП стояла лише машина ОСОБА_6 , потерпілого вже не було, його забрала швидка допомога. ОСОБА_6 був дуже схвильований, але сказати про те, чи перебував ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння не може. Гальмівний шлях був досить великий. Того дня було дуже холодно, дощу не було.

Свідками ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були в складі чергової групи СВ Канівського МВ УМВС України в Черкаській області в судовому засіданні підтверджено, що по вул.. Енергетиків в м. Каневі, Черкаської області, навпроти магазину «Салон меблів «Макс» сталася ДТП, а саме: наїзд на пішохода ОСОБА_7 за участю авто ВАЗ 21101 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 .

Протоколом огляду місця пригоди і схеми до нього зафіксовано обставини скоєного ДТП та вказано, що покриття дороги сухе, наявне вуличне освітлення є достатнім, видимість до 30 метрів. Сліди гальмування до 30 метрів.

З висновку судово-медичної експертизи № 889/23 від 27.12.2011 року (т.1 а.с.36) вбачається, що причиною смерті ОСОБА_7 є черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забою мозку та крововиливу під м`які оболонки головного мозку та мозочка. При дослідженні трупу виявлені наступні ушкодження:

- черепно-мозкова травма у вигляді синців та саден на голові, крововиливу в м`які покрови черепа з внутрішнього боку, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою мозку та крововиливу під м`які оболонки головного мозку та мозочка; вказана травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів ребер праворуч, з розривами пристінкової, плеври, міжреберних м`язів та внутрішньою кровотечею; така травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- закритий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині та поширений синець на лівій гомілці; такі ушкодження носять ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

- синці на обох кистях та садна на правій кисті, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Всі вищевказані ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів, могли утворитись при обставинах та в час ДТП.

Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок.

Кров для судово-токсилогічного дослідження не вилучалась за недоцільністю. В мед карті не має даних про дослідження крові хворого на алкоголь.

Згідно висновку комплексної судово-медичної, авто технічної, транспортно-трасологічної експертизи № 571-AT/573-TT/29-K від 21.05.2012 року (т.1 а.с.135-155), встановлено, що при дослідженні трупу виявлені наступні ушкодження:

- черепно-мозкова травма у вигляді синців та саден на голові, крововиливу в м`які покрови черепа з внутрішнього боку, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою мозку та крововиливу під м`які оболонки головного мозку та мозочка; вказана травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів ребер праворуч, з розривами пристінкової плеври, міжреберних м`язів та внутрішньою кровотечею; така травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- закритий перелом кісток лівої гомілки в нижній третині та поширений синець на лівій гомілці; такі ушкодження росять ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

-синці на обох кистях та садна на правій кисті, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок.

Характер та локалізація виявлених ушкоджень (перелом кісток лівої гомілки, синець на зовнішній поверхні лівої гомілки з переходом на задню поверхню гомілки та підколінну ямку; характер черепно-мозкової травми з місцем прикладання травмуючої сили ліворуч) та механічних пошкоджень автомобіля ВАЗ-21101 р.н. НОМЕР_1 виявлених під час проведення огляду 20 квітня 2012 року, вказують на те, що потерпілий ОСОБА_22 , первинно контактував лівою боковою частиною з передньою частиною автомобіля ВАЗ-21101 р.н. НОМЕР_1 .

В дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля ВАЗ-21101 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України.

Для визначення того, як повинен був діяти у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці, спеціальні автотехнічні знання не потрібні. Обов`язки і права пішоходів в загальнозрозумілій формі викладені в розділі 4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ-21101 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , шляхом застосування екстреного гальмування.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 20.04.2012 року за участю ОСОБА_6 встановлено подробиці та обставини за яких сталася дорожно-транспортна пригода за його участю 19.11.2011 року (т.1 а.с. 121-123).

Твердження підсудного та його захисника про те, що потерпілий, переходивши дорогу у невстановленому місці, перебував в стані алкогольного сп`яніння та те, що дорожнє покриття було мокре і водій не мав технічної можливості уникнути наїзду не підтверджується матеріалами справи і суд вважає їх як намагання уникнути підсудним кримінального покарання.

Дослідження, проведені по обставинам ДТП, вказують на те, що в причинному зв`язку з розвитком механізму даної пригоди, з технічної точки зору, знаходяться невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ-21101 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

З показів, які дані в судовому засіданні лікарем Канівської ЦРЛ ОСОБА_23 встановлено, що 19.11.2011 року під час її чергування працівниками ДАІ було доставлено ОСОБА_6 для обстеження на виявлення алкогольного чи ін. сп`яніння. Лікарем було діагностовано наявність підозри на вживання наркотичних речовин при освідуванні ОСОБА_6 , а тому було взято сечу на аналіз, опломбовано та направлено для дослідження до Черкаського обласного наркологічного диспансера (далі-ЧОНД). Кров на аналіз у ОСОБА_6 не брала.

Відповідно до тестування на алкоголь за дапомогою препарата «Дрегер», проведеного 19.11.2011 р. 21 год.24 хв. у ОСОБА_6 алкоголю не виявлено (а.с.17).

Згідно акту № 886 хіміко-токсикологічних досліджень, який було складено 03.12.2011 року лікарем ЧОНД в сечі ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,18 проміле (т.1 а.с.60).

Згідно акту № 445 хіміко-токсикологічних досліджень, який було проведено лікарем ЧОНД від 25.11.2011 року до 13.12.2011 року в сечі ОСОБА_6 виявлено позитивний імуноферментативний тест на канабіоїди та опят (морфін), сліди похідних 1-4 бензоціазапину (транквілізатор), все вищевказане відноситься до наркотичних речовин, що викликають сп`яніння (т.1 а.с.61).

Враховуючи те, що лікар ОСОБА_23 після огляду ОСОБА_6 діагностувала наявність підозри на сп`яніння у ОСОБА_6 та наявність актів хіміко- токсилогічних досліджень його сечі, судом було призначено судово- медичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Черкаського облбюро судово- медичної експертизи.

Згідно висновок експерта № 18 враховуючи результат хіміко-токсикологічного дослідження лише сечі гр. ОСОБА_6 (акт № 886 хіміко-токсикологічних досліджень) та відсутність даних про вміст алкоголю в крові, встановити чи перебував останній в стані алкогольного сп`яніння та його ступінь не є можливим. Наявність 0,18 проміле етилового спирту в сечі гр. ОСОБА_6 може свідчити, або про:

початок фази виведення алкоголю з крові та накопичення в сечі;

вживання напередодні даною особою етилового спирту або ліків, продуктів, напоїв та ін., що містять етиловий спирт;

наявність захворювань або патологічних станів, які можуть викликати утворення або підвищення рівня ендогенного етилового спирту в організмі людини (наприклад: цукровий діабет);

порушення процедури забору сечі (наприклад: взяття сечі в забруднений посуд).Згідно п. 2.5 «Виявлення та тлумачення результатів імунної реакції» методичних рекомендацій Харківської медичної академії післядипломної освіти «Методи виявлення наркотичних засобів та психотропних речовин у біологічних рідинах людини. Методи попередньої експрес-діагностики» Київ - 2006р., а саме «...тест позитивний. Висновок: можлива наявність наркотику, що визначається у досліджуваному зразку. Подальші дії: результат тесту потребує обов`язкового підтвердження іншими методами..», результати хіміко токсилогічного дослідження сечі ОСОБА_6 (акт № 445 хіміко- токсилогічних досліджень) оцінені бути не можуть, так як не підтвердженні іншими методами виявлення наркотичних речовин в організмі людини.

Допитані в судовому засіданні експерти Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підтвердили висновки судово-медичної експертизи № 18 від 26.06.2014 року (т.4 а.с. 95-96), яка була проведена ними та зазначили, що враховуючи результат хіміко-токсикологічного дослідження лише сечі ОСОБА_6 (акт № 886 хіміко-токсикологічних досліджень) та відсутність даних про вміст алкоголю в крові, встановити чи перебував підсудній в стані алкогольного сп`яніння та його ступінь не представляється можливим.

Натомість, з висновку судово-медичного експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_26 № 8 від 23.02.2015 року вбачається, що, з урахуванням вищевказаних актів хіміко-токсикологічних досліджень, які складено лікарем ЧОНД, на момент огляду підсудного ОСОБА_6 , і забору у нього зразків сечі він перебував в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння (т.4 а.с.221-222).

З метою усунення суперечностей у висновках ОСОБА_26 та експертів Черкаського облбюро судово- медичної експертизи було задоволено клопотання прокурора про призначення судово медичної експертизи на розв`язання якої поставлено питання чи був ОСОБА_6 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Проведеною судово медичним експертом- токсикологом Харківської медичної академії післядипломної освіти ОСОБА_27 встановлено, що ОСОБА_6 на момент скоєння дорожно- транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння не знаходився. Висновки за результатами медичного обстеження ОСОБА_6 є необґрунтованими, а хіміко токсикологічних досліджень не достовірними, тому ніяких об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_6 на момент скоєння ДТП знаходився в стані наркотичного сп`яніння немає.

З метою повного, об`єктивного та всестороннього розгляду та усунення суперечностей у висновках ОСОБА_26 та експертів Черкаського облбюро судово- медичної експертизи і експерта токсиколога ОСОБА_27 було задоволено клопотання представника потерпілої та потерпілої про проведення комісійної судово медичної експертизи за межами Черкаської області та на розв`язання якої поставлено питання чи був ОСОБА_6 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Згідно висновку № 139 від 17.11.2015р. комісійної судово медичної експертизи Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що діагноз алкогольного чи наркотичного сп`яніння у живої особи встановлюється на підставі клінічної картини та результатів лабораторного дослідження біологічних рідин людини: сечі, крові тощо.

В зв`язку з відсутністю в надісланій на вивчення медичній документації (Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2011 року) опису об`єктивного стану ОСОБА_6 на час його обстеження достовірно відповісти на запитання, чи знаходився обстежений на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння не представляється можливим.

Наявність алкоголю в сечі концентрації 0,18%о може свідчити про фазу виведення алкоголю в крові та накопичення в сечі; вживання напередодні даною особою етилового алкоголю або алкоголевмісних ліків чи продуктів; ендогенного синтезу етилового алкоголю на фоні наявності у особи певних захворювань або патологічних станів, в також зовнішнє введення етилового алкоголю в досліджуваний зразок через процедури забору.

Наявність виявлених імуноферментним методом в досліджуваному зразку сечі канабіоідів, морфіну та похідних 1,4 бензодіазепіну мала би бути підтверджена більш вибірковими методами (тонкошаровою, газо-рідинною або високоефективною рідинною хроматографією), однак враховуючи наявні лабораторні дані та час, що пройшов з моменту дорожньо-транспортної пригоди до моменту медичного огляду та забору матеріалу, комісія експертів не може виключити факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння на момент дорожньо- транспортної пригоди.

Таким чином, проведені судово- медичні експертизи достовірно не змогли встановити та відповісти на запитання, чи знаходився обстежений на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, через відсутність в медичній документації опису об`єктивного стану ОСОБА_6 на час його обстеження, а тому суд не може визнати факт перебування ОСОБА_6 в стані спянніння, як доведеним і відповідно до цього не може визнати це як обтяжуючою обставиною покарання.

Даний висновок суду узгоджується з положеннями п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливе місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом, зокрема таких, збирання й закріплення яких здійснено з порушенням установленого кримінально-процесуальним законом порядку.

Тому суд критично сприймає висновок ОСОБА_26 № 8 від 23.02.2015 року та визнає його необґрунтованим щодо його правильності.

Висновки судово-медичної експертизи № 18 від 26.06.2014 року експертів Черкаського облбюро, заключення експерта ОСОБА_27 з Харківської медичної академії після дипломної освіти № 21 від 19.10.2015 року та висновок комісійної судово медичної експертизи облбюро судово медичних експертиз Житомирської облради суд визнає повними, обґрунтованими та такими, що мають значення у справі та підверджують відсутність медичної документації опису об`єктивного стану ОСОБА_6 на час його обстеження, щоб можна стверджувати чи знаходився підсудний на час скоєння ДТП в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Також, суд сприймає критично твердження підсудного про те, що через дії загиблого виникла аварії і вважає, що він не мав технічної можливості зупинити автомобіль та уникнути наїзду через мокре покриття дороги та раптову появу на проїжджій частині пішохода.

Судом встановлено, що покриття дороги було сухим, що підтверджується протоколом огляду місця події, що покриття дороги сухе, наявне вуличне освітлення є достатнім, видимість до 30 метрові, сліди гальмування до 30 метрів. Відповідно до цього суд вважає, що твердження підсудного, що побачив пішохода лише за 2 метри до наїзду є не дійсним, а лише може підтвердити факт намагання ОСОБА_6 уникнути покарання. Відповідно до цього було відмовлено підсудному в призначенні авто технічної експертизи з урахуванням погодних умов на яких наполягає ОСОБА_6

- по епізоду вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України;

Допитаний в судовому засіданні свідок, громадянин зі зміненими даними ОСОБА_28 показав суду, що чітко не пам`ятає подій 13.06.2012 року та 14.06.2012 року так, як це було близько 2-х років тому. Підтвердив, що з ОСОБА_6 купували наркотичні засоби, склавшись при цьому спільно грошима. На той момент був залежний від наркотиків. У кабінеті Канівського МВ УМВС України в присутності понятих видав медичний шприц з «ширкою» та повідомив, що отримав його від ОСОБА_6 . Чи давав згоду на проведення через нього оперативної закупівлі наркотичного засобу не пам`ятає. Пам`ятає лише, що ОСОБА_6 приносив шприці з наркотичною речовиною, скільки їх було і чи вживали вони їх - теж не пам`ятає. А тому не може ні підтвердити, ні спростувати свої покази дані на досудовому слідстві.

Свідок ОСОБА_29 на досудовому розслідуванні, покази якої оголошено в судовому засіданні показала, що знайома з ОСОБА_6 , оскільки той неодноразово купував у неї та її співмешканця наркотичний засіб ацетильований опій.

Згідно показів, які дані в судовому засіданні свідком ОСОБА_30 та з показів, які дані свідком ОСОБА_31 на досудовому розслідуванні і які оголошено під час судового розгляду справи з`ясовано, що вони були понятими 13.06.2012 року та 14.06.2012 року при вилученні у ОСОБА_28 2-ох шприців єм. 2 мл. з рідиною коричневого кольору. Останній повідомив, що отримав все від ОСОБА_6 .

Висновками судово-хімічної експертизи № 2/1305 від 18.027.2012 року та № 2/1302 від 14.07.2012 року підтверджено, що добровільно видана ОСОБА_32 13.06.2012 року та 14.06.2012 року рідина являється особливо небезпечним наркотичним засобом ацетильований опій (т.2 а.с.76-78, 84-86 відповідно).

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, у результаті повного, об`єктивного і всебічного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення злочинів підтвердилися у повному обсязі, пред`явлене підсудному ОСОБА_6 обвинувачення доведене повністю.

Відповідно до наведеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 :

- за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого;

- за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинений повторно.

При визначенні покарання підсудному ОСОБА_6 , суд враховує обставини справи, особу винного, який характеризується позитивно, є інвалідом 3 групи, а також обставини, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого.

При вирішенні питання про призначення підсудному покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує постанову Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання підсудному, відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалід 3 групи .

Обставин, які обтяжують покарання підсудному ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд вважає, що покарання підсудному необхідно призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України підсудному ОСОБА_6 необхідно визначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Підсудним ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до нього п. «г» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року (із змінами, внесеними Законом України № 1246 -VII від 06.05.2014 року), оскільки він є інвалідом 3 групи.

У відповідність ст. 85 КК України на підставі Закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Частини 1 та 2 ст. 86 КК України передбачають, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб; законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання.

На підставі ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили;

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ч.3 ст.6-1 КПК України 1960 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Пунктом «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року (із змінами, внесеними Законом України № 1246 -VII від 06.05.2014 року) передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, які на день набрання чинності цим Законом є інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин та умисний злочин седеньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» (із змінами, внесеними Законом України № 1246 -VII від 06.05.2014 року)і на день набрання цим Законом чинності (19 квітня 2014 року) мав та має на даний час інвалідність.

Обставини, передбачені ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_6 судом не встановлені, так як судом не доведено, що підсудний перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Враховуючи, що ОСОБА_6 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2014 році» (із змінами, внесеними Законом України № 1246 -VII від 06.05.2014 року) у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він являється інвалідом 3 групи .

Враховуючи зазначене, конкретні обставини справи та наслідки вчинених злочинів, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від основного та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов (т.4 а.с.97-105) про стягнення матеріальних збитків спричинених дорожньо-транспортною пригодою, які вона просить стягнути з ОСОБА_6 у розмірі 92 750,00 грн. витрат на поховання, де 7 500,00 грн., 1 750,00 грн., 2 500,00 грн. вартість поминальних обідів та 81 000,00 грн. витрати на облаштування, замовлення, встановлення пам`ятника, а також - 300 000 грн. моральної шкоди в зв`язку з втратою чоловіка.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.50 КПК України (в ред.1960 року), цивільним позивачем визнається громадянин, який зазнав матеріальної шкоди від злочину і пред`явив вимогу про відшкодування збитків відповідно до вимог ст.28 КПК України.

Відповідно до п.26 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий судом разом із кримінальною справою.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до положень ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 роз`яснено, що відповідно до ст. 459 ЦК у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред`являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Наведене свідчить про те, що церемонія поминання, а саме поминальні обіди, які проводяться після поховання та придбання продуктів для обіду не відноситься до поховання. Більше того, зі змісту абзаців 8,9,10 статті другої Закону України «Про поховання та похоронну справу» випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями.

Таким чином, до витрат на поховання відносяться витрати, пов`язані з організацією поховання померлого до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу та облаштування та утримання місця поховання. Витрати на проведення поминального обіду, відбування 9 та 40 днів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, які зобов`язані відшкодувати спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 роз`яснив, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у даній місцевості.

Потерпілою долучено рахунок № 177 (т.1, а.с.234), згідно якого нею було замовлено у приватного підприємця в м.Користишів Житомирської області, виготовлено та у квітні 2012 року встановлено на могилі загиблого чоловіка на цвинтарі м.Канів Черкаської області гранітний надмогильний пам`ятник, вартість якого складає 81 000,00 грн.

Судом встановлено, що пам`ятник має дві надгробні плити, тобто одна встановлена для похованого чоловіка потерпілої, а інша встановлена завчасно для самої ж потерпілої. Відповідно до цього, затрачені витрати на частину помятника потерпілої не не мають ніякого прямого значення до підсудного, а тому дані позовні вимоги необхідно залишити без розгляду, рекомендувавши звернутися щодо їх стягнення в цивільному порядку, після встановлення витрат на частину помятника померлого.

Також, судом враховуються дані про виплату потерпілій матеріальної шкоди страховою компанією ПрАТ « СК « Провідна» в сумі 10 531, 58 грн.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`із змінами та доповненнями обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вимоги цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у сумі 300 000,00 грн. підлягають задоволенню частково, оскільки судом визнається, що неправомірними діями підсудного потерпілій завдано моральні та фізичні страждання, які полягають в перенесеному нею величезному душевному стражданні та нервовому потрясінні, у повній втраті інтересу до життя та постійному відчутті нестерпного глибокого душевного болю, який її ніколи не покине. Вказані обставини призвели до значного погіршення її морального та фізичного здоров`я, порушено нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що цінність життя людини не можна виразити в грошах. Тому будь-яка сума на відшкодування моральної шкоди реально не компенсує моральні страждання. А тому, з врахуванням характеру правопорушення, яке вчинене підсудним з необережності, глибини фізичних та моральних страждань потерпілої, вимог розумності та справедливості, матеріального становища підсудного, наявності у нього інвалідності, суд вважає за необхідне визначити розмір грошової суми у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.

Обрану ОСОБА_6 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередню - підписка про невиїзд, а після чого скасувати.

Крім того, підсудному ОСОБА_6 у строк відбування покарання необхідно зарахувати термін його затримання з 15.06.2012 року по 25.06.2012 року (10 днів) включно, що згідно ч.5 ст.72 КК України рівняється 20 (двадцяти) дням позбавлення волі.

Підлягають стягненню з підсудного на користь держави судові витрати за проведення комплексної судово-медичної авто технічної транспортно-трасологічної експертизи КНДІСЕ в сумі 2 942,40 грн., судово-хімічних експертиз в сумі 220,68 грн., 294,24 грн. та 294,24 грн., в сього в загальній сумі 3 751,56 грн.

Судові витрати за проведення комісійної судово медичної експертизи в сумі 1 439,28 грн. підлягають стягненню з підсудного на користь потерпілої ОСОБА_9 .

Питання про речові докази у справі повинне бути вирішене за правилами ст.81 КПК України

Речові докази:

- наркотична рідина, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів при СУ УМВС знищити;

- автомобіль ВАЗ 21081 д.н.з. НОМЕР_2 передати власнику.

- щодо речового доказу - автомобіля ВАЗ-21101 днз НОМЕР_3 , на який накладено арешт постановую слідчого від 22 травня 2012 року та який визнано речовим доказом і здійснено незаконне відчудження відреагувати шляхом винесення окремої постанови.

Керуючись ст.ст.85, 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про амністію в Україні», п. "г" ст.1, ст.ст.8,12, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року(із змінами, внесеними Законом України № 1246 -VII від 06.05.2014 року), ст.ст.323, 324 КК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.286 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки;

- за ч.2 ст.309 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді 5(п`яти) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання термін його затримання з 15.06.2012 року по 25.06.2012 року (10 днів) включно, що згідно ч.5 ст.72 КК України рівняється 20 (двадцяти) дням позбавлення волі.

На підставі ч.2 ст.86 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» - звільнити ОСОБА_6 від відбування основного та додаткового покарання на підставі ст.ст. 1 п. «г», 14 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обрану ОСОБА_6 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписка про невиїзд, а після чого скасувати.

Цивільний позов потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень.

Позовні вимоги про витрати на виготовлення пам`ятника в сумі 81 000 грн. - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій право звернутися щодо їх стягнення в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати за проведення комісійної судово медичної експертизи в сумі 1 439,28 грн. стягнути з підсудного на користь потерпілої ОСОБА_9 .

А решті позовних вимог відмовити через їх безпідставність.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення комплексної судово-медичної авто технічної транспортно-трасологічної експертизи КНДІСЕ в сумі 2 942,40 грн., судово-хімічних експертиз в сумі 220,68 грн., 294,24 грн. та 294,24 грн., в сього в загальній сумі 3 751,56 грн.

Речові докази: наркотична рідина, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів при СУ УМВС знищити; автомобіль ВАЗ 21081 д.н.з. НОМЕР_2 передати власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий / підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

оригінал зберігається при матеріалах кримінальної справи № 2308/1418/2012

Головуючий ОСОБА_1