Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/383/16-к
Провадження № 1-кп/499/46/16
У Х В А Л А

Іменем України

"23" травня 2016 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 00396 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, проживаючого в будинку АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, стосовно вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до клопотання, на початку жовтня 2015 року ОСОБА_6 (далі особа) перебуваючи на території ліквідованої військової частини в АДРЕСА_1 умисно, в порушення ст. 13, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбав шляхом збору рослини коноплі, та приніс їх до місця свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , (далі - будинок), де зберігав рослинну речовину без мети збуту.

13 жовтня 2015 року співробітниками слідчо-оперативної групи Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області в будинку було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області № 1510 від 02 грудня 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна вага якого у висушеному стані складає 152,35, 1,80 грама. Насіння масою 1,34 г. є насінням рослини роду коноплі, та не являється наркотичним засобом, психотропною речовиною їх аналогом чи прекурсором (далі висновок експерта 1).

Вчинення особою суспільно-небезпечного діяння доводиться протоколом огляду місця події від 13 жовтня 2015 року, протоколом огляду речових доказів від 14 жовтня 2015 року, висновком експерта 1, висновком експерта 2.

Сторони вважали доведеним, що мало місце суспільно небезпечне діяння вчинене особою, яка не може в даний час, та не міг в період інкримінованого йому діяння усвідомлювати свої дії, й керувати ними, вчинивши суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Такі обставини свідчать про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, що є злочином середньої тяжкості.

Проте, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 131 від 23 березня 2016 року особа, на час скоєння інкримінованого йому діяння та на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі «Органічного психічного розладу складного ґенезу (інфекційного, інтоксикаційного), з вираженими змінами особистості, частими декомпенсаціями психотичного рівня», що відповідає діагностичними критеріям рубрики F06.8 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду. Захворювання позбавляє особу здатності усвідомлювати свої дії або керувати ними, тому він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним спостереженням (далі - висновок експерта 2).

Зважаючи на те, що характер психічного захворювання особи перешкоджає проведенню процесуальних дій за його участі, судом, враховуючи повідомлення заступника головного лікаря Одеської обласної психіатричної лікарні № 2 від 14 квітня 2016 року № 236, прийнято рішення про проведення судового провадження без його участі.

З`ясувавши обставини у кримінальному провадженні та перевіривши їх доказами заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника, які вважали необхідним клопотання задовольнити, суд дійшов до наступних висновків.

Мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України, що вчинене особою у стані неосудності.

Застосовуючи положення закону суд виходить з такого.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом (п.2 ч. 1 ст. 94 КК України).

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільного небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч.3 ст.94 КК України).

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.(ч. 2 ст.513 КПК України).

З огляду на викладене суд вважає, що стосовно особи слід застосувати примусові заходи медичного характеру. Враховуючи те, що він вчинив суспільно небезпечне діяння й за своїм психічним станом, та характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі, і лікування у примусовому порядку, особа підлягає госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України викладеної у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування судом не наводиться назва конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, та не вказується строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Цивільний позов по справі не поданий.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України речові докази: три експертні пакети №2939819, №31311680, №29398227, я яких міститься у висушеному вигляді речовина сіро-зеленого та коричневого кольору знищити.

Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи, судом не вирішується, оскільки ч.2 ст.124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а не ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру. При тому, що витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч.2 ст.122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Стороною обвинувачення клопотань про обрання запобіжного заходу щодо особи не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 92-94 КК України, ст.ст. 369-372, 392, 512, 513, 516 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази: три експертні пакети №2939819, №31311680, №29398227, в яких міститься у висушеному вигляді речовина сіро-зеленого кольору знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали суду вручити учасникам судового провадження.

СуддяОСОБА_1