Справа № 164/114/16-к
п/с 1-кп/164/15/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2016 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за ст. 391 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 15 квітня 2014 року Ленінським районним судом у м. Кіровоград за ч.2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 24 жовтня 2013 року Ленінського суду АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України, та остаточно за сукупністю вироків до 4 років 7 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, а, відбуваючи покарання за вказані скоєні кримінальні правопорушення в Маневицькій ВК-42, що в смт. Маневичі Волинської області, знову вчинив нове кримінальне правопорушення.
Так, відбуваючи покарання в ВК-42, що в смт. Маневичі Волинської області, засуджений ОСОБА_4 проявив себе як злісний порушник установленого порядку відбуття покарання та трудової дисципліни, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням, а саме: 08 вересня 2014 року він був поміщений в ДІЗО терміном на 12 діб за зберігання заборонених предметів, а саме мобільного телефону; 13 листопада 2014 року відповідно до п.9 ст. 134 КВК України на підставі постанови начальника ВК-42 про перевід засудженого до ПКТ від 13 листопада 2014 року, ОСОБА_4 був переведений до приміщення камерного типу у зв`язку з невиконанням законної вимоги працівників установи перелягти на інше спальне місце.
Із неодноразово проведених бесід виховного характеру, а також прийнятих мір дисциплінарного реагування, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення вперто не бажає ставати і після відбуття стягнення у вигляді переведення в ПКТ продовжує порушувати режим утримання та трудову дисципліну.
28 січня 2015 року він був поміщений в ДІЗО терміном на 10 діб за невиконання законної вимоги працівників установи, а саме вийти в складі відділення на вечерю. 3 лютого 2014 року відповідно до п.9 ст. 134 КВК України на підставі постанови начальника ВК-42 про перевід засудженого до ПКТ від 3 лютого 2015 року, ОСОБА_4 був переведений до приміщення камерного типу у зв`язку з невиконанням законної вимоги працівників установи зняти навішування з оглядового вічка камери ДІЗО. Однак, останній, не маючи на меті виправитись, знову ж таки вчиняє порушення у вигляді дисциплінарних стягнень, а саме 26 березня 2015 року йому оголошено попередження за порушення розпорядку дня, тобто не виконав загальної команди «Відбій» та безцільно ходив по коридору відділення; 06 квітня 2015 року ОСОБА_4 оголошено догану за порушення правил розпорядку дня, оскільки в категоричній формі відмовився виконувати команду «Підйом», виходити на ранкову перевірку.
8 квітня 2015 року він був поміщений знову ж таки до ДІЗО терміном на 15 діб за невиконання законної вимоги працівників установи, а саме зняти занавішування зі спального місця. Відбуваючи дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до ДІЗО, засуджений ОСОБА_4 продовжував вчиняти порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарних стягнень, а саме: 9 квітня 2015 року йому було оголошено попередження за порушення розпорядку дня, оскільки не вийшов на вечірню поіменну перевірку засуджених. 17 квітня 2015 року йому оголосили дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, оскільки під час перебування в ДІЗО відмовився вишикуватись та доповісти. 21 квітня 2015 року йому знову ж таки оголосили дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, оскільки під час перебування в ДІЗО відмовився винести свої спальні речі та закрити спальне місце.
23 квітня 2015 року на підставі постанови начальника установи засудженого ОСОБА_4 було переведено до ПКТ терміном на 1 місяць за невиконання законної вимоги працівників установи винести свої спальні речі, які йому були видані під час сну та закрити своє спальне місце. Відбуваючи дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до ПКТ, засуджений ОСОБА_4 продовжував вчиняти порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарних стягнень, а саме - 24 квітня 2015 року йому було оголошено попередження за невиконання законної вимоги працівників установи винести спальні речі та закрити своє спальне місце.
30 травня 2015 року засуджений ОСОБА_5 вчинив дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурними словами до начальника відділення, внаслідок чого був поміщений до ДІЗО терміном на 5 діб. Крім цього, під час відбування покарання останній знову ж таки неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що 8 червня 2015 року йому оголосили попередження за порушення розпорядку дня, а саме не вийшов на вечірню поіменну перевірку засуджених, в тому числі 10 червня 2015 року йому було оголошено догану за порушення розпорядку дня.
24 червня 2015 року засуджений ОСОБА_4 на підставі постанови начальника установи був поміщений до ПКТ терміном на 3 місяці за невиконання законної вимоги начальника відділення припинити перешкоджати проведенню загального обшуку та підбурювати до цього інших засуджених. Із неодноразово проведених бесід виховного характеру, а також прийнятих мір дисциплінарного реагування, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення вперто не бажає ставати і після відбуття стягнення у вигляді переведення в ПКТ продовжував порушувати режим утримання та трудову дисципліну, внаслідок чого йому 25 червня 2015 року оголошено попередження за порушення правил розпорядку дня. 7 липня 2015 року, 28 липня 2015 року та 25 серпня 2015 року йому оголошено догани за порушення правил утримання. Крім цього, після відбування покарання у ПКТ, засуджений ОСОБА_4 знову ж таки порушив розпорядок дня, за що отримав дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
8 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_4 вчинив дрібне хуліганство та на підставі постанови начальника установи переведений до ДІЗО терміном на 7 діб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину повністю, проте відмовився давати показання, згідно ст. 63 Конституції України.
Незважаючи на відмову обвинуваченого давати показання з приводу винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його вина у вчиненні злочину повністю доведена показаннями свідків та наступними доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, досліджених судом, зокрема:
-показаннями молодшого інспектора Маневицької ВК-42 ОСОБА_6 , який показав, що працює на посту в ДІЗО ПКТ, та в січні 2015 року ОСОБА_7 , який працював начальником в/д № 2, було зроблено зауваження ОСОБА_8 , щоб той зняв за навішування із оглядового вічка, на що засуджений не реагував і у зв`язку з чим був складений відповідний рапорт. В квітні 2015 року також було зроблено зауваження ОСОБА_4 , щоб той прибрав свої спальне місце, проте останній відмовився виносити спальні речі, а тому і по даному факту був складений рапорт;
-показаннями начальника оперативного відділу Маневицької ВК-42 ОСОБА_9 , який зазначив, що знає ОСОБА_4 як засудженого, який зарекомендував себе виключно з негативної сторони, як особа, що не піддається виправленню, неодноразово порушував правила поведінки, за що поміщався в ДІЗО. В кінці жовтня 2015 року у зв`язку зі службовою необхідністю виводили засуджених для щоденної ранкової перевірки, ОСОБА_4 відмовився виконувати вимоги та підбурював інших засуджених не виходити на перевірку. У зв`язку з цим засудженому запропонували пройти в оперативну частину написати пояснення, проте, прийшовши в кабінет, де були працівники колонії ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , засуджений відмовився писати пояснення;
-показаннями молодшого інспектора Маневицької ВК-42 ОСОБА_12 , який показав, що в середині серпня 2015 року біля 13 години ним під час проведення огляду було помічено, що закрито оглядове вічко в камері, де перебував ОСОБА_4 . На вимогу відкрити оглядове вічко засуджений не відреагував і тому його було попереджено про складення відповідного протоколу і запропоновано надати письмові пояснення, проте ОСОБА_4 відмовився. Свідок охарактеризував засудженого із негативної сторони як особу, яка неодноразово за порушення режиму утримання поміщалась в ПКТ та ДІЗО;
-свідок ОСОБА_13 , який працює в Маневицькій ВК-42 суду показав, що ОСОБА_4 відбував покарання у вказаній установі виконання покарань. Був випадок, коли під час відбування покарання при проведенні заходів по поіменній перевірці засуджених було помічено, що один із засуджених щось приховує, а тому йому запропонували показати заборонений предмет. На це ОСОБА_4 почав погрожувати ОСОБА_14 та здійснювати інші протиправні дії. Йому було запропоновано припинити дії та дати пояснення, проте засуджений відмовився, у зв`язку з чим був складений відповідний рапорт. Також був випадок, коли ОСОБА_4 не хотів виходити на ранкову поіменну перевірку та підбурював не виходити і інших засуджених. Крім того, свідок охарактеризував ОСОБА_4 з негативної сторони, як такого, що постійно порушує умови відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності;
-свідок ОСОБА_15 показав, що у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків 8 квітня 2015 року був присутній на відділенні, де відбуває покарання ОСОБА_4 , в спальному приміщенні, де було помічено занавішування засудженим оглядового вічка, у зв`язку з чим засудженому запропонували зняти за навішування, що він категорично відмовився зробити, чим порушив ч.3 ст. 107 КВК України, а тому був складений відповідний рапорт. Охарактеризував ОСОБА_4 виключно з негативної сторони, як особу, яка неодноразово перебувала в ДІЗО та ПКТ і своєю поведінкою подає негативний приклад іншим засудженим;
-свідок ОСОБА_16 показав, що працював начальником чергової зміни в Маневицькій ВК-42 по 18 листопада 2015 року, знає засудженого як злісного порушника режиму відбування покарання, за що поміщався в ПКТ та ДІЗО. Пам`ятає, що в лютому 2015 року при обході відділення, де перебував засуджений, разом із начальником відділення Капустинським було помічено за навішування оглядового вічка, у зв`язку з чим була поставлена вимога зняти за навішування, однак ОСОБА_4 відмовився. Також на початку квітня 2015 року даним засудженим було проігноровано вимогу «Підйом» та винести спальні речі. З приводу вказаних двох фактів було складені рапорти;
-старший інспектор відділу нагляду та безпеки Маневицької ВК-42 ОСОБА_17 суду показав, що, виконуючи обов`язки начальника відділення, був присутній при порушенні режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_4 . В січні 2015 року даний засуджений відмовився виходити на вечерю, на пропозицію виконати законну вимогу адміністрації установи почав нецензурно висловлюватись. Підтвердив, що працівниками колонії неодноразово складались відповідні рапорти у зв`язку з порушенням ОСОБА_18 режиму відбування покарання та невиконання законних вимог адміністрації. На зауваження засуджений не реагував, хоча з ним неодноразово проводились профілактичні бесіди.
-свідок ОСОБА_7 суду показав, що з січня 2014 року по вересень 2015 року працював в Маневицькій ВК-42 на посаді начальника відділення №2, в якому перебував ОСОБА_4 . В січні 2015 року вказаний засуджений занавісив оглядове вічко і на вимогу прибрати занавішування не реагував, у зв`язку з чим було складено рапорт. В квітні 2015 року цей же засуджений пробив отвір в стіні і занавісив своє спальне місце, прибрати за навішування відмовився, у зв`язку з чим також було складено рапорт. В квітні 2015 року ОСОБА_4 під час обходу відмовився стати в стрій і доповісти, чим порушив ч. 3 ст. 107 КВК України. Також в квітні 2015 року, перебуваючи в ДІЗО, відмовився виносити свої спальні речі та закрити спальне місце, на пропозицію виконати законну вимогу адміністрації установи почав висловлювати невдоволення. В травні 2015 року на вимогу встати зі спального місця піднявся, але почав нецензурно висловлюватись, чим вчинив дрібне хуліганство. В червні 2015 року перешкоджав проведенню загального обшуку та підбурював інших засуджених до неправомірних дій. Підтвердив, що засуджений в установі відбування покарання характеризується виключно негативно, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, поміщався в ДІЗО та ПКТ.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, оскільки він своїми умисними діями, протягом року після відбуття дисциплінарного стягнення у вигляді переводу до ПКТ, вчинив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації Маневицької ВК-42, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровоград від 15 квітня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду АР Крим від 24 жовтня 2013 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України та вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законодавець відносить до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, на даний час відбуває покарання за вчинення злочину проти авторитету органів державної влади, по місцю відбування покарання характеризується виключно негативно.
Обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
Виходячи із принципу призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого, суд вважає можливим його виправлення з обов`язковою ізоляцією від суспільства.
Витрати на залучення експертів, цивільний позов, речові докази відсутні.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, призначивши йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за ч.2 ст. 345 КК України за вироком Ленінського районного суду м. Кіровоград від 15 квітня 2014 року, і остаточно визначити до відбування 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі.
Витрати на залучення експертів, цивільний позов, речові докази відсутні.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати з моменту взяття під варту 27 січня 2016 року, зарахувавши ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме - з 27 січня 2016 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1