Справа № 567/368/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2016 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадженння:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого Рівненським міським судом Рівненської області 18.03.2014р. за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

встановив :
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим Рівненським міським судом Рівненської області 18.03.2014р. за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, та до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку, повторно вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

Повторно, 10.02.2016 року, близько 20:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, знаходячись в приміщенні гаража, який належить ОСОБА_4 , та розташований в АДРЕСА_2 , будучи у дружніх відносинах з останнім, зловживаючи довірою, шляхом добровільної передачі ОСОБА_4 , заволодів дисковою пилою марки «Інтерскол» ДП-190/1600М, вартістю 1537 грн., що належала на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_4 , чим заподіяв останньому майнової шкоди на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене повторно.

07.04.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_6 , було укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471,474 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті; ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненні вказаного злочину; потерпілий ОСОБА_4 зобов`язався погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення для нього збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор, в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечила, вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України та вказує на відсутність підстав, передбачених законом для відмови у затвердженні такої угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначив, що здатний реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Пояснив, що він до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи нематеріального характеру не має, завдана шкода йому повністю відшкодована.

Суд, розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Кримінальному правопорушенню надана правильна правова кваліфікація, за якою допускається укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст.469 КПК України. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.190 КК України.

Потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 скористався своїм правом на примирення, умови укладеної угоди не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.
Судом, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Водночас судом з`ясовано, що сторони угоди повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.
За вказаних обставин визначене сторонами угоди покарання у виді штрафу до покарання за попереднім вироком приєднанню не підлягає і має виконуватись самостійно.
Враховуючи викладене, суд в підготовчому судовому засіданні визнав доведеним, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, та оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, враховуючи доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів майно, яке було об`єктом кримінального правопорушення, повертається законному володільцю. Оскільки речові докази під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілому, то їх слід вважати повернутими законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд, -

засудив :
Затвердити угоду про примирення, укладену 07.04.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000058.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Речовий доказ: дискову пилу марки «Інтерскол» ДП-190/1600М, після набрання вироком законної сили, рахувати повернутим потерпілому .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання призначене ОСОБА_5 у виді штрафу за цим вироком та покарання, призначене йому за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18.03.2014р., виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1