Справа № 367/7730/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1071/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 27.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 21.06.2007р. Дарницьким районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 30.06.2010р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік та 29 днів; останній раз вироком Дніпровським районним судом м. Києва від 24.12.2010 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 9 днів,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 41 579 (сорок одну тисячу п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень, а саме: 39 320 (тридцять дев`ять тисяч триста двадцять) гривень сума викрадених грошових коштів, 1 259 (одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) гривень витрати на лікування, 1 000 (одна тисяча) гривень витрати на послуги адвоката та моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 будучи раніше судимим вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2010 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 9 днів, маючи не зняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив ряд кримінальних злочинів.

Так, 02.10.2013 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Ірпінь Київської області діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом підбору ключа проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав планшет IPad 3 F1416s/n dlxh93xedj8t з зарядним пристроєм, вартістю 3 400 гривень та чохла вартістю 250 гривень, які належать ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 таємно викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3 650 гривень.

Крім того, 03.10.2013 року приблизно о 13 годині ОСОБА_7 перебуваючи в м. Ірпінь Київської області, діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом пошкодження вікна проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор марки «LG» модель 32LE3300, вартістю 3 000 гривень, ровербук вартістю 2 000 гривень, портативний DVD «Sony» вартістю 800 гривень, СD-ром вартістю 500 гривень, ноутбук «Acer» вартістю 1 500 гривень, валізу вартістю 200 гривень, які належать ОСОБА_10 .. Після чого, ОСОБА_7 таємно викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8 000 гривень.

Також, 11.10.2013 року в нічний час, точний час не встановлений, ОСОБА_7 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 маючи умисел на таємне заволодіння чужим транспортним засобом і його використання за призначенням незаконно заволодів автомобілем марки "Mazda 323" бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_11 на праві власності та який знаходився біля будинку № 79/1 по вул. Київській м. Ірпінь Київської області, на якому здійснив виїзд з місця стоянки та поїхав на ньому до м. Київ. Прибувши до м. Києва в автомобілі скінчився бензин, після чого ОСОБА_7 відкотив його у двір будинку АДРЕСА_4 , де вказаний автомобіль був вилучений працівниками Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області.

Крім того, 06.07.2015 приблизно о 01:00 годині ОСОБА_7 правомірно перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , де мешкає ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклого корисливого умислу, діючи з корисливих мотивів, повторно, вчинив напад на неї з метою заволодіння її майном, застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я останньої, а саме наніс ОСОБА_9 один удар правою рукою в область перенісся, після чого остання втратила свідомість. Далі, ОСОБА_7 двома руками душив ОСОБА_9 , та наніс декілька ударів (не менш двох) руками в область голови, один удар ножем в область шиї з правої сторони, спричинивши колото-різану рану шиї, заподіявши таким чином тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №16/115 від 26.10.2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я потерпілої. Продовжуючи злочинні наміри, ОСОБА_7 заволодів речами ОСОБА_9 , які знаходилися в середині квартири, а саме: золотим ланцюжком, довжиною 50 сантиметрів, залишковою вартістю 7 543 гривен, золотою підвіскою у формі хрестика, залишковою вартістю 236 гривен, мобільним телефоном марки «Самсунг GT-С3200», залишковою вартістю 359 гривен, грошовими коштами у розмірі 1 000 ЄВРО, (що становило відповідно до курсу Національного банку України на момент вчинення злочину 23 320 гривен); 16 000 гривень, спричинивши збитки потерпілій на загальну суму 47 458 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_7 з місця події зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи доведеність вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним. Зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2016 року змінити шляхом його пом`якшення та застосування ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки вирок суду не оскаржується стосовно встановлених судом фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій, тому апеляційній суд відповідно до ст. 349 КПК України не приводить детальний аналіз цих обставин.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на суворість призначеного покарання є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, а саме врахував тяжкість скоєних злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 9 днів, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та непогашену судимість повторно вчинив ряд тяжких кримінальних злочинів, не працює, не одружений, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, перебуває на «Д» - обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 1 з 2003 року, має ряд хронічних захворювань, за місцем мешкання та утримання під вартою характеризується позитивно та посередньо, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання - відсутні.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування - не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: