Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 1 листопада 2016 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 9 лютого 2016 року,
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 6 жовтня 2015 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Табанове Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирішено питання про задоволення цивільних позовів потерпілих.

На зазначений вирок представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій порушувалось, крім іншого, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Залізничного районного суду м. Львова від 6 жовтня 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 9 лютого 2016 року відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Залізничного районного суду м. Львова від 6 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати її та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважних причин, а саме, знаходження його на лікуванні у період з вересня по кінець грудня 2015 року, а також необхідністю в догляді за його старенькою мамою, яка має проблеми зі здоров`ям по віку. Окрім того, вказує, що хоча його представник і був присутній при оголошені вироку, проте через його, ОСОБА_6 , хворобу не мав можливості спілкуватися з ним, а вирок суду він отримав поштою лише 4 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Мотивуючи своє рішення про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження вироку суду, апеляційний суд послався на те, що потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 мали можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, яким останні у встановлені законом строки, не скористалися.
З вказаним рішенням суду погоджується і колегія суддів.
Так, як убачається з матеріалів провадження, при оголошенні вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 6 жовтня 2015 року був присутній представник потерпілого-адвокат ОСОБА_7 . Він же 6 жовтня 2015 року подав клопотання про видачу копії вироку (т. 11, а.с.133) , яку отримав 9 жовтня 2016 року (т. 11, а.с. 136).
Посилання потерпілого про неможливість спілкування з адвокатом у зв`язку з хворобою не заслуговують на увагу.
Згідно з договором про надання безоплатної правової допомоги від 8 вересня 2015 року, який укладений між ОСОБА_6 і адвокатом ОСОБА_7 , на адвоката покладені обов`язки про інформування свого клієнта про хід виконання предмету договору
З матеріалів кримінального провадження убачається, що потерпілий 12 листопада 2015 року безпосередньо звернувся до суду із заявою про відмову від видачі виконавчого листа про стягнення на його користь з засудженого ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди ( т.11, а.с. 162-166). З тексту заяви убачається, що потерпілий був обізнаний про суть прийнятого 6 жовтня 2015 року судового рішення. Тому доводи потерпілого про поважність причин пропуску строку у зв`язку з не спілкуванням і відсутністю зв`язку із своїм адвокатом не відповідають дійсності.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження, копія вироку була отримана потерпілим 4 листопада 2015 року, а в суд з апеляційною скаргою на вирок суду він звернувся лише 27 січня 2016 року, тобто більш ніж як через півтора місяця після її отримання.
Долучені до касаційної скарги медичні довідки не підтверджують того, що за наявності вказаного в них захворювання, у потерпілого не було можливості реалізувати своє право на оскарження вироку місцевого суду та скористатися допомогою свого представника.
З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження доводи потерпілого ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість судового рішення апеляційного суду, постановленого за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Залізничного районного суду м. Львова від 6 жовтня 2015 року, а тому касаційна скарга потерпілого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
постановила:
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 9 лютого 2016 року залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3