Провадження №1-кс/127/8267/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3

підорюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду звернувся старший слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме на гараж, блок НОМЕР_1 загальною площею 28,0 кв.м за адресою: Рівненська область, м. Рівне, «Норд-С» автогаражний кооператив, гараж НОМЕР_2 , адреса ГК : АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться розслідування кримінального провадження № 0008381 від 19 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно клопотання, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , тривалий час перебувають в неприязних відносинах, які виникли в результаті конфлікту між ними 27.01.2013 під час відвідування розважального закладу «Степ» по вул. Київській, 29, м. Могилів-Подільського Вінницької області.

На ґрунті неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_6 . Після чого до ОСОБА_6 неодноразово зверталися невідомі йому особи, які повідомляли про те, що ОСОБА_4 має намір позбавити його життя.

Далі реалізуючи злочинний намір, а саме умисел на позбавлення життя ОСОБА_6 , ОСОБА_4 придбав у невстановленої слідством особи вогнепальну зброю.

У подальшому, 10.05.2016 біля 13 години ОСОБА_4 під`їхав на автомобілі «MERCEDES-BENZ ML 350», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням свого рідного брата ОСОБА_7 , який не був обізнаний зі злочинними намірами ОСОБА_4 , до будинку по АДРЕСА_2 . Побачивши ОСОБА_6 поблизу воріт даного будинку, який в цей час знаходився поруч з автомобілем «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що перебуває у користуванні ОСОБА_8 , ОСОБА_4 знаходячись на узбіччі проїзної частини та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, наслідки у вигляді можливої смерті ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, здійснив з вищевказаної вогнепальної зброї один постріл в напрямку останнього.

В результаті таких дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю, почав тікати в напрямку двору вищезазначеного будинку. В цей час ОСОБА_4 , наздоганяючи ОСОБА_6 здійснив ще декілька пострілів в напрямку останнього, заподіявши йому вогнепальні поранення.

Після цього, ОСОБА_4 , знаходячись на близькій відстані від ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, спробував здійснити декілька пострілів в життєво важливі органи потерпілого, а саме в ділянку грудей. Однак, свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 , не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, внаслідок того, що у невстановленій вогнепальній зброї закінчились набої.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136-к від 17.09.2016, ОСОБА_6 10.05.2016 спричинено три вогнепальних сліпих кульових поранень в ділянку правої сідниці та правого стегна, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 261-Б від 24.05.2016 металевий предмет вилучений із тіла ОСОБА_6 є частиною бойового припасу стріляною кулею патрону калібру 5,6 мм.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: незакінчений замах на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З метою забезпечення цивільного позову, відшкодування процесуальних витрат, слідчий просив накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Власник майна та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання слідчого, заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про накладення арешту, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Під час вирішення питання про накладення арешту на гараж, блок НОМЕР_1 загальною площею 28,0 кв.м за адресою: Рівненська область, м. Рівне, «Норд-С» автогаражний кооператив, гараж НОМЕР_2 , адреса ГК : АДРЕСА_1 , слідчий суддя приймає до уваги те, що слідчий в судовому засіданні не довів обставин, викладених в клопотанні, не додав до клопотання доказів належності вказаної земельної діляки ОСОБА_4 , тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на вищевказане майно, а тому в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя