Справа №487/4157/15-к 28.03.2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001469 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначеного підзахисному покарання змінити, виключивши з резолютивної частини вироку застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_6 змінити, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна. Просить вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_6 засудженим до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2015р. більш суворим за даним вироком остаточно вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання :

- за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2015 р. більш суворим за даним вироком ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Цим же вироком засуджено:
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання :- за ч.2 ст.187, 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, навчання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання : за ч.2 ст.187, 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їх про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 6659 грн., а також солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди - 3000 грн. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 майнову шкоду 48403,60 грн., а також солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 2270 грн., а також на відшкодування моральної шкоди -1000 грн. Вирішено питання щодо речових доказів. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 на користь НДЕКЦ за проведення експертизи 1043,46грн..
На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 вказує на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що, оскільки його підзахисний вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.2 ст. 187 КК України, у неповнолітньому віці, тому згідно вимог ст. 98 КК України до нього не може бути застосоване додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор вважає, що оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 є незаконним з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Згідно ч. 2 ст. 98 КК України визначено вичерпний перелік додаткових покарань, які судом можуть бути застосовані до неповнолітніх, зокрема: штраф та позбавлення права обіймати посади або займатись певною діяльністю. Тому суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 неправильно призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_6 був неповнолітнім.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 19.03.2015р. приблизно о 2 год. неповнолітній ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку№1/8 по вул. Обсерваторна в м. Миколаєві, разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, відомості відносно якої виділені в окреме провадження, побачили раніше не відому їм жінку, після чого у них виник корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.

Так, діючи за попередньою змовою в групі осіб, неповнолітній ОСОБА_9 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, підійшли до потерпілої ОСОБА_13 , після чого один з них почав виривати у потерпілої сумку з особистими речами, відкрито заволоділи майном ОСОБА_13 , а саме:

-жіночою сумкою чорного кольору вартістю 500 грн.;

-мобільним телефоном "Нокіа 3710" вартістю 1500 грн.;

-мобільним телефоном "Нокіа 2600" вартістю 100 грн.;

-гаманцем з грошовим коштами в сумі 30 грн.;

-парасолькою вартістю 200 грн.;

-продуктами харчування на суму 40 грн..

Після чого ОСОБА_9 , разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_9 та невстановлена в ході досудового розслідування особа спричинили потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 2370 грн..

Крім того, 20.03.2015р. близько 03-30 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , проходячи по вул. Крилова в м. Миколаєві побачили потерпілу ОСОБА_11 , яка знаходилась на зупинці громадського транспорту "Біла".

Після цього у ОСОБА_6 виник корисливий умисел на здійснення нападу на останню з метою заволодіння її майном, що він й запропонував ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на що останні погодилися. Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_9 і ОСОБА_8 одягли маски на обличчя, а ОСОБА_6 дістав пістолет. Підійшовши до потерпілої ОСОБА_6 направив на неї зброю, та, погрожуючи, почав знімати золоті вироби, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , відібрали жіночу сумку. Таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном потерпілої, а саме:

- жіночою сумкою, що не представляє для потерпілої матеріальної цінності;

-мобільним телефон марки "Самсунг" вартістю 600 грн.;

-ключами від квартири, що не представляють для потерпілої матеріальної цінності;

-грошовими коштами в сумі 1800 грн.;

-золотими сережками вартістю 2000 грн.;

-золотим ланцюжком вартістю 5000 грн.;

-золотим хрестиком вартістю 1000 грн.

Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 10400 грн..

Крім того, 04.04.2015р. близько 21 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №29 по вул. Червоних Майовщиків в м. Миколаєві, зустріли знайомого ОСОБА_12 , після чого у них виник корисливий умисел на відкрите заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, почали наносити ОСОБА_12 удари в область тулуба та голови руками та ногами. Від отриманих ударів ОСОБА_12 впав на землю, а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме:

- грошовими коштами в розмірі 3000 грн.;

- наручним годинником марки "Ля маніфактюр" вартістю 5000 доларів США, що становить 117545 грн., згідно офіційного курсу НБУ на 04.04.2015 року;

- мобільним телефоном марки "Самсунг Ноут-3" вартістю 20000 грн.;

- ланцюжком з білого золота вартістю 6000 грн.;

- хрестиком з білого золота вартістю 2000 грн.;

- ланцюжком з жовтого золота вартістю 10000 грн.;

- кулоном з жовтого золота вартістю 5000 грн.;

- ключами від квартири,які матеріальної цінності не представляють.

Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 163545 грн..

І

Цього ж дня, 04.04.2015р. приблизно о 21-30 год. після того, як ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відібрали у потерпілого ОСОБА_12 ключі від його квартири, у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел останні, шляхом відчинення дверей ключами власника, проникли до квартири АДРЕСА_4 , де таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме:

-фотоапарат марки "Кенон" вартістю 14000 грн.;

-айпад міні вартістю 400 доларів США, що становить 9403 грн. 60 коп., згідно офіційного у НБУ на 04.04.2015 року;

-мобільний телефон марки "Нокіа Х2" вартістю 2000 грн.;

-мобільний телефон марки "Нокіа Люмія 900" вартістю 2000 грн.;

-банківську картку "Вапк оf Аmегіса", що не має матеріальної цінності для потерпілого.

Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 27403,60 грн..

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 на підтримку своєї апеляційної скарги та прокурора про зміну вироку відносно ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги щодо зміни вироку, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вирок щодо ОСОБА_6 змінити в частині незаконного призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх м6ежах, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом, апелянти не оспорюють. А тому у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України оскаржуваний вирок і цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується призначення покарання ОСОБА_6 , то судом 1-ої інстанції в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна були порушені норми закону про кримінальну відповідальність неповнолітніх.

Згідно ч.2 ст. 98 КК України визначено вичерпний перелік додаткових покарань, які судом можуть бути застосовані до неповнолітніх, зокрема: штраф та позбавлення права обіймати посади або займатись певною діяльністю. Відповідно до роз`яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику застосування судами кримінального покарання», конфіскація майна як додаткове покарання, відповідно до статті 98 КК України не може бути призначено особі, що вчинила злочин у віці до 18 років, навіть у тому разі, коли на час розгляду справи судом вона досягла повноліття.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальне правопорушення вчинив 20 березня 2015 року, тому на момент вчинення правопорушення був неповнолітнім.

Тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора підлягають задоволенню.

Тобто з вказаних підстав оскаржуваний вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 408 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 , п.4 ч.1 ст. 408 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2015р., більш суворим за даним вироком, остаточно вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Головуюча

Судді