Єд. унік. № 243/6244/16-к
Провадження № 1-кп/243/578/2016
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2016 року колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000032 від 20.02.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженки м. Алга Актюбинської області Республіки Казахстан, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , розлучена, має неповнолітніх двох дітей 1999 року народження та 2005 року народження, які проживають разом з батьком в Російській Федерації, займає посаду машиністки установок вуглезабезпечення та брикетування на ТОВ ЦЗФ «Вузловська», раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, тобто у сприянні діяльності терористичної організації так званої «Донецької Народної Республіки».

Ухвалою колегії суддів від 27 вересня 2016 року було вирішено питання про провадження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 на шістдесят днів до 25 листопада 2016 року.

Так, двомісячний строк тримання ОСОБА_6 під вартою, обраний ухвалою колегії суддів від 27 вересня 2016 року спливає 25 листопада 2016 року, у зв`язку з чим прокурором заявлено відповідне клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували проти продовження строків тримання під вартою ще на 60 днів.

Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК. Наведена позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р.).

У п. 75 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (див. справу "Соловей і Зозуля проти України" (Solovey and Zozulya v. Ukraine), N 40774/02 та N 4048/03, п. 76, від 27 листопада 2008 р.).

Судова колегія, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої; враховуючи стан здоров`я ОСОБА_6 ; наявність у обвинуваченої постійного місця роботи на час вчинення кримінального правопорушення; відсутність судимостей у обвинуваченої ОСОБА_6 , а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду на тимчасово окупованій території, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_6 , обраний щодо неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів, тобто: до 12 січня 2017 року включно.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114 1, 258 258-5, 260, 261, тобто, законодавством не передбачено можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 331, 372 КПК України, колегія суддів , -
УХВАЛИЛА:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, строком на шістдесят днів по 12 січня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

ПЕРЕВОД
Ед.уник.№243/6244/16-к

Производство №1-кп/243/578/2016

ОПРЕДЕЛЕНИЕ
ИМЕНЕМ УКРАИНЫ
14 ноября 2016 года Славянский горрайонный суд Донецкой области в составе:

председательствующий судья ОСОБА_10 ,

судей ОСОБА_2 , ОСОБА_11 ,

при секретаре судебного заседания ОСОБА_12 ,

при участии:

прокурора ОСОБА_13 ,

обвиняемой ОСОБА_14 ,

защитника ОСОБА_7 ,

переводчика ОСОБА_8 , ОСОБА_15 ,

рассмотрев в открытом судебном заседании материалы уголовного производства № 0000032 от 20.02.2016 года по обвинению

ОСОБА_14 , 20 сентября 1975 года, ИНН: , уроженки г.Алга Актюбинской области Республики Казахстан, гражданки Украины, зарегистрированной по адресу: АДРЕСА_1 , фактически проживающей по адресу: АДРЕСА_2 , разведена, имеет несовершеннолетних двух детей 1999 года рождения и 2005 года рождения, проживающих вместе с отцом в Российской Федерации, занимает должность машинистки установок углеобеспечения и брикетирования на ООО ЦЗФ «Узловский», ранее не судима,

в совершении уголовного преступления, предусмотренного ч. 1 ст. 2583 УК Украины, -

УСТАНОВИЛ:
В производстве Славянского горрайонного суда Донецкой области находится уголовное производство по обвинению ОСОБА_14 , подозреваемой в совершении уголовного преступления, предусмотренного ч. 1 ст. 2583 УК Украины, то есть в содействии деятельности террористической организации - так называемой «Донецкой Народной Республики».

Определением коллегии судей от 27 сентября 2016 был решен вопрос о продлениисрока содержания под стражей обвиняемой ОСОБА_16 на шестьдесят дней - до 25 ноября 2016 года.

Так, двухмесячный срок содержания ОСОБА_16 под стражей, избранный решением коллегии судей от 27 сентября 2016 истекает 25 ноября 2016 года, в связи, с чем прокурором заявлено соответствующее ходатайство.

Обвиняемая ОСОБА_16 и ее защитник - адвокат ОСОБА_7 в судебном заседании возражали против продления сроков содержания под стражей еще на 60 дней.

Меры предосторожности, задержание в уголовном производстве применяются только с целью и при наличии оснований, определенных ст. 177 УПК.

Согласно ст. 177 УПК Украины, целью применения меры пресечения является обеспечение выполнения подозреваемым, обвиняемым возложенных на него процессуальных обязанностей, а также предотвращение попыток: 1) скрываться от органов досудебного расследования и / или суда; 2) уничтожить, скрыть или исказить любую из вещей или документов, имеющих существенное значение для установления обстоятельств уголовного правонарушения; 3) незаконно влиять на потерпевшего, свидетеля, другого подозреваемого, обвиняемого, эксперта, специалиста в этом же уголовном производстве; 4) препятствовать уголовному производству иным образом; 5) совершить другое уголовное преступление или продолжить уголовное преступление, в котором подозревается, обвиняется.

В соответствии с требованиями ч. 3 ст. 5 Конвенции (правовая позиция ЕСПЧ, изложенная в п. 60 решения от 6 ноября 2008 по делу "Елоев против Украины») по истечении определенного промежутка времени (досудебного расследования, судебного разбирательства) даже обоснованное подозрение в совершении преступления не может быть единственным оправданием содержания под стражей подозреваемого, обвиняемого, а потому следственному судье, суду в случае удовлетворения ходатайства об избрании или продлении срока применения меры пресечения в виде содержания под стражей необходимо четко указать в судебном решении о наличии другого основания (оснований) или риска, предусмотренных ч. 1 ст. 177 УПК.

Судебное решение об избрании меры пресечения в виде содержания под стражей или продолжение его применения должна содержать как четкое определение законодательных оснований для его избрания (продолжение), так и исследования и обоснования достоверности избранных оснований в контексте конкретных фактических обстоятельств совершения преступления, учета личности виновного и других обстоятельств (рисков, указанных в ч. 1 ст. 177 УПК. Приведенная позиция изложена в письме Высшего специализированного суда Украины по рассмотрению гражданских и уголовных дел № 511-550 / 0 / 4-13 от 04.04.2013 г.).

В п. 75 решения ЕСПЧ по делу "Харченко против Украины" отмечено, что длительное содержание под стражей без определения в решении суда соответствующих оснований несовместимо с принципом защиты от самовольства, закрепленного в п. 1 ст. 5 (см. Дело "Соловей и Зозуля против Украины" (Solovey and Zozulya v. Ukraine), N 40774/02 и N 4048/03, п. 76, от 27 ноября 2008).

Судебная коллегия, выслушав мнение участников уголовного судопроизводства, исследовав предоставленные сторонами уголовного производства материалы, оценив в совокупности все обстоятельства, в том числе: значимость имеющихся доказательств о совершении обвиняемой уголовного преступления, наказание за совершение которого предусматривает лишение свободы на срок от восьми до пятнадцати лет с конфискацией имущества или без таковой; учитывая состояние здоровья ОСОБА_16 ; наличие у обвиняемой постоянного места работы на момент совершения уголовного преступления; отсутствие судимостей у обвиняемой ОСОБА_16 , а также учитывая риски, предусмотренные ст. 177 УПК Украины, учитывая, что ОСОБА_16 может скрываться от суда на временно оккупированной территории, считает, что для обеспечения надлежащей процессуальной поведения обвиняемой ОСОБА_16 , избранную в отношении нее меру пресечения в виде содержания под стражей, следует продлить еще на 60 дней, то есть: до 12 января 2017 включительно.

Кроме того, согласно ч. 5 ст. 176 УК Украины, меры пресечения в виде личного обязательства, личной поруки, домашнего ареста, залога не могут быть применены к лицам, которые подозреваются или обвиняются в совершении преступлений, предусмотренных статьями 109 - 114 1, 258 - 258-5, 260, 261, то есть, законодательством не предусмотрена возможность применения других (альтернативных) мер.

На основании изложенного и руководствуясь ст. ст. 177, 331, 372 УПК Украины, коллегия судей, -

ОПРЕДЕЛИЛ:
Продлить срок содержания под стражей Шапаксовой Ирины Николаевны, 20 сентября 1975 года, обвиняемой в совершении уголовного преступления, предусмотренного ч. 1 ст. 2583 УК Украины, сроком на шестьдесят дней - по 12 января 2017 включительно.

Постановление обжалованию не подлежит.

Председательствующий судья ОСОБА_10

Судьи ОСОБА_2
ОСОБА_11