№ 317/2229/16-к
№/п 1-кс/317/245/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27 січня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27 січня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26 січня 2016 року до чергової частини Запорізького районного відділення поліції надійшло повідомлення про те, що по вул. Урицького,смт. Балабине, Запорізького району, водій транспортного засобу ВАЗ 2109,д.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода.

За даним фактом 26 січня 2016 року Запорізьким РВП розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 січня 2016 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Урицького, смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області з боку смт. Кушугум в напрямку

м. Запоріжжя.

В цей же час, в районі перехрестя вул. Урицького з пров. Вербним, проїзну частину вул. Урицького зліва направо по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 перетинала пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху, водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_6 та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на неї, шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду, відповідних заходів направлених на зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив.

Своїми діями водій ОСОБА_5 , згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 178/16 від 28.03.2016, порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

-п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Внаслідок порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер

НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, згідно висновку судової медичної експертизи № 665 від 15.03.2016, у

ОСОБА_6 мали місце: закриті переломи обох кісток правої гомілки у верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості безпечні для життя, але що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, понад 21 день.

05 квітня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході проведення подальшого досудового розслідування потерпілою ОСОБА_6 заявлено позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення на загальну суму 70722,49 гривень. Зазначений позов потерпіла обґрунтовує тим, що на теперішній час на її лікування рідня витратила 17578,49 грн. Крім того, у зв`язку з необхідністю відвідування щоденно лікарні, витрачено пального для автівки на суму 3144 грн. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн. Наявність цієї шкоди обумовлюється тривалими фізичними стражданнями, які перенесла та продовжує відчувати до сьогодні внаслідок отриманих у ДТП травм і тих фізичних болях, які перенесла та продовжує відчувати донині. Зазначає, що сам винуватець ДТП ніякої матеріальної допомоги не надає, лише після вмовляння рідних потерпілої надав грошові кошти в розмірі 3000 грн., поводивши при цьому себе зухвало і безцеремонно. В подальшому ОСОБА_5 взагалі перестав реагувати на будь-які вмовляння щодо надання матеріальної допомоги з його сторони.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58220524 від 27.04.2016, ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , який з метою забезпечення заявленого цивільного позову підлягає арешту.

У судовому засіданні слідчий клопотання про арешт майна підтримав.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання та кримінального провадження, вислухавши думку слідчого, прокурора, вважає клопотання слідчого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6, 8 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 05 квітня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпілою ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення на загальну суму 70722,49 гривень, в обґрунтування розміру шкоди ОСОБА_6 долучено відповідні докази (квитанції, чеки, тощо). Підозрюваним згідно матеріалів провадження відшкодовано потерпілій лише 3000 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58220524 від 27.04.2016, ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , який з метою забезпечення заявленого цивільного позову згідно ст.170 КПК України необхідно арештувати.

Розгляд клопотання за наполяганням слідчого та прокурора відбувся без повідомлення підозрюваного (власника майна) на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, згідно якої клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, розмір завданої шкоди, а також те, що незастосування заборони розпорядження майном, може призвести до зникнення, відчуження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити подальшому відшкодуванню завданої шкоди, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 27 січня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок

АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , заборонивши розпоряджатися арештованим майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1