Єдиний унікальний номер 205/1940/16-к
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
23 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000585 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, має повну вищу освіту, фізична особа-підприємець, неодружений, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має повну вищу освіту, не працює, неодружений, дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
04 березня 2016 року в провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до якого, останні обвинувачуються у тому, що у невстановлений досудовим слідством час у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 18.02.2015 року, приблизно об 18.00 год., потерпілий ОСОБА_8 на своєму автомобілі «Кіа Соул» під`їхав до будинку АДРЕСА_4 , після чого, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, наблизилися до вказаного автомобілю, після чого, ОСОБА_4 , наблизився до лівих передніх дверей автомобіля і відчинив її на наніс ОСОБА_8 удар кулаком правої руки в область голови, від чого останній упав на переднє пасажирське сидіння. В цей час ОСОБА_3 відчинив праві передні двері вказаного автомобіля та наніс ОСОБА_8 , близько п`ятнадцяти ударів кулаками правої та лівої рук в область голови. Після цього ОСОБА_4 , за предмети одягу витягнув ОСОБА_8 із салону автомобіля та останній внаслідок цього упав на землю на спину, перевернувся на правий бік та, лежачі на землі, руками закривався від ударів. ОСОБА_4 в цей час наніс ОСОБА_8 два удари ногами в область тулуба. Після цього ОСОБА_3 також наблизився до ОСОБА_8 та наніс йому два удари ногою в область потилиці.
Згідно висновку експерта № 5382е від 26.11.2015 року, виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді ділянки осадження в поперековій області праворуч, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. За своїм характером, виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, внутрішньо-шкіряних крововиливів на голові, ділянки осадження на обличчі, поверхневої забійної рани на червоній каймі нижньої губи ліворуч, контузії лівого ока, синцем на нижній повіці лівого ока, що призвело до часткової атрофії зорового нерву, темпоральної геміанопсії, стійкого спазму акомодації лівого ока зі зниженням зору до 0,5 відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) та стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тривалий розлад здоров`я та стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважала можливим призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акта.
Захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його вимогам закону, зокрема неправильної кваліфікації дій обвинувачених, безпідставного інкримінування обвинуваченим ч. 2 ст. 28 КК України та кваліфікуючої ознаки вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а також порушень при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження, нездійснення певних слідчих дій.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали свого захисника, просили клопотання задовольнити.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 також звернула увагу на суду на неправильну кваліфікацію дій обвинувачених, що, на її думку може порушувати права потерпілого ОСОБА_8 .
Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору ОСОБА_5 , як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальним акт має містити відомості щодо обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Слідчий, складаючи, а прокурор затверджуючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не дотримались положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення здійснений без врахування загальних засад кримінального законодавства України, правова кваліфікація кримінального правопорушення викладена з посиланням на положення статті і частини статті Кримінального кодексу України, які не підлягають застосуванню при визначенні кваліфікації суспільно-небезпечного діяння особи, формулювання обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 122 КК України не узгоджується із диспозицією зазначеної норми кримінального закону.

Так, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України у сукупності з ч. 2 ст. 28 КК України, що суперечить вимогам ст. 29 КК України, відповідно до якої співучасники підлягають кримінальній відповідальності лише за статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає вчинений ними злочин, и не потребує додаткової кваліфікації за статтями Загальної частини КК України, і лише організатор, підбурювач та посібник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною ст. 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає злочину у вчинений виконавцем.

Крім того, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України інкриміновано, в якості окремої кваліфікуючої ознаки діяння, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Натомість, така кваліфікуюча ознака злочину не передбачена диспозицією ч. 1 ст. 122 КК України, що виключає юридичну можливість кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 122 КК України за цією кваліфікуючою ознакою.

Вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за попередньою змовою групою осіб, якщо така обставина встановлена досудовим розслідуванням, має бути зазначена у обвинувальному акті в якості обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого. Натомість, слідчим та прокурором, у порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України цього зроблено не було, оскільки, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містить відомостей про наявність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання останніх.

Таким чином, кваліфікації дій обвинувачених за ч. 1 ст. 122 КК України у сукупності з ч. 2 т. 28 КК України та із інкримінуванням такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, не відповідає загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченої ст. 9 КПК України, засади законності, згідно з положенням якої, під час кримінального провадження прокурор, слідчий обов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства , повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вищевикладені порушення, допущені слідчим при складанні обвинувального акта, на думку суду є істотними порушеннями вимог ст. 291 КПК України, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Отже, за своїм змістом обвинувальний акт як результат закінчення стадії досудового розслідування має містити сформульоване обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке має повністю та неухильно відповідати вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Крім того, при складанні та затвердженні обвинувального акту порушені вимоги п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, відповідно до яких, обвинувальний акт має містити прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора.
Так, із обвинувального акту вбачається, що він затверджений Прокурором місцевої прокуратури № 4 м. Дніпропетровська ОСОБА_5 та зазначено, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснювали Прокурори місцевої прокуратури № 4 м. Дніпропетровська ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .
Натомість, відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про прокуратуру», у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в додатку до цього Закону. Цим Додатком визначений перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур, в якому відсутня місцева прокуратура № 4 м. Дніпропетровська та не визначена її територіальна юрисдикція, натомість, вказаним переліком передбачена Дніпропетровська місцева прокуратура № 4, територіальна юрисдикція якої поширюється в тому числі й на Ленінський район м.Дніпропетровська.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000585 відсутні відомості щодо ухвалення керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 постанови про призначення прокурора, відповідно до вимог ст. 37 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 зазначила, що вона здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні на підставі постанови керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 про призначення групи прокурорів. Натомість постанови про призначення її процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурор не надала, у зв`язку з тим, що в матеріалах кримінальному провадженні така постанова відсутня, в описі матеріалів не зазначена.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у ньому зазначена посада прокурора прокуратури, яка не передбачена Законом України «Про прокуратуру» та додатком до нього, а також з обвинувального акту та з реєстру матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності повноважень прокурора ОСОБА_5 на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні.
Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам п.п. 4, 5 та 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, містить істотні очевидні недоліки, суд вважає недоцільним призначення обвинувального акту до розгляду по суті, оскільки допущені порушення закону суттєво порушують право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на захист, а подальше порушення права на захист обвинувачених до моменту, коли прокурор виявить бажання скористатися своїм правом, передбаченим ст. 338 КПК України, на зміну обвинувачення, є неприпустимим та таким, що не буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, визначеним в ст.ст. 8 і 9 КПК України, а тому це є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 314, 315, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000585 по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1