Справа № 190/678/16-к
Провадження №1-в/190/438/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року м.П`ятихатки

П`ятхатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ПВК № 122 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
28.09.1993 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ст. 140 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі;
05.01.1994 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ст. 17 ч. 2, ст. 141 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
22.08.1995 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ст. 140 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
28.05.2001 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ст. 206 ч. 2, ст. 141 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі
про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи клопотання тим, що вироком Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 24.04.2008 року засуджений за ст. 115 ч. 2 п. 6, 11, 12; ст.ст. 157, 350, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. В даний час відбування покарання в П`ятихатській виправній колоні № 122. Вважає, що він має право претендувати на застосування до нього ст. 81 КК України, оскільки відбув 2/3 строку покарання та своєю сумлінною поведінкою довів виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином через адміністрацію П`ятихатської ВК (№ 122), подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує.
Представник установи ПВК № 122 ОСОБА_4 в судовому засіданні у задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки засуджений на шлях виправлення не став, за час відбування покарання неодноразово порушував режим утримання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений на шлях виправлення не став, своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.

Спостережна комісія П`ятихатської РДА про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила і подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Вислухавши думку представника ВК та прокурора, які вважають, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Вироком Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 24.04.2008 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 115 ч. 2 п. 6, 11, 12; ст.ст. 157, 350, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. З 14.10.2013 року відбуває покарання в П`ятихатській виправній колоні № 122.

Згідно характеристики від 22.03.2016 року ОСОБА_5 за час відбування в П`ятихатській виправній колонії № 122 характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, до виконання поставлених завдань відноситься посередньо, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування та розпорядок дня установи. Дотримується правомірних та ввічливих правовідносин з персоналом, інколи потребує додаткової уваги в підтриманні належного емоційного стану. Перебуває на профілактичному обліку, як схильний до членоушкодження. Вважають, що засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 22.03.2016 року засуджений ОСОБА_5 має 3 заохочення та 14 стягнень, які погашені в установленому законом порядку.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки ОСОБА_5 на виробництві в установі не працює, відбуває покарання за злочин, віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, готовності до самокерованої поведінки в умовах обмеженого нагляду та ізоляції не висловлює і не проявляє. При цьому під сумлінною поведінкою засудженого суд розуміє не тільки пасивну форму поведінки ОСОБА_5 , яка полягає у стримані від порушення правил внутрішнього розпорядку та у додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активну форму його поведінки, однак ці підстави у суді не доведені.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Пятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1