Справа № 752/3330/15-к
Провадження №: 1-кп/752/68/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2016 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000525 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керки, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, не працюючого, не одруженого, студента Національного університету фізичного виховання і спорту України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дашогуз, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, не працюючого, одруженого, студента Національного університету фізичного виховання і спорту України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинувачених за ч.2 ст. 186 КК України,

з участю сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

потерпілого ОСОБА_8 ;

з участю перекладача ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
18.01.2015 року, приблизно о 22.50 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на проспекті Червонозоряному в м. Києві, біля будинку № 150.

Між ними, та раніше їм незнайомим ОСОБА_8 , з малозначного приводу, щодо форми привітання, виникла суперечка, а потім бійка, в ході якої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали наносити ОСОБА_8 удари в різні частини тіла. В ході бійки у ОСОБА_8 випав мобільний телефон «Нокіа Х-2». По закінченні бійки помітивши телефон потерпілого на землі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи спільно, за попередньою змовою, усвідомлюючи, що діють відкрито, у присутності потерпілого, який розуміє характер їх дій, а вони, в свою чергу, усвідомлюють цю обставину, відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Нокіа Х-2», вартістю 300 гривень, який підняли з землі та втекли.

Тобто, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнаються винними за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав частково відмічаючи, що вчинив хуліганство, а не грабіж. Пояснив, що 18.01.2015 року з товаришем ОСОБА_10 були на проспекті Червонозоряному. Випадково зустрілися з потерпілим, який був з товаришем. Між ними виникла суперечка, а потім бійка. Коли бійка закінчилася і потерпілий з товаришем пішли, побачили на землі телефон і ОСОБА_11 його підняв, поклав собі до кишені. Пізніше їх затримали і вилучили телефон у ОСОБА_12 . Почали бійку не з метою заволодіти телефоном.

Просить вибачення у потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним. Пояснив, що 18.01.2015 року з ОСОБА_13 , з яким разом навчаються, побачили потерпілого з товаришем. Не пригадує з якої причини, почалася бійка між ними та потерпілим. Коли потерпілий уже пішов, вони побачили на землі телефон і він його підняв, поклав собі до кишені.

Коли їх затримали, телефон у нього виявили та вилучили.

Просить вибачення у потерпілого. У вчиненому розкаюється.

До показань обвинувачених щодо обставин та способу заволодіння телефоном потерпілого, суд відноситься критично, до уваги не бере та відкидає, вважаючи їх надуманими та направленими на те, щоб їх діям була дана інша правова кваліфікація, оскільки їх показання спростовуються детальними показаннями потерпілого, свідка, документами (письмовими доказами), які узгоджуються між собою.

Так, потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 18.01.2015 року з товаришем пізно ввечері попали на проспект Червонозоряний. Зустріли двох хлопців, які на даний час є обвинуваченими. Він крикнув як привітання « ОСОБА_14 Україні», на що почув якусь незрозумілу відповідь на іноземній мові. Почалася суперечка потім бійка. В ході бійки у нього випав мобільний телефон і ОСОБА_15 сказав ОСОБА_16 , щоб той його забрав, що він і зробив. Телефон обвинувачені забирали відкрито, в його присутності. В результаті бійки отримав легкі тілесні ушкодження. Викликали поліцію. Обвинувачених пізніше знайшли біля одного з гуртожитків і у одного з них виявили його телефон, який йому повернули під розписку. Претензій до обвинувачених немає. Вважає, що їм слід надати можливість закінчити навчання та екстрадувати додому.

Фактично в підтвердження показань потерпілого, свідок ОСОБА_17 пояснив, що вони з ОСОБА_18 18.01.2015 року ввечері поверталися додому. Зустріли двох незнайомих, які зараз обвинувачені. ОСОБА_19 привітався, у відповідь почули щось незрозуміле. Почалася перепалка, потім бійка. Один з обвинувачених його відштовхнув, а ОСОБА_20 почав з іншим битися, впали, покотилися. Той що відштовхував його, теж побіг до них і почав наносити удари ОСОБА_21 . Потім хлопці зібрали речі і втекли. ОСОБА_20 сказав, що забрали його мобільний телефон. Викликали поліцію. Пізніше обвинувачених затримали біля гуртожитків і у одного з них вилучили телефон ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_22 дав суду пояснення з приводу того, що брав участь як понятий, коли в одного з хлопців, які зараз обвинувачені, виявили та вилучили телефон і потерпілий його впізнав.

Як видно з протоколу огляду місця події, дослідженого в суді, у ОСОБА_4 18.01.2015 року було виявлено телефон «Нокіа».

Як відображено в протоколі пред`явлення речей для впізнання, потерпілий ОСОБА_8 , серед інших впізнав саме телефон, яким у нього відкрито заволоділи обвинувачені, який був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому.

Як видно з протоколів пред`явлення осіб для впізнання, потерпілий та свідок ОСОБА_17 , серед інших впізнали саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що дії обвинувачених слід кваліфікувати саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки вони умисно, усвідомлюючи, що діють відкрито для потерпілого та інших осіб, заволоділи чужим майном, що підтверджується показаннями потерпілого, свідка, іншими доказами, які узгоджуються між собою, і які суд бере до уваги, поклавши в основу доведеності винності обвинувачених. В той же час, враховуючи вищезазначене, показання обвинувачених з приводу того, що заволоділи телефоном потерпілого у його відсутність, суд до уваги не бере та відкидає.

Підстав для перекваліфікації дій обвинувачених, на чому наголошує сторона захисту, суд не знаходить.

Однак, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на існування кваліфікуючої ознаки вчинення грабежу із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Як видно з показань обвинувачених, причиною застосування насильства до потерпілого, була взаємна поведінка і висловлювання обвинувачених та потерпілого, а умисел на заволодіння майном потерпілого у них виник після застосування насильства.

Вищезазначені обставини щодо причин бійки та способу заволодіння майном, підтвердив потерпілий та свідок.

А тому, оскільки насильство з боку обвинувачених по відношенню до потерпілого було застосоване не для протиправного вилучення майна або його утримання, з обвинувачення слід виключити посилання на вчинення грабежу з застосуванням насильства.

Застосування насильства, яке мало місце і наслідком якого було заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому, що підтверджується висновком експертизи, може утворювати окремий злочин і може мати самостійну правову кваліфікацію.

Проте, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, в даному випадку суд позбавлений можливості вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та не може самостійно надавати правову оцінку діям обвинувачених в цій частині, оскільки це погіршує їх становище.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних, які раніше не судимі, є студентами, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають.

Обставиною, що пом`якшує покарання обох обвинувачених, суд визнає наявність позитивних характеристик.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Узагальнюючи результати судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючу покарання обставину та відсутність обтяжуючих, особи винних, позицію потерпілого щодо покарання, враховуючи обставини які передували вчиненню злочину, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливо без ізоляції від суспільства, тому їм необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України, звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (КВІ) про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.
ОСОБА_4 , визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (КВІ) про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися для реєстрації в КВІ.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1