Справа № 415/2963/16-к
Провадження № 11-кп/782/292/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 , поданої на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 09.08.2016 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Лисичанську Луганської області, має громадянство України, утримує малолітню дитину 2015 року народження, працює оператором на АЗС «Marhsall» у м.Лисичанську Луганської області, раніше не був засуджений, мешкає у АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов залишений судом без розгляду.

Вироком суду встановлено, що 15 травня 2016 року, о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні закусочної «Ліссабон», розташованої у м. Лисичанську Луганської області, по вул. Сікорського, 30, у торгівельному комплексі «Центральний», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з барної стійки центрального залу таємно викрав мобільний телефон Samsung Galaxy моделі J700 HD/S вартістю, згідно висновку експерта № 116 від 19.05.2016 року, 4500 грн, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та призначити по справі новий судовий розгляд.

Мотивує свої доводи тим, що суд не врахував та не зазначив у вироку наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як знаходження ОСОБА_6 під час скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння (про що підтвердив у суді сам обвинувачений).

Потерпіла вважає, що визнання обвинуваченим своєї провини у скоєному кримінальному правопорушенні це не що інше, ніж спроба ОСОБА_6 уникнути більш суворого покарання, адже ніяких реальних дій на підтвердження цього він не вчинив.

Потерпіла також вважає, що судом були порушені вимоги ст. 128 КПК України під час розгляду заявленого нею до початку судового розгляду цивільного позову про відшкодування їх 3680 грн за ремонт викраденого ОСОБА_6 телефону та 1000 грн моральної шкоди.

Вважає, що її позовні вимоги були належним чином обгрунтовані та підтверджені відповідними документами, оскільки телефон був пошкоджений саме обвинуваченим під час крадіжки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційних вимог потерпілої, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги потерпілої у частині скасування вироку суду у зв`язку із неправильним застосуванням судом норм закону під час розгляду цивільного позову, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту вироку, суд, враховуючи ту обставину, що жоден із присутніх у судових засіданнях учасників кримінального провадження( у тому числі не оспорював і обвинувачений ОСОБА_6 ) не оспорював фактичних обставин скоєння обвинуваченим таємної крадіжки майна ОСОБА_8 , та встановивши добровільність позиції сторін та їх згоду щодо скороченого порядку розгляду справи, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким неоспорені.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 щодо неповноти судового розгляду та неправильної оцінки судом наявних по справі доказів колегія суддів вважає такими, що не можуть бути, з огляду на вищезазначене, переглянуті.

Разом з тим, колегія вважає слушними доводи потерпілої у частині наявності порушень вимог ст. 128-129 КПК України під час розгляду цивільного позову.

Як свідчать матеріали провадження, журнали судових засідань, під час підготовчого судового засідання від 06.07.2016 року ( а.п.16) потерпіла ОСОБА_8 заявила усне клопотання та вимоги про відшкодування їй обвинуваченим ОСОБА_6 збитків за телефон.

15.07.2016 року, до початку судового розгляду справи, потерпіла та її представник надали суду текст цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої 3680 грн матеріальної шкоди за пошкоджений телефон та 1000 моральної шкоди.

У судових засіданнях 03.08,08.08.2016 року обвинувачений та його захисник позов не визнали та заперечували проти його задоволення, тобто, фактично цивільний позов був прийнятий судом і розглядався .

Разом з тим, у вироку суд, посилаючись на порушення вимог ст. 128 КПК України, залишив цивільний позов без розгляду як такий, що не підтверджений доказами.

Відповідно до приписів ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд залишає позов без розгляду лише у випадках виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу.

Таким чином, судом під час розгляду справи у частині цивільного позову були допущені істотні порушення вимог чинного КПК, які у даному випадку, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, є підставою для зміни вироку та скасуванню його у частині висновків щодо цивільного позову, із призначенням нового судового розгляду у порядку цивільного судочинства ( враховуючи відсутність клопотань потерпілої у апеляційній скарзі про повторне дослідження судом апеляційної інстанції доказів, які стосуються питань заявленого нею цивільного позову).

На підставі викладеного, керуючись ст. 404,405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Лисичанського районного суду Луганської області від 09.08.2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст. 185 КК України скасувати у частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 , із призначенням нового судового розгляду у суді 1-ї інстанції.

У решті вирок залишити без змін..

Судді