У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2016 року місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого криміналіста слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий криміналіст слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000242 від 23.10.2014 громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

Слідчим відділом УСБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242 від 23.10.2014 року, розпочате за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 , в серпні 2014 року, більш точна дата слідством не встановлена, вступив у злочинну змову з громадянами України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами щодо вчинення терористичних актів на території м. Одеси та Одеської області шляхом застосування зброї, вчинення вибухів які б створювали небезпеку для життя і здоров`я людей з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та дестабілізації політичної ситуації в Україні.

З метою вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, зазначеними особами, в невстановлений слідством час, було придбано в Придністровсько-Молдавській Республіці (далі - ПМР) у невстановлених слідством осіб велику кількість вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, яку в подальшому було переміщено у вересні 2014 року (більш точна дата слідством не встановлена) у човні через державний кордон України з ПМР через Кучурганський лиман в районі смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області.

Крім того, в період серпня - вересня 2014 року, з метою переміщення вказаної зброї через державний кордон України ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили у злочинну змову з інспектором прикордонної служби 2 категорії-техніка (оператора телекомунікаційних систем) групи застосування СОЕС відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 щодо періодичних переміщень через Кучурганський лиман в зоні діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 підакцизних товарів.

В подальшому, ОСОБА_8 не будучі усвідомленою, щодо злочинних намірів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по переміщенню через державний кордон України вищевказаної великої кількості вогнепальної зброї та бойових припасів, входячи до складу наряду з охорони державного кордону України, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, в період вересня 2014 року чотири рази на дві-три хвилини повертала відеокамеру, яка розташована на вежі відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в інший бік і у зв`язку з цим ОСОБА_7 було здійснено безперешкодне переміщення з ПМР до України вищевказаної зброї та бойових припасів.

Однак довести свої злочинні дії щодо вчинення терористичних актів вказані особи не змогли, так як були затримані 24.10.2014 співробітниками Управління СБ України в Одеській області.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а саме 25.10.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Крім цього, 31.01.2015 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Відповідно до повідомлення Фрунзівського ДКП БТІ № 96 від 24.12.2014 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно положенню п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 2 ст. 258 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає конфіскацію майна.
Крім цього, розглядати дане клопотання доцільно без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з реальною загрозою відчуження такого майна до постановлення ухвали слідчого судді про його арешт.

Так, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України - клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, для забезпечення можливої конфіскації майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності, за вироком суду, необхідно накласти арешт на вищевказаний будинок.
На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності, за вироком суду, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, та просили його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав. Водночас, прокурор довів, що існує реальна загроза продажу майна та просив на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд даного клопотання проводити без виклику особи, у володінні якої знаходяться вказане майно.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання та заслухавши слідчого, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування, по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242 від 23.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

В ході розслідування в кримінальному провадженні встановлено, що у володінні підозрюваного ОСОБА_5 знаходиться будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 31445471 від 23.12.2014).

Враховуючи те, що санкція статті Кримінального кодексу України за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, вказане майно підлягає арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000242 від 23.10.2014 громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

26.08.2016