АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/1001/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/751/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томаківка
Дніпропетровської області , який відбуває покарання
призначене, 20.08.2007р. вироком колегії суддів
судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області,
яким його засуджено за ч.4 ст.27, п.2, 11, 12 ч.2
ст.115, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до покарання
у виді позбавлення волі строком на 14р. з конфіскацією
належного йому майна,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016р.

15 вересня 2016р., Широківський районний суд Дніпропетровської області, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_6 та висновок адміністрації Широківського виправного центру №75, відмовив засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.08.2017р., яким його засуджено за ч.4 ст.27, п.2, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 14р. з конфіскацією належного йому майна.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
представник ШВЦ (№75) ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вважає її незаконною, та просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахувавши думку і пояснення учасників процесу, оцінивши характеризуючи матеріали щодо особи засудженого, а також тяжкість та обставини вчинених ним злочинів за які ОСОБА_6 відбуває покарання, дійшов висновку, що підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не має, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з її незаконністю, він вважає, що суд не врахував наявність у нього заохочення, яке він заробив, відбуваючи покарання в Широківському виправному центрі №75 за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, фактів його відповідального ставлення до покладених на нього обов`язків, дотримання правил та розпорядку відбування покарання, активну участь у виховних програмах, відсутність стягнень.
ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів конкретних прикладів його неналежного ставлення до праці під час відбування ним покарання, вказує, що він відбув не менше трьох чвертей строку, призначеного йому судом покарання за умисний особливо тяжкий злочин, мав заохочення і не має стягнень, тому до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, і що адміністрація установи відбування покарань, також, до його клопотання надала висновок про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити і застосувати до нього на підставі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив рішення суду першої інстанції про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.
Представник ШВЦ (№75) ОСОБА_8 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу засудженого, просив застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши засудженого, думку прокурора та представника Широківського виправного центру (№75), перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_6 , прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи засудженого ОСОБА_6 , щодо незаконности судового рішення, колегія суддів, вважає необґрунтованими.
Колегії суддів, вважає, що суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.81 КК України, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, обґрунтовано, дійшов висновку, про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання ретельно дослідив данні про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, врахував і данні, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, і його особу в цілому, і дійшов правильного висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого засновується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у установі виконання покарань, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Колегія судів перевірила досліджені судом першої інстанції докази на які є посилення в ухвалі, вивчила матеріали особової справи ОСОБА_6 , прослухала технічний засіб з протоколом судового розгляду і встановила, що засуджений відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 21 січня 2007р., спочатку перебував в Криворізьму слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, з 17.02.2088р. відбував покарання у виправній колонії №67, де також характеризувався посередньо, оскільки не мав ні заохочень, ні стягнень(ар.особ.спр.138, 139 ч.2), з 25.09.2010р. відбував покарання у виправній колонії №99, характеризувався позитивно, мав 6 заохочень, стягнень не мав, з 15.07.2016р. відбуває покарання у Широківському виправному центрі №75, де за короткий проміжок часу характеризується позитивно, має одне заохочення за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, працевлаштований різноробочим, однак згідно довідки за весь період відбування покарання на об`єктах установи не працював.
За час відбування покарання, згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_6 стягнень не мав, мав тільки заохочення : 01.04.2011р. - подяку, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (ар.особ.спр.150, ч.2), 19.10.2011р. подяку, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (ар.особ.спр.152 ч.2), 06.07.2012р. подяку за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (ар.особ.спр.158 ч.2), 27.06.2013р. подяку за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (ар.особ.спр.160 ч.2), 27.01.2015р. подяку за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (ар. особ.спр.168 ч.2), 07.12.2015р. подяку за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, правами начальник установи та відділення БВК №99 (ар.особ.спр.190 ч.2), 05.05.2016р. подяку за сумлінне ставлення до праці (ар.особ.спр.204 ч.2).
Згідно характеристики в цілому характеризується позитивно.
Згідно протоколу №14 від 12.08.2016р. на засіданні адміністративної комісії установи засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні як не довівшому свого виправлення (ар.особ.спр.224 ч.2) .

Станом на 15.09.2016р. день розгляду клопотання засудженого, невідбута частина покарання складає 3р. 3міс. 22дн.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що 05.02.2016р. ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання був зарахований строк попереднього ув`язнення з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ар.особ.спр.40 ч.1).

Також, суд встановив, що 19 травня 2016р. ухвалою того ж суду до ОСОБА_6 була застосована ст.82 КК України і невідбута частина покарання у виді позбавлення волі була замінена більш м`яким покаранням, у виді обмеження волі, при цьому суд звернув увагу на те, що застосовуючи до засудженого ст.82 КК України, Запорізький районний суд Запорізької області врахував його позитивну характеристику, наявність шести заохочень, відсутність стягнень, відбуття не менше двох третин строку призначеного судом покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, тому прийняв позитивне рішення (ар.особ.спр.42 ч.2).

Виходячи з вимог ч.8 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження або позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_6 , 18 травня 2016р. невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.82 КК України була замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі і він в порядку цієї заміни був направлений в місця обмеження волі, до Широківського виправного центру №75, куди прибув 15.07.2016р., то він не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки не минув один рік з дня постановлення ухвали про направлення його в місця обмеження волі.

Колегія суддів вивчивши і врахувавши усі дослідженні обставини, у сукупності, виходячи з вимог ст.81 КК України, де зазначено, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого, а також вимог ч.8 ст.154 КВК України, оцінивши, у сукупності, всі обставини, щодо клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016р., якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.08.2007р., яким його засуджено за ч.4 ст.27, п.2, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 14р. з конфіскацією належного йому майна - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4