Справа № 761/5091/16-к
Провадження №1-кп/761/589/2016
29 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кундур Арахаринського району Амурської області Російської Федерації, громадянка України, мадярка, освіти не має, не працює, у шлюбі не перебуває, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , постійного місця проживання у м. Києві не має, ранішене судима,
обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила низку злочинів проти власності за наступних обставин.
Обвинувачена 04.01.2016 приблизно о 15.20 год., перебуваючи у підземному переході зі сторони будинку АДРЕСА_2 , звернула увагу на потерпілу ОСОБА_6 , в кишені якої знаходився мобільний телефон марки «Lenovo A 316i». У цей час у обвинуваченої виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний намір, обвинувачена, діючи з корисливих спонукань, скориставшись тим, що її дії були непомітними для потерпілої, з кишені останньої викрала вказаний телефон, вартістю 1500 грн., з чохлом, вартістю 49 грн., флеш-картою на 4 Gb, вартістю 110 грн., сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 20 грн., та мобільного оператора «МТС», вартістю 20 грн., на рахунку останньої знаходились кошти у сумі 25 грн.
У результаті вчиненого кримінального правопорушення обвинувачена завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1724, 00 грн.
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_8 05.01.2016 приблизно о 15.00 год., перебуваючи у підземному пішохідному переході поблизу будинку № ? по вул. Софіївській у м. Києві, звернула увагу на потерпілу ОСОБА_7 , в кишені верхнього одягу якої знаходився мобільний телефон «Lenovo A 680». У зв`язку з цим у обвинуваченої виник злочинний умисел на протиправне заволодіння вказаним майном.
З метою реалізації зазначеного наміру ОСОБА_8 , діючи таємно, повторно, з корисливих спонукань, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, рукою проникла до кишені потерпілої та викрала вказаний мобільний телефон, вартістю 2 900 грн., з сім-картками «МТС» та «Лайф», які грошової цінності для потерпілої не становлять.
Виконавши зазначені дії, ОСОБА_8 заволоділа чужим майном, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2 900 грн.
Будучи допитаною у судовому засіданні, обвинувачена свою вину визнала повністю, дала показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку. Щиро розкаялася, просила суворо не карати, мотиви скоєного пояснила відсутністю роботи та коштів для існування.
Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
У зв`язку з цим, суд вважав за необхідне дослідити протоколи заяв про вчинене кримінальне правопорушення, протоколи огляду місця події, матеріали, які характеризують особу обвинуваченої.
Відповідно протоколу від 04.01.2016 про прийняття від гр. ОСОБА_6 заяви про вчинене кримінальне правопорушення, остання повідомила, що з її кишені у пішохідному переході на Майдані Незалежності у м. Києві викрадений мобільний телефон «Lenovo A 316i».
Протоколом огляду місця події від 04.01.2016 зафіксовано, що у обвинуваченої вилучений викрадений у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон.
05.01.2016 до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві звернулася гр. ОСОБА_7 з заявою про викрадення у неї 05.01.2016 у підземному переході мобільного телефону «Lenovo A 680».
Відповідно до протоколу огляду від 05.01.2016 зазначений телефон вилучений у ОСОБА_8 .
Показання обвинуваченої підтверджуються вилученими у неї мобільними телефонами.
Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих злочинів доведена.
Дії обвинуваченої за ч. 1 ст.185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як таємне викрадення чужого майна.
Також правильно кваліфіковані дії обвинуваченої за ч.2 ст.185 КК України, оскільки остання повторно, таємно здійснила викрадення чужого майна.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочинів, характер та ступінь їх суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої.
За сукупністю обставин вчинення злочинів, їх ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченої, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нею нових злочинів застосування до неї покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій інкримінованих їй статей Особливої частини Кримінального кодексу України.
Враховуючи конкретні обставини вчинення злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання та знижують ступінь суспільної небезпеки винної, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання та вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Процесуальні витрати не понесені. Цивільні позови потерпілими не заявлені.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.
Речові докази, які передані потерпілим на відповідальне зберігання, необхідно залишити останнім як власникам.
На підставі викладеного, керуючись ч.1, ч.2 ст.185, ст.65, 70 КК України, ст. ст.373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Речові докази мобільні телефони «Lenovo A 316i», «Lenovo A 680», передані на зберігання потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити їм, як власникам.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1