Справа № 642/3447/16-к
Провадження 1кп/642/428/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, Амурської обл., м. Тинда, грузина, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:1) 26.12.2005 Ленінським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на основі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 16.04.2010 Ленінським районним судом м. Харкова за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на основі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 3) 06.03.2012 Ленінським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, покарання відбував у Холодногірській ВК №18, за ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2014 звільнений умовно достроково 18.02.2014 на не відбутий строк 8 місяців 13 діб,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю сторони кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Ленінського відділу Харківської прокуратури №1 ОСОБА_3

встановив:
14 січня 2016 року близько 15.00 год., у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, реалізовуючи який, він прослідував на ринок «Казка», який розташований в на території Холодногірського району м. Харкова, де придбав у раніше йому незнайомого чоловіка 500 грамів макового насіння.

Після цього, він, продовжуючи свої злочинні дії, в період часу з 15.00год. до 17.00год. направився до лісу, розташованого на території Холодногірського району м. Харкова, поруч з вул. Барикадною, де раніше придбане макове насіння помістив до металевої каструлі, залив його розчинником та скип`ятив на вогні. Тим самим, ОСОБА_5 незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який розлив в медичний шприц ємністю 10 мл., котрий помістив у ліву зовнішню кишеню своєї куртки, та з вказаного часу почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб при собі.

В той же день, близько 17.20 год. ОСОБА_5 , прямуючи по вул. Соціалістична в м. Харкова, а саме поруч із під`їздом № 1 будинку №11 був виявлений співробітниками поліції Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, та в ході огляду місця події ОСОБА_5 добровільно видав медичний шприц з раніше виготовленим ним наркотичним засобом. Згідно висновку судово-хімічної експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України №59 від 21.01.2016 «Надана на дослідження рідина в шприці, масою 7,6515, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацительований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,2308 грам.» , який ОСОБА_5 незаконно виготовив та зберігав при собі з метою особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно виготовив та зберігав без мети збуту «опій ацетильований», що віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг котрих заборонений, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.

28 травня 2016 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_5 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно до ч. 2 ст. 309 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити, якщо він на протязі 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчі інспекції. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що саме він скоїв зазначене правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного:

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції прокурора, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 28 травня 2016 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором прокуратури відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , від 28 травня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити, якщо він на протязі 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчі інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у справі в розмірі 461 гривню.

Речові докази по справі -знищіти.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий: