Справа № 128/3610/15-к
УХВАЛА
30 травня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016 року прокурором у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 через канцелярію суду подано вищевказану заяву. Заява мотивована тим, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Судовий розгляд вказаного провадження здійснюється під головуванням судді ОСОБА_8 , за участю прокурора ОСОБА_3 . Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим. Під час судового розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України в прокурора в даному кримінальному провадженні виникли сумніви в неупередженості судді ОСОБА_8 . Так, під головуванням судді ОСОБА_8 19.05.2016 року постановлено вирок щодо ОСОБА_9 , який вчиняв злочин спільно із ОСОБА_6 . Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_6 вчинили крадіжку з території військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 . Постановленим вироком суддя ОСОБА_8 фактично встановила вчинення крадіжки ОСОБА_6 з території військової частини НОМЕР_1 до розгляду кримінального провадження по суті. Таким чином, неупередженість судді ОСОБА_8 під сумнівом при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подану заяву про відвід судді ОСОБА_8 , оскільки виникають сумніви в її неупередженості.

Потерпіла ОСОБА_5 вважає, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 може розглядатися суддею ОСОБА_8 .

Представник потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримують заяву прокурора про відвід судді ОСОБА_8 .

Суддя ОСОБА_10 , якій заявлено відвід, в судове засідання для дачі пояснень не з`явилася, хоч в установленому порядку повідомлялася про час і місце судового засідання.

Заслухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження № 128/3610/15-к та заяву про відвід, суд дійшов такого висновку.

Підстави для відводу судді передбачені ст.ст.75-76 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.2 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанції, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Частиною 5 статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивований.

В судовому засіданні прокурор не довела, що існують обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді ОСОБА_8 та неможливості нею розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Посилання прокурора на те, що через ухвалення суддею ОСОБА_8 обвинувального вироку щодо гр. ОСОБА_9 у кримінальному провадженні по обвинуваченню останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яким було встановлено, що ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_6 вчинили крадіжку з території військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 , остання при винесенні в майбутньому вироку щодо гр. ОСОБА_6 буде неупередженою, що призведе до винесення незаконного рішення, є надуманими з огляду на таке.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину».

Пунктом 3 частини 1 статті 368 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи вирок повинен вирішити зокрема питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 КПК України вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що наведені у заяві про відвід судді обставини є надуманими, обґрунтовані виключно суб`єктивною думкою прокурора ОСОБА_3 , водночас будь-яких належним чином обґрунтованих сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_8 в судовому засіданні не встановлено, кримінальне провадження надійшло в провадження судді ОСОБА_8 в порядку, встановленому нормами КПК України, та вже тривалий час перебуває на розгляді, тому перешкод для продовження розгляду вказаного провадження суддею ОСОБА_8 суд не вбачає та вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Крім того, вирок, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, щодо будь-яких обставин, встановлених під час розгляду кримінального провадження, з якими не погоджується прокурор, може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_1