г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1201/16-к
Номер провадження 1-кп/213/159/16
У Х В А Л А
Іменем України
03 серпня 2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 , захисника: адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000350, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвіткове Широківського р-ну Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину за ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Запобіжний захід на досудовому слідстві в рамках даного провадження обирався у вигляді тримання під вартою. Судом при підготовчому розгляді продовжувався запобіжний захід на 60 днів.

Прокурор просив продовжити строк тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики переховування, вчинення нового злочину, та існує ризик тиску на потерпілу та свідків.

Захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. Вказали, що обвинувачений не буде переховуватись, буде проживати з батьками та сестрами, які будуть контролювати його поведінку, також за ним доглядатиме бабуся, яка проживає в тому ж селищі. Вказали, що родичі будуть його утримувати під час знаходження під слідством, поки не знайде роботу. Обвинувачений вказав, що не буде переховуватись, не буде вчиняти нові злочини, та не буде чинити тиск на свідків та потерпілу.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкремінований злочин, а саме за ст. 185 ч.2 КК України передбачене покарання до 5 років позбавлення волі, або обмеження волі, або арештом від 3 до 6 місяців. Злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості. Підозрюваний раніше судимий: 19.11.2014р. Інгулецьким районним судом за ст. 289 ч.1, 289 ч.2, 70 КК України, до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, ст..ст 75,104,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

Інкримінований злочин вчинений в період іспитового строку. Суд приймає до уваги зауваження сторонни захисту, що поки вина за даний злочин не доведена обвинувачений вважається невинуватим.

Обвинувачений не працює, не одружений, навчається в Інгулецькому професійному ліцеї. Суд враховує вік та стан здоров,я обвинуваченого, що не є особою похилого віку, на стан здоров,я не скаржився. Має місце реєстрації та проживання. Відповідно до обвинувального акту вину визнає, активно сприяв слідству.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України:

Суд зазначає, що ризик переховування існує, але з врахуванням можливого контролю з боку родичів, надання ними йому допомоги до влаштування на роботу та на період судового слідства, даний ризик суд вважає зменшився.

Щодо ризику вчинення нових злочинів з підстав того, що обвинувачений раніше судимий, суд зазначає, що з врахуванням позитивних характеристик обвинуваченого, того, що він навчається, до міліції з,явився добровільно, суд завірив, що ніяких злочинів вчиняти не буде, буде з,являтись до суду.

Ризик тиску на свідків та потерпілу суду не підтверджений взагалі, оскільки характеризується обвинувачений позитивно, судимий за злочини не пов,язані із насильством, від потерпілої наявна заява про відсутність претензій до обвинуваченого.

Суд враховує, що обвинувачений перебуває під вартою з травня 2016р., тобто 3 місяці.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки, що також відображено в Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах: Смирнова проти Росії, Вемгофф проти Німеччини, Летельєр проти Франції, де зверталась увага, що обвинувачені вперше притягувались до кримінальної відповідальності, мали постійне місце проживання, неповнолітніх дітей, але це не було враховано судами, та фактично не розглядалось питання застосування альтернативних запобіжних заходів.

Суд враховує поведінку обвинуваченого в суді, що надав пояснення, бажає дослідити всі докази сторони обвинувачення, та спростувати їх.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує право кожного на свободу та особисту недоторканність, частина 1 (пункт с) цієї статті дозволяє законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Частина 3 цієї статті вказує, що кожен, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Ризики зазначені стороною обвинувачення частково втратили свою актуальність.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., суттєве зменшення ризиків зумовлює зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Суд підтримує позицію захисту, та вважає можливим обрати більш м,який запобіжний захід, оскільки ризики зменшились.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 176 КПК України домашній арешт є запобіжним заходом.

Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбівлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений має місце реєстрації, де проживають його батьки, суд вважає можливим змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - задовольнити, клопотання обвинувачення залишити без задоволення.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, строком на 60 днів, а саме до 01.10.2016р., звільнивши негайно з-під варти з зали суду.

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце мешкання, а саме: будинок АДРЕСА_1 без дозволу суду з 19:00 годин вечора до - 08:00 години ранку наступного дня.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз,яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники міліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання даної ухвали покласти на Інгулецьке відділення поліції, Широківське ВП, Криворізьку місцеву прокуратуру №1.

В разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оголосити перерву до 12.08.2016р. 11 :00 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1