Провадження № 1-кс/344/4288/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000016 від 21.02.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що ухвалою слідчого судді від 01.03.2016р. необґрунтовано накладено арешт на автомобіль марки МАН, державний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, оскільки: не враховано, що кримінальне провадження зареєстровано за відсутності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КПК України; огляд автомобіля проведено слідчим 22.02.2016р. без залучення понятих та без добровільної згоди особи, яка ним володіє, або відповідного дозволу суду, а в протоколі будь-яких відомостей щодо переобладнання автомобіля не має; слідством не надано жодного доказу про наявність складу злочину, як в діях водія автомобіля, так і в діях його власника; під час розслідування кримінального провадження не зібрано жодних доказів, що арештований автомобіль є знаряддям вчинення злочину в розумінні ст. 98 КПК України; санкція ст. 204 КПК України передбачає покарання у вигляді штрафу, тому автомобіль не може бути конфіскований, а цивільний позов не заявлено. Крім цього зазначив, що в кінці липня 2016р. під час огляду автомобіля він виявив, що такий не зберігається в належному стані, що призводить до його псування та втрати цілісності. У зв`язку з наведеним просив арешт скасувати.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, покликаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор клопотання заперечив, оскільки вважає, що арешт на майно накладено обґрунтовано, а підстави, які передбачені ст. 174 КПК України для його скасування, стороною, яка звернулась з клопотанням, не доведені. Пояснив, що арештований транспортний засіб відповідає ознакам ст. 98 КПК України є знаряддя вчинення злочину, тому постановою слідчого від 22.02.2016р. такий визнано речовим доказом, доля якого вирішується у визначеному ст. 100 КПК України порядку. Ухвала слідчого судді про накладення арешту відповідно до ухвали апеляційного суду залишена без змін, при цьому ОСОБА_3 раніше звертався з аналогічним клопотанням про скасування арешту майна, в задоволенні якого відмовлено, у зв`язку з чим просив в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши третю особу та його представника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання та ознайомившись з матеріалами клопотання про накладення арешту на майно (справа № 344/2526/16-к, провадження № 1-кс/344/1149/16), вважаю наступне.

Згідно з ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, з матеріалів кримінального клопотання вбачається, що транспортний засіб марки «МАN», д.н.з. НОМЕР_1 , постановою слідчого від 22.02.2016р. визнано речовим доказом, а ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016р. на нього накладено арешт.

В той же час обґрунтованість накладення такого арешту перевірялась як судом апеляційної інстанції (ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.03.2016р., згідно з якою ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишено без змін), так і слідчим суддею в порядку ст. 174 КПК України (ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06.07.2016р., згідно з якою в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовлено).

Отже в судовому засіданні поза розумним сумнівом встановлено, що арешт на вказаний вище транспортний засіб з метою збереження речових доказів накладено обґрунтовано, оскільки такий відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, та те, що ОСОБА_3 та його представником адвокатом ОСОБА_4 не доведено, що арешт на транспортний засіб накладено відповідно до ухвали слідчого судді від 01.03.2016р. необґрунтовано і в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, вважаю, що підстав для задоволення клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 376 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 25 жовтня 2016 року.