Справа № 199/4754/16-к
УХВАЛА

07.07.2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів,
06.07.2016 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів.
Клопотання обґрунтовано тим, що до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява громадянина ОСОБА_6 за фактом шахрайських дій з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
У ході досудового розслідування встановлено, що 12.12.2012 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_10 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_11 , на підставі договору купівлі-продажу № 3389, від 12.12.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , 1/2 частину комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 .
Іншу 1/2 частини вищевказаного комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 , у той же день, а саме: 12.12.2012 року придбав ОСОБА_7 у ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу № 3391, від 12.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .
В січні місяці 2016 року, потерпілий ОСОБА_6 виявив відсутність вказаних правовстановлюючих документів, які знаходились в службовому кабінеті останнього. Оскільки потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_14 працювали на одному підприємстві та були власниками майна, а саме по 1/2 частини комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 , потерпілий ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_14 щодо витребування правовстановлюючих документів на вищевказане майно, на що ОСОБА_14 повідомив, що саме він взяв документи, нібито для оформлення права власності на земельну ділянку, однак на протязі тривалого часу ОСОБА_14 не повертав вказані документи.
23.05.2016 року року потерпілий ОСОБА_6 , звернувся до приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу з метою поновлення правовстановлюючих документів на 1V2 частину комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 .
30.05.2016 року потерпілий ОСОБА_6 , отримав відмову про поновлення дублікатів документів на 1/2 частину комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 від приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не є власником 1/2 майна, розташованого АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.05.2016 року право власності на будівлю: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_15 ІПН: НОМЕР_1 , паспорт АК. НОМЕР_2 . Запис у реєстрі та договір купівлі-продажу 1065 від 26.05.2016 посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .
Однак, згоди та документів ОСОБА_6 , які посвідчують особу, ІПН, а також довіреності щодо розпорядженням майном нікому не надавав та не був присутній при укладанні нотаріусами правочинів.
Таким чином, майно, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 , яке належало на підставі договору купівлі-продажу № 3389, від 12.12.2012 ОСОБА_6 , незаконно перейшло поза волею власника ОСОБА_6 до іншої особи, а саме до ОСОБА_15 , ІПН: НОМЕР_1 .
Таким чином, досудовим слідством встановлено, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 у порушення вимог п. 1. 2, глави 3, п. 5 глави 7, п. 7 глави 7, п. 8 глави 7 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та ст. 43, 44 Закону України «Про нотаріат» без згоди власника ОСОБА_6 , без відповідної довіреності, без особистих підписів, без самого власника майна, розташованого АДРЕСА_1 , незаконно зареєструвала право власності за ОСОБА_15 на 1/2частину будівлі, розташованої у АДРЕСА_1 .
Разом з цим, у ході досудового розслідування встановлено, що на підставі постанови від 23.03.2016 року державної виконавчої служби ІНФОРМАЦІЯ_2 , на все майно, яке належить боржнику: ОСОБА_6 (ІПН: НОМЕР_3 ) накладено заборону на його відчуження.
Однак, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 у порушення вимог п. 8 глави 7 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, провела реєстрацію майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без зазначення ІПН власника, однак у ОСОБА_6 жодної відмітки щодо відмови від ІПН у паспорті немає і ніколи не було.
Враховуючи вищевикладене орган досудового розслідування приходить до висновку, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 грубо порушуючи норми законодавства, а саме порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та Закону України «Про нотаріат» можливо будучи у змові з третіми особи або за власною недбалістю провела реєстрацію вищевказаного майна за ОСОБА_15 ІПН: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_4 .
Оскільки, особам, які звертались до приватного нотаріуса ОСОБА_9 , необхідно було підробити вищевказані документа для проведення реєстрації майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тому що власник 1V2 частини комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_6 , до нотаріусу не звертався та жодних документів не підписував, виникає необхідність у використанні як доказів відомостей, що містяться у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: правовстановлюючих документів, на підставі яких зареєстровано право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , копії паспорту та ІНН осіб, які звертались для посвідчення нотаріальної дії для реєстрації права власності, банківські квитанції про сплату обов`язкових платежів за надання нотаріальних послуг, висновок про оцінку майна, інші наявні документи щодо будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення експертиз щодо встановлення факту підробки вищевказаних документів порушується питання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність тимчасового доступу до речей і документів, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, ч. 4 ст. 132 КПК України встановлено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 160 КПК України клопотання повинно містити обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, враховуючи положення.
У відповідності з ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей та документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 160 КПК України клопотання повинно містити обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, оскільки в першу чергу згідно ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії.
Проте, в клопотанні не ставиться питання щодо надання слідчому особою, у володінні якої знаходяться вказані документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, тобто підстави для вилучення оригіналів вказаних документів, які знаходяться в приватного нотаріуса ОСОБА_9 , не містять свого обґрунтування згідно п. 7) ч. 2 ст. 160 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, не доведе, наявність обставин, вказаних в п.п. 1)-3) ч. 3 цієї статті.
В поданому клопотанні, в порушення ч. 3 ст. 132 КПК України, наявність цих обставин взагалі не зазначена і не доведена.
Крім того, в клопотанні ставиться питання щодо вилучення «інших наявних документів щодо будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ,», в той час, як п. 3) ч. 2 ст. 160 КПК України передбачає обов`язок зазначення в клопотанні речей і документів, тимчасовий доступ до яких планується отримати, що також свідчить про відсутність процесуальних підстав для задоволення даного клопотання, оскільки згідно п. 5) ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено назву, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ.
Керуючись ст.ст.131, 132, 159, 163-166 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів в і д м о в и т и.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1