Справа № 738/1406/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1050/2016
Категорія - кримінальнаДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, проживав до засудження у АДРЕСА_1 , освіта базова вища, не одруженого, не працюючого, засудженого 30 березня 2016 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі;

відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений, відбувши половину строку призначеного судом покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Врахувавши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку про відсутність підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, і постановити нову про задоволення його клопотання. Вказує, що місцевий суд при винесенні рішення не в повній мірі дослідив дані про його особу. Зазначає, що судом було проігноровано та залишено поза увагою те, що з моменту його розподілу до відділення, ним одразу було подано заяву на працевлаштування до будівельної бригади колонії, в якій він працює і на даний час. Жодних нарікань на його працю немає.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.307, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вказаним вироком ОСОБА_7 було зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 вересня 2015 року по 30 березня 2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с.15-22).

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22.06.2016 р. засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2016 р. по 03 травня 2016 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с.27-28).

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 01.09.2015 року. Засуджений з 27 травня 2016 року відбуває покарання в Менській ВК № 91.

Відповідно до ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як убачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_7 за період перебування у Хмельницькому СІЗО режим тримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав.

За час відбування покарання у Менській ВК №91 ОСОБА_7 зарекомендував себе наступним чином: встановлений порядок відбування покарання в установі не порушує, розпорядок дня виконує під контролем, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.. На профілактичних обліках не перебував. Виховно-профілактичні та культурно масові заходи, які проводяться в установі та відділенні, відвідує, реагує на них посередньо. Бере участь в роботах із благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов засуджених, ставиться до них посередньо, при їх виконанні ініціативу не проявляє. З власної ініціативи засуджений, згідно поданої ним письмової заяви, виявив бажання займатися за індивідуальною програмою диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», яку не реалізовує згідно плану (а.с.7-8).

Як убачається з витягу з рішення від 29.07.2016 року комісії при Менській ВК-91 з питань застосування пільг до засуджених установи, засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього ст.ст.100, 101 КВК України (а.о.с.38).

Відповідно до постанови № 152 Спостережної комісії Менської райдержадміністрації (протокол № 42 від 01.08.2016 року), комісія на засіданні прийшла до висновку, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_7 у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі є передчасним (а.к.п.21).

Згідно опитувального аркушу щодо зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно дострокового звільнення від відбування покарання, за яким, на думку керівників частин та служб виправної установи, засуджений ОСОБА_7 не заслуговує на застосування до нього ст.ст.100, 101 КВК України (а.о.с.39).

Посилання засудженим на дотримання ним норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є безпідставним, оскільки така поведінка є обов`язком засудженого, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 належно оцінив всі обставини справи та дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів, а тому доводи апелянта не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4