Справа № 524/2045/16-к
Провадження №1-кп/524/209/16
12.04.2016 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
за ч.1 ст.190 КК України,
Відповідно до ч.4 ст.2 до «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 року «Достовірність внесених до картки даних та згоду на їх обробку громадянин засвідчує своїм підписом».
В подальшому відповідно до ст..12 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 року, ОСОБА_4 звернулася 15.07.2015 року до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості з заявою на ім.*я директора щодо вирішення питання надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року та Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року, до вирішення питання щодо її працевлаштування. У своїй заяві ОСОБА_4 повідомила: «В даний час не маю постійного або тимчасового заробітку, в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім*ї фермера, що бере участь у виробництві, не є зареєстрований як фізична особа-підприємець, н6е належу до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно, мені не призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку». В подальшому ОСОБА_4 було призначено допомогу по безробіттю у відповідності до ст.23 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року.
В ході досудового розслідування було встановлено, що в період перебування на обліку Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 15.07.2015 року по 03.12.2015 року, ОСОБА_4 одночасно надавала послуги згідно договору цивільно-правового характеру №54 від 01.11.2015 року та договору цивільно-правового характеру №27 від 02.01.2016 року.
Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року, «Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов*язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надавання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов*язана повідомити про це державну службу зайнятості».
ОСОБА_4 , достовірно знаючи вище вказані вимоги закону, шахрайським шляхом, не надавши відомості до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості щодо офіційного працевлаштування до ТОВ «Стафф Сервіс Менеджмент», всупереч вимогам чинного законодавства, умисно з корисливих мотивів, а саме отримання допомоги по безробіттю, яка була виділена їй відповідно до наказу №НТ150722 Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості від 22.07.2015 року, заволоділа грошовими коштами Державного бюджету України на загальну суму 579 грн. 10 коп., які їй були виплачені в якості допомоги по безробіттю за період перебування на обліку з 01.11.2015 року по 02.12.2015 року.
Суд вважає надані та зібрані докази належними, допустимими, достовірними та достатніми для визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення.
Суд, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваної ОСОБА_4 , яка підтримала клопотання прокурора, дослідивши надані стороною обвинувачення характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_4 , вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до п.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право вирішити питання про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв*язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.45 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Керуючись ст.ст.44, 45 КК України, ст.ст.284, 314 КПК України, суд
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 7 днів через Автозаводський райсуд м. Кременчука.
СУДДЯ: