печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комунарівка, Калинівського р-ну, Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , в кінці грудня 2014 року, не маючи відповідних дозволів МВС України, незаконно придбав в м. Києві у невстановлених досудовим розслідуванням осіб 4 набої з маркуванням «S&B 9 мм P.A. Blanc», та в подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зберігав та носив вказані бойові припаси при собі в м. Києві без передбаченого законом дозволу, а також в тому, що він приблизно в січні 2015 року, перебуваючи у м. Києві біля паркану Національного військово-медичного клінічного центру «Головний Військовий клінічний госпіталь» (м. Київ, вул. Госпітальна, 18), не маючи відповідних дозволів МВС України, придбав за невстановлених слідством обставин бойовий припас - осколкову ручну гранату дистанційної дії «РГД- 5» з запалом «УЗРГМ-2», який в подальшому, маючи умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, протиправно перемістив до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де його зберігав без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
17 березня 2016 року між прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі в межах висунутого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих в даному випадку немає.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 17 березня 2016 року між прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи №25/6 від 01.12.2015 в розмірі 1 995, 70 гривень.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1