У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, смт. Роздільна, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше зі слів судимого за ч. 2 ст. 186 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2016, приблизно о 19.15 год., ОСОБА_8 , ОСОБА_4 разом з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вступили у злочину змову з метою викрадення чужого майна.

Так, вони помітили свого знайомого ОСОБА_10 , який перебував неподалік від них та визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, яке можливо, знаходилося у ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 , стоячи біля авто марки « Део Ланос» д/з НОМЕР_1 , яким він керував, покликав ОСОБА_10 та запропонував сісти в авто, на що останні погодився та сів на заднє сидіння авто. Розуміючи, що ОСОБА_10 не зможе ефективно протистояти нападу, використовуючи численну перевагу, а також те, що ОСОБА_10 перебуває у зачиненому авто та не матиме шляхів відходу, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 разом з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , вирішили, що для безпечного для них заволодіння чужим майном достатньо буде погрозити застосуванням насильством, щодо потерпілого, а в разі відмови останнього віддати належне йому майно, напасти на нього шляхом нанесення тілесних ушкоджень, що призведе до втрати орієнтації потерпілого та надасть можливість безпечно та безперешкодно відшукати його одяг з метою виявлення цінного майна, яким можна заволодіти.

Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 , який сидів біля ОСОБА_10 на задньому сидінні, дістав з правої кишені предмет, схожий на зброю та почав погрожувати ним.

Розуміючи це, як реальну погрозу своєму життю та здоров`ю ОСОБА_10 віддав ОСОБА_4 , свій мобільний телефон марки «Мейзу М 3 НОТЕ», вартістю 4000 грн., а той в свою чергу передав його ОСОБА_9 , який сидів на передньому пасажирському сидінні.

Після чого, заволодівши мобільним телефоном, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_9 , висадили ОСОБА_10 за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, кут. вул. Л. Качинського, а самі зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись майном заявника на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 спричини потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

21.10.2016 року о 21.30 год. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

22.10.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, є підстави вважати, що він може скоїти інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків, про що свідчить суворість покарання за інкримінований злочин, оскільки наслідки та ризик ухилення від кримінальної відповідальності для підозрюваного в цьому випадку можуть бути визначені менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання. Застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутнього з точки зору виконання покладених на нього процесуальних зобов`язань, тому доцільно обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обґрунтованими.
Підозрюваний та його захисник під час розгляду клопотання заперечували проти його задоволення та заявили клопотання про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, його захисника, а також заслухавши прокурора, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити, з наступних підстав.
Згідно п.п. 3-5 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу окрім того повинно містити: виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , повідомлена йому підозра у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України є необґрунтованою, оскільки не відповідає фактичним обставинам викладеним у самому клопотанні і матеріалах наданих суду.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені статтею 194 КПК України.
Твердження прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на невизначених свідків по справі, на думку суду, є голослівним, оскільки на підтвердження своїх доводів прокурор жодних доказів не надав.
Отже, суд вважає, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177, 194 КПК України, оскільки ні в клопотанні, ні під час розгляду клопотання в суді, прокурор не довів наявність таких ризиків.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194, 205 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя:
24.10.2016