печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 03.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 03.06.2015 року, у зв`язку із відсутністю в діях працівників Млинівського РВ УМВС України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята незаконно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, слідчим не з`ясовані всі обставини правопорушення, з приводу чого просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні заявник подану скаргу підтримав з викладених в ній підстав, просив скаргу задовольнити.

Старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 в судовому засідання проти задоволення скарги заперечував, вважає оскаржувану постанову законною, досудове розслідування проведене по вказаному кримінальному провадженню всебічним та повним, відтак просить у задоволенні скарги відмовити.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000287 від 03.06.2015, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Представлені слідчому судді матераіли кримінального провадження не містять належних доказів щодо дати отримання заявником копії оскаржуваної постанови, а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою у визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк.

Як вбачається з матеріалів провадження прокуратурою Київської області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000287 від 03.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2015 до Єдиного реєстру досудового розслідування 03.06.2015 внесено відомості за № 0000287 за заявою ОСОБА_8 від 12.05.2015, яка подана в інтересах ОСОБА_4 , щодо перевищення службових повноважень працівниками Млинівського РВ ГУ МВС України в Рівненській області на території аеропорту «Бориспіль».

У своїй заяві, поданої в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_9 вказує, що 22.03.2015 після авіа перельоту літаком рейсу № 1385 сполученням «Амстердам-Київ», в залі «Приліт» терміналу «D» ДПА «Бориспіль» до ОСОБА_4 підійшли дві невідомі особи, які представились працівниками ГУ МВС України в Київській області, а саме майором міліції ОСОБА_7 та капітаном міліції ОСОБА_6 , які намагались неправомірно її затримати, та не змогли довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від них.

30.09.2015 року старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 за результатом проведеного досудового розслідування прийняв рішення про закриття кримінального провадження №0000287 від 03.06.2015р. у зв`язку із відсутністю в діях працівників Млинівського РВ ГУМВС України в Рівненській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

На обґрунтування прийнятого рішення слідчим в постанові зазначено, що жодних даних, які б підтвердили доводи про факт затримання ОСОБА_4 працівниками міліції в аеропорту «Бориспіль» або дій, які б мали ознаки перевищення влади або службових повноважень не встановлено, відсутні дані про нанесення істотної шкоди охоронюваним законом правам чи інтересам ОСОБА_10 .

При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчий посилається на показання допитаних в ході досудового розслідування в якості свідків співробітників Млинівського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтвердили факт спілкування з ОСОБА_4 на прохання невідомої жінки, яка просила у ОСОБА_4 з`ясувати чи причетна вона до крадіжки яких-то документів на території США, при цьому факт затримання ОСОБА_4 , проведення будь-яких слідчо-оперативних дій відносно неї категорично заперечували; слідчої ЛB в аеропорту «Бориспіль» ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 , начальника сектору громадської безпеки ЛВ в аеропорту «Бориспіль» ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12 , з пояснень яких вбачається, що ОСОБА_4 на неправомірні дії співробітників міліції Рівненської області щодо її затримання написала заяву про вчинений відносно неї злочин, після чого непрямим рейсом повернулася до США. При цьому з пояснень свідка ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при зверненні до нього з приводу надання службового кабінету для проведення допиту особи повідомили, що виконували доручення слідчого з метою допиту громадянки, яка прибула з США.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим в неповній мірі проведено досудове розслідування, направлене на з`ясування всіх доводів заявника, зокрема слідчим не допитано заявника ОСОБА_3 за обставинами поданої ним заяви про вчинене кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_4 , в якій він зазначив себе як представник потерпілої ОСОБА_4 , не з`ясовано процесуальний статус ОСОБА_4 , в інтересах якої подано заяву про вчинений злочин, не вирішено питання про її допит у встановленому законом порядку.

Слідчим задоволено клопотання адвоката ОСОБА_3 (а.с.41-42), який виступає представником потерпілої ОСОБА_4 , про долучення до матеріалів кримінального провадження письмових пояснень ОСОБА_4 з приводу обставин вчиненого відносно неї кримінального правопорушення та заподіяння їй неправомірними діями працівників міліції істотної шкоди (а.с. 43-46), та проведення слідчих дій щодо допиту в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про що повідомлено безпосередньо заявника ОСОБА_3 (а.с. 63) та відповідно проведено слідчі дії.

Вимогами ст. 55 КПК України зокрема визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а права потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому необхідність подання такої заяви визначається у разі, якщо особа не є заявником, але кримінальним правопорушенням їй завдана шкода (ч. 3 ст. 55 КПК України).

Як слідує зі змісту ч. 5 ст. 55 КПК України, якщо заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Однак за матеріалами кримінального провадження у своїй заяві про кримінальне правопорушення заявник ОСОБА_3 вказує себе представником потерпілої, але в нього не з`ясовано чи має ОСОБА_4 звертатися з відповідною заявою про визнання її потерпілою за матеріалами кримінального провадження, з урахуванням того, що вона після її затримання в аеропорту «Бориспіль» тривалий час знаходилась на лікуванні, та чи заподіяно їй істотної шкоди при вчиненні відносно неї ймовірного кримінального правопорушення (а.с.46), тоді як постанова слідчого про відмову у визнанні її потерпілою у матеріалах кримінального провадження відсутня.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження статус ОСОБА_4 залишився не визначеним.

Крім того, слідчим не дано оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження, не усунені суперечності в показаннях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з приводу необхідності допиту останніми ОСОБА_4 в аеропорту «Бориспіль» на виконання доручення слідчого, а рішення про закриття слідчим не вмотивовано та не зазначено, чому ним приймаються одні докази та відхиляються інші.
За матеріалами кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2015р. задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження та скасовано постанову слідчого від 20.07.2015 про закриття кримінального провадження № 0000287 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В ухвалі слідчого судді про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження зокрема зазначено, що слідчим не встановлено особу, яка за показаннями працівників Млинівського РВ УМВС України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 начебто звернулась до них за допомогою; не з`ясовано, з якою метою працівники Млинівського РВ УМВС України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вилучили у ОСОБА_14 її особисті документи; не з`ясовані обставини отримання останніми вимоги про доставку в суд США ОСОБА_4 ; не надано оцінки тому, що фактично ОСОБА_14 за відсутності в неї особистих документів деякий час була позбавлена можливості вільно пересуватися. Зазначені обставини в ході досудового розслідування слідчим залишилися не з`ясовані, правова оцінка діям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в постанові про закриття кримінального провадження з цього приводу не надана.

Також слідчим повторно не допитано ОСОБА_15 , лише зазначено, що проведення його допиту не вбачається можливим через те, що останній перебуває в зоні проведення АТО, що не є підставою для не проведення такої слідчого дії як допит, оскільки ОСОБА_4 посилається, що саме ця особа вчинила щодо неї злочин, та в постанові про закриття кримінального провадження не зазначено які саме дії ОСОБА_6 та ОСОБА_15 свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, закриваючи кримінальне провадження з реабілітуючих підстав, орган досудового розслідування зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки в обґрунтування прийнятого рішення лише коротко зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні дані, які вказують на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Крім того, невмотивованість оскаржуваної постанови також пов`язана з тим, що в ній не зазначено який елемент складу кримінального правопорушення: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона чи суб`єкт виключає вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України постанова старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 03.06.2015 року, підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин кримінального провадження та доводів заявника.

Керуючись ст. ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 03.06.2015 року про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Києвської області ОСОБА_5 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 03.06.2015 року, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000287 від 03.06.2015 року повернути до прокуратури Київської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1