АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6263/16-к Номер провадження 11-сс/786/431/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою поновлено старшому слідчому СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про арешт майна задоволено частково.

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN CADD1 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , проживаючого по АДРЕСА_1 , у виді заборони його відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України відноситься до категорії необережних, ОСОБА_8 , який керував транспортним засобом, не чинить перешкод слідству на стадії досудового розслідування, автомобіль VOLKSWAGEN CADD1 державний номерний знак НОМЕР_1 є предметом, який зберіг на собі сліди злочину.

При цьому слідчий суддя поновив слідчому строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки кримінальне провадження було передано з Великобагачанського ВП ГУНИ в Полтавській області до СУ ГУНП в Полтавській області 26.07.2016, безпосередньо слідчий прийняв провадження 01.08.2016, про що свідчить відмітка на супровідному листі Прокуратури Полтавської області. З клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави 01.08.2016.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 від 19 вересня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000237 про накладення арешту на належний ОСОБА_8 автомобіль марки Volkswagen, модель «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановити нову ухвалу якою відмовити старшому слідчому СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 в поновлені строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна. У разі якщо колегія суддів апеляційної інстанції не знайде підстав для відмови в поновленні строку, постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про накладення арешту на належний ОСОБА_8 автомобіль марки Volkswagen, модель «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому апелянт вважає, що слідчий пропустив строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту не з поважних причин.

Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя при постановлені оскаржуваної ним ухвали не врахував те, що: в той же день - 11 червня 2016 року слідчим СВ Великобагачанського ВП ГУНП ОСОБА_10 було проведено огляд місця події та оглянуто належний ОСОБА_8 транспортний засіб з здійсненням фото фіксації; у кримінальному провадженні вже проведена експертиза технічного стану автомобіля марки Volkswagen, модель «Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , а отже всі сліди ДТП на автомобілі зафіксовані та досліджені експертом НДЕКЦ; інший автомобіль учасник ДТП марки Infiniti, модель QХ70 д. н. з. НОМЕР_2 повернуто власнику, через це орган досудового розслідування позбавлений можливості повноцінного встановлення обставин ДТП, в т.ч. шляхом проведення відповідних експертиз; з моменту отримання провадження слідчий ОСОБА_11 не виконав жодних дій щодо тимчасово вилученого автомобіля, при цьому жодних перешкод для огляду чи проведення експертиз для слідчого не існувало.

Вважає, що необхідні процесуальні дії з вилученим майном вже проведені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити, прокурора, який, посилаючись на законність ухвали слідчого судді просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_8 , вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000237 від 11.06.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.м.1-4).

В ході досудового розслідування встановлено, що 11.06.2016 приблизно 01 год. 25 хв., у с. Поділ В.Багачанського району Полтавської області у напрямку автодороги Київ-Харків-Довжанський рухався автомобіль марки VOLSWAGEN CADDI д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який наближаючись до перехрестя з вказаною вище автодорогою, яка є головною, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., не надав перевагу транспортним засобам які рухаються по головній дорозі, виїхав на вказане перехрестя де допустив зіткнення з автомобілем марки INFINITI QX70 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався по головній дорозі сполученням Київ-Харків-Довжанський від м. Києва у напрямку м. Полтави.

Згідно з витягом з кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2016 за № 0000237 внесені відомості за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.м.4).

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль VOLSWAGEN CADD1 д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 (а.м. 16).

11.06.2016 слідчим СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області було проведено огляд місця події, під час якого оглянуто транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN CADDI д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 , який мешкає: АДРЕСА_1 (а.м. 5-16).

В ході огляду встановлено, що на момент огляду автомобіль мав механічні пошкодження. За результатами огляду транспортний засіб було тимчасово вилучено та поміщено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів В.Багачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Шевченка 103, смт. Велика Багачка, Полтавська область.

Як вбачається з постанови слідчого від 11.06.2016 - автомобіль VOLSWAGEN CADDI д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль Infiniti, модель QХ70 д. н. з. НОМЕР_2 визнані речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000237 та поміщені на зберігання до майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.52).

31.08.2016 старший слідчий СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 за погодженням з старшим прокурором відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_14 , звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на автомобіль марки VOLSWAGEN CADDI д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_8 (а.с.3).

19 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави клопотання слідчого було задоволено частково, а саме накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN CADD1 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , проживаючого по АДРЕСА_1 , у виді заборони його відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 170, 173, 175 КПК України та вказав, що про наявність законних правових підстав для арешту вказаного у клопотанні майна.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, як випливає з положень частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що вилучене рухоме майно: автомобіль VOLSWAGEN CADDI д.н.з. НОМЕР_3 , відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а саме: є знаряддями вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що вилучений транспортний засіб автомобіль VOLSWAGEN CADDI д.н.з. НОМЕР_3 , є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та відповідають критеріям статті 98 КПК України і те, що за матеріалами судового провадження слідчим надано достатні дані на підставі яких можливо дійти висновку, що транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину з метою запобігання його відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт, необхідністю проведення з ними ряду слідчих дій (проведенням судової автотехнічної експертизи для встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди, тощо) та можливому їх незаконному відчуженню, до вирішення провадження по суті, на них правильно з урахуванням ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 КПК України слідчим суддею накладено арешт.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення автомобіля, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі чого посилання апелянта на те, що відсутні підстави для арешту вилученого транспортного засобу є безпідставним, оскільки органом досудового розслідування надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України і виходячи з приписів ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 КПК України є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт. Крім цього, колегія суддів враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Отже, висновки слідчого судді щодо наявності достатніх правових підстав для арешту майна відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання (ч. 5 ст. 190 КПК);

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні (ст. 183 КПК);

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні (ст. 199 КПК);

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні (ст. 181 КПК);

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні (ст. 181 КПК);

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні (ст. 499 КПК);

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні (ст. 499 КПК);

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні (ст. 509 КПК);

9) арешт майна або відмову у ньому (ст. 173 КПК);

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, що посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності або інших, за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляється можливості здійснювати свою діяльність (ст. 163 КПК);

11) відсторонення від посади або відмову у ньому (ст. 154 КПК).

З огляду на приписи вказаної статті КПК України, апеляційна інстанція не переглядає рішення слідчого судді щодо поновлення строку слідчому на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 вересня 2016 року, якою накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN CADD1 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , проживаючого по АДРЕСА_1 , у виді заборони його відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт - без зміни.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_15