Справа № 466/965/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Курне Червоноармійського району Житомирської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

установив:

20 січня 2016 року о 21.00 год. обвинувачена ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні ПП «Бабик» по вул. Мазепи,20 у м. Львові, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросила у потерпілого ОСОБА_5 телефон марки «Noкіа 108» чорного кольору. Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 його не повернула, виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення майна наміру не мала, оскільки в подальшому даний телефон здала у ломбард «Скарбниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Мазепи,12 за ціною 140 грн. Отримані кошти використала на власні потреби, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 140 грн.

В ході судового розгляду кримінального провадження до суду поступила угода про примирення між сторонами кримінального провадження від 26 січня 2016 року, яка укладена в м. Львові між потерпілим ОСОБА_5 , з однієї сторони, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншої сторони, у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.

За умовами даної угоди сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_4 та призначення їй покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі, та враховуючи положення ст. 75 КК України остаточного призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить злочину. Потерпілий підтверджує ту обставину, що жодних претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та пояснила, що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема відбути покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить злочину.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення та пояснив, що на нього не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Крім цього зазначив, що жодних претензій до обвинуваченої не має.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючою ознакою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.2 ст. 190 КК України, характеру і тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченої ОСОБА_4 та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 471, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, яка укладена 26 січня 2016 року в м. Львові між потерпілим ОСОБА_5 , з однієї сторони, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з другої сторони, в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2016 року за №0000250, відносно ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1