№ провадження 11-кп/781/262/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000003 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.12.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.76 КК України. Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_8 2274,01 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрати на надання правової допомоги представником потерпілого

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати вирок міськрайонного суду, а кримінальне провадження щодо останнього закрити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що ні досудовим та судовим слідством не доведено вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновок суду. Зазначає, що суд необгрунтовано не взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до яких потерпілий ОСОБА_8 разом зі своїм братом ОСОБА_11 два рази починали бійку в новорічну ніч, і ОСОБА_6 тільки оборонявся від них і жодного умисного удару ним потерпілому ОСОБА_8 не було нанесено. Суд безпідставно та необгрунтовано не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в суді засвідчили про те, що ОСОБА_6 не наносив жодних умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , та що бійка сталась з вини самого потерпілого та його брата. Жоден свідок обвинувачення по справі не надав об`єктивних, та беззаперечних доказів вини ОСОБА_14 в інкримінованому йому злочині, всі покази свідків обвинувачення ґрунтуються тільки на припущеннях і жоден з них в судовому засіданні не зміг беззаперечно підтвердити вину його підзахисного. Також покази свідків обвинувачення протирічать висновку експерта № 27 відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді двухсторонього перелому нижньої щелепи зліва, що не могло статись взагалі, так як розташування обвинуваченого та потерпілого в момент інкримінуєного його злочину було таким, що обвинувачений взагалі не зміг нанести такого удару, але суд чомусь не надав належної оцінки цьому факту і безпідставно залишив указаний доказ поза своєю увагою. Крім того, цивільний позов, заявлений потерпілим, не підлягає задоволенню також і з тих підстав, що до нього не було долучено жодного оригіналу документа (чека та квитанції) на які посилається потерпіла сторона як на доказ понесення матеріальних збитків, не долучено до провадження квитанцію про оплату послуг про надання юридичної допомоги, до цивільного показу не було долучено листків призначень лікаря, тому рішення суду і в цій частині передчасне та необґрунтоване.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вирок міськрайонного суду, а кримінальне провадження щодо нього закрити за недоведеності його вини у вчиненні вказаного злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на розбіжності, які містяться у матеріалах кримінального провадження, та встановлені під час судового розгляду. Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що він в ході сварки наніс йому один удар ногою в область щелепи, від чого у нього запоморочилося в голові. А потім він ще раз завдав йому 2 удари ногою в область щелепи і кулаком руки в область обличчя. Тобто потерпілий зазначав, що ударів ногою було 3 і один удар кулаком в область обличчя. А суд у вироку визнав доведеним, що він завдав потерпілому один удар ногою і 3 удари кулаками обох рук в обличчя. Такі суперечності щодо кількості нанесених потерпілому ударів не були усунені в ході судового розгляду справи. Крім того, зазначає, що про те, що ОСОБА_8 тілесні ушкодження були нанесені не ним, а іншою особою, свідчить і той факт, що підозру про вчинення кримінального правопорушення йому було пред`явлено лише 26.06.2015 року, хоча до цього часу проводився ряд слідчих дій. І майже пів року потерпілий не вказував на нього, як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження. Вказані вище розбіжності між показаннями потерпілого та матеріалами кримінального провадження щодо кількості нанесених ОСОБА_8 ударів та тілесних ушкоджень, отриманих ним, викликають сумнів у правдивості показань потерпілого.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

01 січня 2015 року, близько 02.00 годині, ОСОБА_6 знаходився на сходовій клітці, яка веде до другого поверху в приміщенні колишнього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 не менше одного удару ногою в область обличчя. У подальшому, близько 02.10 годині 01 січня 2015 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на другому поверсі вищевказаного приміщення, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 не менше 3 ударів кулаками обох рук в область обличчя. Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді двостороннього перелому нижньої щелепи: тіла зліва, ангулярного справа зі зміщенням, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_10 про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_6 у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 ґрунтуються на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказах.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що 1 січня 2015 року, він разом з друзями, в тому числі Урсулом та ОСОБА_15 , був на новорічній вечірці на 2-му поверсі колишнього магазину «Гастроном», розташованому в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Коли він піднімався вгору по сходах до приміщення кафе, то зустрів ОСОБА_8 , який спускався по сходах і один раз штовхнув його плечем, на що він зробив ОСОБА_8 зауваження. У відповідь на його зауваження ОСОБА_8 вдарив його кулаком правої руки в обличчя, він відхилився, підбіг охоронець закладу і їх розборонив, після чого він піднявся в приміщення кафе. Через 10-15 хвилин, коли він виходив з приміщення кафе на вулицю і відчинив двері, його відразу почали бити брати ОСОБА_16 , сам він потерпілому тілесні ушкодження не спричиняв, спиртні напої не вживав, так як після святкування Нового Року мав їхати з батьками до бабусі.

Разом з тим, суд першої інстанції, мотивуючи свій висновок про доведеність інкримінованого обвинувачення, у вироку правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_8 , який в суді першої інстанції пояснював, що 1 січня 2015 року він, разом із своїми товаришами, святкував Новий Рік в приміщенні кафе, розташованому в селі Суботці Знам`янського району Кіровоградської області.

Приблизно між першою та другою годиною, коли він спускався з другого поверху приміщення кафе, назустріч йому йшов обвинувачений, який навмисно штовхнув його плечем, на що він, потерпілий, зробив ОСОБА_6 зауваження, на що останній відреагував агресивно і між ними розпочалася перепалка, під час якої обвинувачений наніс йому один удар ногою в область щелепи, від чого в нього запаморочилося в голові. Коли до нього підійшов його брат ОСОБА_11 , то останній сказав, що вони будуть йти до дому, після чого вони почали підніматися по сходам на другий поверх, щоб забрати свої особисті речі з кафе.

ОСОБА_6 , який в цей час стояв на другому поверсі і спостерігав за його та брата діями, пропустив останнього вперед, а коли почав він підніматися по сходам, наніс йому два рази ногою удар по щелепі, а потім ще вдарив кулаком правої руки по обличчю, коли він вже перебував на другому поверсі.

В цей час вибіг його брат і відтіснив обвинуваченого від нього, потім підбіг охоронець і розборонив бійку, яка розпочалася між його братом, обвинуваченим та ОСОБА_17 , після чого вони вийшли з приміщення кафе на вулицю, вони з братом пішли до дому, після чого він звернувся до лікарні, а в подальшому проходив лікування в Кіровоградській обласній лікарні, де йому була зроблена операція і він проходив лікування.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого щодо його невинуватості є необґрунтованими, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів, а саме з показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були очевидцями подій, і з яких вбачається, що вони особисто бачили, як ОСОБА_20 наносив удар ногою в обличчя потерпілому ОСОБА_8 , а свідок ОСОБА_18 , ще й заначив про те, що бачив, як ОСОБА_6 наносив удари кулаками в обличчя потерпілому.

Дані свідки були допитані в судовому засіданні в присутності законного представника та соціального педагога.

Будь-яких порушень при допиті малолітніх свідків у суді першої інстанції, які були очевидцями події злочину, ні психологом ні законним представником не виявлено, а тому колегія суддів приходить до висновку, що їх показання є належним і допустимим доказом у кримінальному провадженні та співпадають з іншими достатніми та допустимими доказами.

Таким чином, показання потерпілого повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були очевидцями події і в ході досудового та судового слідства допитувались в присутності захисника і кожного разу давали послідовні, логічні показання про обставини нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Крім того, свідок ОСОБА_21 також суду першої інстанції пояснював, що 1 січня 2015 року, він, разом з товаришами був на новорічній вечірці на 2-му поверсі колишнього магазину «Гастроном», розташованому в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Приблизно о 02.00 годині він вирішив вийти на вулицю, пошукати своїх товаришів. Коли доходив до виходу на сходову площадку, повз нього пробігли охоронець та ОСОБА_22 з голим торсом, та побігли в середину, а він пішов до виходу. Коли він дійшов до середньої площадки, побачив ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , останній стояв з закривавленим обличчям, тримався за щелепу та сказав, що йому вибили зуб. ОСОБА_25 незрозуміло розмовляв, затягував слова, тож йому здалось, що у нього зламана щелепа, також з роту йшла кров. Коли він допомагав вмивати ОСОБА_24 , на вулицю вийшов ОСОБА_22 , який обзивав ОСОБА_24 нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою.

Із показань свідка ОСОБА_26 в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_25 його брат. 01 січня 2015 року, він разом з товаришами, був на новорічній вечірці в приміщенні колишнього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с.Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Приблизно о 02.00 годині до нього підбіг ОСОБА_27 і сказав, що його брата, ОСОБА_24 , б`є ОСОБА_28 . Коли він підбіг до брата, то у нього з обличчя та рота йшла кров, також щось сталось зі щелепою, оскільки брат не міг розмовляти чітко, у нього був повен рот крові та не вистачало зуба. Потім він з братом йшли в середину приміщення забрати речі, а саме він піднявся по сходах, а брат ще йшов по сходах, ОСОБА_22 наніс брату 2-3 удари кулаком лівої руки в щелепу, він підбіг до брата, почав відтягувати ОСОБА_29 цей момент ОСОБА_30 наніс йому удар по потилиці, а ОСОБА_22 вдарив один раз в область лівого ока, вони з ОСОБА_31 впали на підлогу і почали боротися, потім вибіг охоронець і всіх розтягнув. В подальшому, поки вони з братом чекали на свої речі, ОСОБА_22 та ОСОБА_30 погрожували їм фізичною розправою, однак бійки більше не було.

Показання обвинуваченого в частині невизнання своєї вини суд першої інстанції розцінив, як намагання уникнути відповідальність за скоєне, з чим погоджується і колегія суддів.

Факт бійки і хронологія розвитку конфлікту між обвинуваченим та потерпілим також підтвердили всі без виключення допитані у судовому засіданні очевидці, у тому числі і свідки запропоновані для допиту стороною захисту: ОСОБА_12 , ОСОБА_32 ОСОБА_33 .

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена письмовими матеріалами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 січня 2015 року, прийнятого від ОСОБА_8 , де потерпілий відразу зазначив, що йому тілесні ушкодження наніс ОСОБА_6 (а.п.7);

-довідкою ДЗ «Відділкова лікарня ст.Знам`янка» від 01 січня 2015 року, згідно якої до лікарні звернувся ОСОБА_8 , діагноз - перелом нижньої щелепи, екстракція зубів нижньої щелепи, проба на алкоголь, згідно висновку алкотестеру, позитивна - 0,78% (а.п.8);

-висновком експерта №27 від 11 лютого 2015 року, згідно якого у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи: тіла зліва, ангулярного справа зі зміщенням, які утворились від дії тупого предмету та не менше як від одного травматичного впливу, могли утворитись в строк та при обставинах, вказаних в установчій частині постанови, та по тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я. Утворення таких тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається (а.п.11-12);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10 березня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого його покази про характер та спосіб спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 повністю співпадають з висновком судово-медичної експертизи щодо обставин, при яких ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи потерпілому (а.п.37-40);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20 березня 2015 року за участю свідка ОСОБА_19 , згідно якого останній особисто бачив, як на сходах другого поверху кафе, де відбувалась вечірка між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 , правою ногою наніс удар в область обличчя ОСОБА_8 (а.п.41-43);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20 березня 2015 року за участю свідка ОСОБА_26 , з якого вбачається, що як йому стало відомо обвинувачений ОСОБА_22 б`є його брата, ОСОБА_34 .. Коли він підбіг до нього, то у нього з обличчя та рота йшла кров та не вистачало зуба. Потім, коли він з братом йшли в середину приміщення забрати речі, ОСОБА_22 наніс брату ще 2-3 удари кулаком лівої руки в щелепу. Підбігши до брата, почав відтягувати ОСОБА_35 . Потім вибіг охоронець і всіх розтягнув (а.п.44-46);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01 червня 2015 року за участю свідка ОСОБА_18 , згідно якого він бачив, як ОСОБА_6 , йдучи назустріч з ОСОБА_36 на сходах між другим та першим поверхом, штовхнув потерпілого плечем. Під час виниклої сварки між вказаними особами, ОСОБА_6 , правою ногою у взутті, наніс один удар ОСОБА_8 в область носа і підборіддя (а.п.52-54).

Більше того, є не обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не звернув уваги, що потерпілий після отриманих тілесних ушкоджень, подаючи заяву про його побиття до міліції, зазначив, що тілесні ушкодження йому були нанесені невідомою особою, оскільки зазначене спростовується заявою потерпілого, з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 просить органи міліції притягнути до кримінальної відповідальності саме ОСОБА_37 , а не якусь невстановлену та незнайому потерпілому особу, яка спричинила потерпілому тілесні ушкодження (а.п.7).

Таким чином, показання потерпілого і свідків є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, а тому відсутні передумови ставити під сумнів твердження сторони захисту про неможливість виникнення у потерпілого двостороннього перелому нижньої щелепи та вибиття зуба.

Крім того, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого доведена і наданою до справи довідкою Знам`янської залізничної лікарні, з якої вбачається, що потерпілий доставлений з зазначеними травмами о 4.00 год. 01.01.2015 року з с. Суботці Знам`янського району до м. Знам`янка, тобто в термін від 1-єї год. до 2 год., часу від моменту отримання даних травм, що виключає можливість отримання перелому щелепи при інших обставинах і підтверджує причетність до цієї події саме обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечує факту контактування з потерпілим в установленому слідством місці та часу пригоди.

Доводи апелянтів про те, що в діях обвинуваченого відсутній склад зазначеного злочину, є безпідставними, а тому їх вимоги про закриття з цих підстав кримінального провадження за ч.1 ст. 122 КК України відносно обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі вище перелічених доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.1 ст. 122 КК України, кваліфікувавши його дії, як завдання умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Всупереч апеляційним доводам сторони захисту про невмотивованість апельованого судового рішення, у вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій останнього, так і спростування цих доводів.

Перевіркою всіх інших доводів, наведених у апеляції захисту, було встановлено, що вони також є безпідставними.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині стягнень матеріального характеру не в повній мірі перевірив витрати на лікування потерпілого не можуть бути прийнятими до уваги як не обґрунтовані.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком суду стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 2274, 01 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрати на надання правової допомоги потерпілому.

Згідно ст.ст. 23 ч. 3, 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини, грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн. задоволений частково, з обвинуваченого стягнута моральна шкода у розмірі 5000 грн., оскільки на думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями, з врахуванням матеріального та сімейного стану обвинуваченого, який на даний час тимчасово не працевлаштований, утриманців не має.

Беручи до уваги зазначений висновок суду першої інстанції, характер і тривалість моральних страждань потерпілого, зазначені в цивільному позові, обставини, при яких була спричинена шкода його здоров`ю, при цьому суд першої інстанції при розгляді цивільного позову правильно послався на душевне переживання потерпілого у зв`язку з отриманими травмами, потерпілого, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття на цьому ґрунті, що потерпілий переніс сильний фізичний біль та лікувався за власні кошти, колегія суддів приходить до висновку, що встановлена судом першої інстанції моральна шкода у розмірі 5000 грн. є справедливою і співрозмірною.

Крім того, суд обґрунтовано частково задовольнив цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2207, 01 грн., що підтверджується копіями чеків та наданими під час апеляційного розгляду для огляду оригіналами чеків на придбання медикаментів та розпискою приватного підприємця, який терміново доставляв потерпілого у лікарню. Оплата гонорару представника потерпілого по даному кримінальному провадженню на досудовому та судовому слідстві підтверджується наданими копією угоди та квитанцією від 17.06.2015 року про сплату гонорару в сумі 4000 грн. та наданими під час апеляційного розгляду для приєднання до кримінального провадження оригінали цих документів.

На підставі наведеного, під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції, та вважає вирок міськрайонного суду законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.12.2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2