Справа № 4-2577/12
Провадження № 4/712/10/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2013 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кончиної О. І.

при секретарі Тимошенко Д.А.

з участю прокурора - Пасічного С. О.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу приватного акціонерного товариства „ Страхова компанія АХА Страхування на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.10.2012 року винесену оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла скарга від приватного акціонерного товариства „Страхова компанія АХА Страхування на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.10.2012 року винесену оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_2

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 25.06.2011р. АТ „СК „АХА Страхування звернулося до департаменту Державної служби боротьби з економічною злочинністю із заявою про організацію перевірки дій ОСОБА_3 та інших осіб на предмет наявності ознак протиправних діянь, передбачених Кримінальним кодексом України, однак постановою від 25.10.2012 року винесеною оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 відмовлено в порушенні кримінальної справи. Скаржник вважає вказану постанову незаконною та просить її скасувати у звязку з тим, що страховою компанією „СК АХА Страхування було виявлено ознаки фальсифікації медичних документів, в тому числі даних про діагнози під час надходження ОСОБА_3 до лікарні, порушення медичними установами процедури оформлення інформації про лікування хворого та направлення на МСЕК; ознаки фальсифікації матеріалів справи про ДТП, порушення органами внутрішніх справ процедури розслідування нещасних випадків, які сталися під час ДТП; незаконне та необґрунтоване встановлення 2-ї групи інвалідності безтерміново органами МСЕК, а враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 мав численні прострочені кредитні зобовязання скаржник вважає, що метою вказаних діянь може бути незаконне погашення заборгованості за кредитами за рахунок страхової виплати.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала в повному обсязі, та просила її задовольнити, з підстав наведених у скарзі.

Прокурор просив в задоволенні скарги відмовити, оскільки підстав для скасування постанови не вбачає, а також вважає, що чинним Кримінально-процесуальним кодексом не передбачено оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які надійшли до суду після набрання ним чинності.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, заслухавши пояснення представника скаржника та прокурора, суд прийшов до висновку, що вимоги скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 4 КПК України визначено, що суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобовязані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.

Відповідно до ст.94 КПК України приводами до порушення кримінальної справи є заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян. Справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

За правилами ч.ч.4, 5 ст.97 КПК України коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів. Заява або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення оперативно-розшукової діяльності.

Як вказує ст.98 КПК України, при наявності приводів і підстав, зазначених у ст.94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовязані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування. Якщо на момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї особи.

Відповідно до ч.1 ст.99 КПК України при відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи.

Як вбачається із матеріалів перевірки скаржник оскаржує дії ОСОБА_3, який мав заінтересованість в отриманні 2 групи інвалідності безтерміново, дії лікарів та членів лікарської комісії, які встановили неправильний діагноз та на підставі цього встановили неправомірно другу групу інвалідності безтерміново та дії працівників ДАІ , які начебто сфальсифікували матеріали справи по ДТП та просили порушити відносно винних осіб кримінальну справу.

За результатами перевірки неодноразово приймалися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які були скасовані прокурором, а матеріали направлялись на додаткову перевірку.

25.10.2012 року оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, у звязку з тим, що спір який виник між вказаними сторонами містить ознаки договірних (цивільно-правових ) відносин та повинен вирішуватися в судовому порядку.

Із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що 11.06.2010 р. гр. ОСОБА_3 11.05. 1973 р. н. о 9 год. 15 хв. на автомобілі Volkgswagen Polo, державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Першотравневій в м. Черкаси потрапив переднім колесом у зливний люк, який був залитий водою та не був закритий решіткою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, через отримані травми він був госпіталізований до Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги.

Після госпіталізації лікарем-нейрохірургом ОСОБА_4, гр. ОСОБА_3 М, було поставлено наступний діагноз: забій головного мозку, перелом основи черепа та субархноїдальний крововилив клінічно.

На стаціонарному лікуванні ОСОБА_3 перебував з 11.07. 2010 р. по 26. 07. 2010 р.

через деякий час гр. ОСОБА_3 був направлений на МСЕК для встановлення групи інвалідності. За результатами огляду комісією було повністю підтверджено встановлений раніше діагноз. Згідно акту огляду було прийнято рішення про встановлення ОСОБА_3 другої групи інвалідності безтерміново.

Так, як між АТ „СКАХА Страхування та гр. ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку він звернувся до виплати страховки до вказаної страхової компанії. Оскільки страховий випадок дійсно відбувся, даний громадянин отримав травму внаслідок ДТП, він має право на виплату страховки. Також в ході додаткового доопрацювання матеріалів та допиту голови МСЕК ОСОБА_5 було зясовано, що громадянин ОСОБА_3 дійсно був оглянутий вищевказаною організацією та було винесене рішення про встановлення йому 2-ї групи інвалідності безтерміново.

Судом встановлено, що в ході перевірки звернення в. о. голови правління АТ СК АХА Страхування ОСОБА_6 органом дізнання опитано громадянина ОСОБА_3, який пояснив, що дійсно потрапив в ДТП, був травмований, проходив стаціонарне лікування, потім звернувся до МСЕК, де йому було призначено другу групу інвалідності безтерміново. Також було опитано лікаря ОСОБА_4, який пояснив, що дійсно у нього на лікуванні з 11.07. 2010 р. по 26. 07. 2010 знаходився ОСОБА_3, який був доставлений в лікарню після ДТП та він проводив його лікування і поставив діагноз забій головного мозку, перелом основи черепу (передньої черепної ямки) та субарахноідальний крововилив клінічно, лікаря ОСОБА_7, яка є заступником головного лікаря ЦРЛ і головою ЛКК, яка також пояснила, що до лікарні звернувся ОСОБА_3 для оформлення документів та направлення не МСЕК. Коли ним було зібрано всі необхідні документи та висновки, комісією ЛКК було проведено його огляд. Комісія підтвердила всі діагнози, які були вказані в медичних документах і його було направлено на МСЕК для встановлення групи інвалідності.

Допитаний голова МСЕК ОСОБА_8, повідомив, що ОСОБА_3 був оглянутий комісією МСЕК і було винесено колегіально рішення про встановлення 2 групи інвалідності безтерміново. До матеріалів перевірки були приєднані довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК , акт огляду від 30.12.2010 року, медична картка стаціонарного хворого, де вказано, що ОСОБА_3 11.07.2010 року о 14-30 був госпіталізований, направлений швидкою допомогою, (що також підтверджується супровідним листом станції швидкої допомоги від 11.07.2010 ), та також приєднані листки непрацездатності та інші медичні документи.

Таким чином твердження представника скаржника про фальсифікацію лікарями медичних документів не знайшло свого підтвердження та не містить ознаки злочину, передбаченого нормами Кримінального кодексу України. А перевірка законності та обґрунтованості рішення спеціалізованої травматологічної МСЕК комунального закладу Черкаське обласне бюро медико-соціальної експертизи від 30.12.2010р. про встановлення ОСОБА_3 2 ї групи інвалідності безстроково була здійснена Київської обласної медико-соціальної експертної комісії за результатами якої рішенням № 1 згідно з актом огляду № 555 від 14.03.2011р. ОСОБА_3 визнано інвалідом 3 ї групи від загального захворювання, а акт огляду Черкаського обласного центру МСЕ від 30.12.2010р. про встановлення другої групи інвалідності безстроково, визнано недійсним. Правомірність рішення Київської обласної медико-соціальної експертної комісії була перевірена апеляційним судом міста Києва та згідно рішення від 4 жовтня 2012 вказане рішення визнано чинним.

Що стосується фальсифікації органами ДАІ матеріалів ДТП, то суд також не вбачає в діях співробітників ознак злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Твердження представника скаржника про неправомірні дії ОСОБА_3 щодо невиконання зобовязань за Генеральною кредитною угодою та додатковими кредитними угодами то, суд вважає, що вказані відносини мають цивільно правовий характер, а питання законності надання кредитів Кримінальним кодексом України не врегульовано і повинно вирішуватись між субєктами господарювання у встановленому законом порядку.

Таким чином, при відмові у порушенні справи були виконані вимоги статті 99 КПК, а тому на підставі пункту 2 частини 3 статті 236 -2 КПК суд залишає скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 236-2 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу приватного акціонерного товариства „ Страхова компанія АХА Страхування на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.10.2012 року винесену оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.10.2012 року винесену оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 без змін.

Копію постанови направити до УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області, прокурору та особі, яка подавала скаргу.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя О. І. Кончина