11-кп/775/215/2016(м)
264/6418/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі (пр. Мира 1-а) апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, не працюючий, раніше судимий: 11.06.1999 року Орджонікідзевським райсудом м.Маріуполя Донецької області за ст.ст. 81 ч.2, 17, 42 КК України (в редакції 1960 року) до двох років позбавлення волі, звільнений 17.09.1999 року на підставі Закону «Про амністію» від 16.07.1999 року; 07.05.2003 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя Донецької області за ч.ч.1,3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з випробуванням на три роки; 14.12.2005 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років одного місяців позбавлення волі,; 15.04.2011 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя Донецької області за ч. 1,3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 26.11.2014 року за відбуттям строку покарання

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

У середині червня 2015 року у денний час ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з користі, повторно, шляхом вільного доступу, знаходячись біля подвір`я будинку АДРЕСА_1 , таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме чавунну кришку від каналізаційного люку вартістю 850 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , просять вирок суду змінити та застосувати ст.75 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що призначене судом покарання не відповідає особі обвинуваченого, який на даний час став на шлях виправлення, щиросердечно розкаявся, звернувся до реабілітаційного центру, працює, не зловживає алкоголем та наркотичними засобами. На думку захисника обвинувачений став на шлях виправлення та перевиховання самостійно, тому можливо застосувати до нього покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційних скарг; прокурора, який не погодився з доводами апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ч.2ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, або суворість.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії. Апеляційних підстав для зміни вироку у цій частині по справі не вбачається.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і мотивував свій висновок про призначення йому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті .

Що стосується доводів апеляційних скарг про застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, то ці доводи суперечать вимогам кримінального закону, оскільки ст.75 КК України може бути застосована тільки при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Санкцією ч.2ст.185 КК України не передбачено покарання у вигляді виправних робіт, а обмеження волі та позбавлення волі, які передбачені санкцією статті, це більш суворі покарання, ніж призначене судом у вигляді арешту. У апеляційних скарг не ставиться питання про посилення покарання, а апеляційний суд не має повноважень за своєю ініціативаою погіршити становище обвинуваченого.

Тому, колегія судів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, а також попередження нових злочинів.

Керуючись ст. 407КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді::