Справа № 314/3337/16-к Провадження № 1-кп/314/138/2016
ВИРОК
іменем України
20.04.2016 рік м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурорів: ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, гр. України, що має неповну середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який відбуває покарання у Дружелюбівському ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-16.01.2000 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 13.02.2003 року.
-14.06.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 04.05.2009 року по відбуттю строку покарання;
-20.12.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч.1 ст.122 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 28.09.2012 року по відбуттю строку покарання;
-25.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.342, ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік;
-18.12.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185,70 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 2 роки;
-18.09.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 4 місяців обмеження волі.
Початок строку покарання 11.09.2014 року. Кінець строку покарання 05.11.2017 року,-
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 390 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:

04.04.2016 року до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 390 ч.1 КК України, з угодою про визнання винуватості.
Згідно обвинувального акту встановлено, що засуджений до обмеження волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.11.2014 року прибув до Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області для відбуття покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2014 року. Цього ж дня ОСОБА_4 був ознайомлений під розписку з «Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі (ст.59 КВК України), а також попереджений про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за скоєння правопорушень (ст.ст.68, 69 КВК України, ст.390 КК України).
Не беручи до уваги вищевикладене, 04.12.2014 року, приблизно о 16:40годині, ОСОБА_4 , будучи особою засудженою до обмеження волі, порушив встановлені правила проживання, а саме перебуваючи на лікуванні в КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру 5-б, вжив спиртні напої, чим порушив вимоги ст.59 КВК Українита р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_4 , відповідно до вмотивованої постанови від 04.12.2014 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб.
Після цього, 09.03.2015 року, приблизно о 18:40 годині, ОСОБА_4 знову порушив встановлені правила проживання, а саме перебуваючи на лікуванні в КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру 5-б, вжив спиртні напої, чим порушив вимоги ст.59 КВК Українита р.ІІІ, п.п.2,3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_4 , відповідно до вмотивованої постанови від 09.03.2015 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб.
Далі, 18.12.2015 року, приблизно о 13:30 годині, ОСОБА_4 знову порушив встановлені правила проживання, а саме був затриманий працівниками адміністрації на КПП Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, що розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зелена, 1 з явними ознаками вживання спиртних напоїв, чим порушив вимоги ст.59 КВК Українита р.ІІІ, п.п. 2,3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_4 , відповідно до вмотивованої постанови від 18.12.2015 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.390 КК України, тобто: «систематичне порушення встановлених правил проживання, вчинене особою, засудженою до обмеження волі».
Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.390 ч.1 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.390 ч.1 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України із застосуванням положень ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 року, остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Заслухавши прокурора, захисника обвинуваченого, обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньоїтяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкції ст. 390 ч.1 КК України.Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Речовими доказами у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.03.2016 року, укладену між прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 ч.1 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 березня 2016 року покарання у вигляді 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України із застосуванням положень ст.72 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 року, остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні: з 12.03.2016 року включно до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з урахуванням ухвали слідчого судді Вільнянського райсуду від 12.03.2016 року до 10.07.2016 року, але не пізніше ніж до дня набрання вироком законної сили.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1

20.04.2016

20.04.2016