АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1518/16-к Номер провадження 11-кп/786/512/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2016 року.

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання голови спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради та начальника Полтавської виправної колонії Управління державної пенітерціальної служби України в Полтавській області № 64 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області,-

- засудженого вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області 20.10.2005 року за п.п. 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч.1 ст. 152, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі.

Згідно ухвали суду, у квітні 2016 року до суду надійшло спільне подання голови спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтаві ради та начальника Полтавської виправної колонії Управління державної пенітерціальної служби України в Полтавській області № 64 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 , вказавши, що засуджений відбув ? строку покарання, мав 4 стягнення, які зняті та погашені, має 9 заохочень та ступінь виправлення: «Довів своє виправлення».

Відмовляючи в задоволенні подання, суд вказав на дані про неналежну поведінку засудженого, врахувавши кількість і характер дисциплінарних стягнень, незначний проміжок часу роботи на виробництві установи та прийшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення щодо нього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який вважає ухвалу суду законною, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

У п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_7 останній за час відбування покарання чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені. Разом з тим, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Тобто, засуджений ОСОБА_7 13 раз допустив порушення режиму відбування покарання, за які 9 раз притягувався до відповідальності. Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений за весь час відбування покарання працював незначний період часу. Те, що засуджений брав участь у роботах по благоустрою установи виконання покарань не може стати безумовною підставою для застосування положень ст.81 КК України, оскільки виходячи з положень ч.3 ст. 107 КВК України виконання цих робіт є обов`язком засудженого.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, колегія суддів враховує тяжкість злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання і тяжкі наслідки.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала є законною, обгрунтованою і справедливою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4