АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/605/15-к Номер провадження 11-кп/786/163/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185; с.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавськоїобласті в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000164 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:

- 30.04.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. Штраф сплачено 15.07.2014 року;

- 23.09.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.ч. 1,3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Апеляційного суду Полтавської області звернувся захисник ОСОБА_6 з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року , яким обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.09.2014 року та остаточною призначено до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати в сумі 245,52 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

У своїй апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок скасувати , а провадження у справі закрити за відсутністю складу злочину в діях обвинуваченого.

На обґрунтування апеляції зазначає , що обвинувачений вини у вчиненні злочину не визнає , оскільки планшет він взяв з дозволу ОСОБА_9 .

Показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вироку відображені неповністю.

Захисник вважає, що суд повинен був віднестися до показань вказаних свідків критично, оскільки ОСОБА_9 давала суперечливі показання, а ОСОБА_11 , ОСОБА_10 були понятими під час проведення слідчого експерименту до якого ОСОБА_7 примусили, що судом ніяк не оцінено.

Судом, в порушення вимог ст. 352 КПК України, 27.04.2015 під час допиту свідка ОСОБА_12 , обвинуваченому (при відсутності захисника), не було надано можливості поставити запитання свідку.

Протокол слідчого експерименту , на думку захисника, є недопустимим доказом, оскільки, в порушення ч. 7 ст. 223 КПК України, при проведенні слідчої дії поняті не були присутні постійно, а по черзі відлучалися.

До участі у експерименті обвинуваченого фактично примусили. А матеріалах справи є заява про те, що обвинувачений заперечує проти експерименту.

Інші учасники вирок суду не оскаржували.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочину при таких обставинах.

21.03.2015 року близько 12 години дня, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_7 прийшов до своїх знайомих, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , де спільно із останніми в приміщенні кухні, розпивав спиртні напої, після чого, скориставшись відсутністю господарів, умисно, повторно, таємно, вчинив крадіжку планшета марки «ASUS fonepad 7» ( model K00Z (ME175CG) IMEI НОМЕР_1 ) вартістю 2667,71 грн., який належить ОСОБА_13 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника та обвинуваченого , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав , прокурора , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення , допитавши свідка в режимі відеоконференції , перевіривши матеріали кримінального провадження , доводи апеляційної скарги , провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченого , колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення в якому правильно встановивши фактичні обставини по справі та давши їм вірну юридичну оцінку , мотивував своє рішення належними і допустимими доказами.

Так мотивуючи своє рішення щодо вчинення обвинуваченим заволодіння чужим майном планшетом марки «ASUS fonepad 7» ( model K00Z (ME175CG) IMEI НОМЕР_1 ) вартістю 2667,71 грн., який належить ОСОБА_13 , суд першої інстанції правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які будучи допитаними в суді першої інстанції підтвердили версію сторони обвинувачення.

Крім того свідок ОСОБА_9 будучи допитаною в ході апеляційного розгляду в режимі відеоконференції , чітко зазначила , що вона дозволу взяти планшет обвинуваченому не давала.

Аналізуючи зазначені свідчення в їх сукупності та взаємозв`язку , колегія суддів приходить до однозначного висновку , що дозволу взяти планшет обвинуваченому ніхто не давав і він скориставшись ситуацією , яка склалась , умисно заволодів чужим майном.

На користь тієї обставини , що обвинувачений умисно заволодів чужим майном свідчить також і факт видалення із планшету файлів .

Що стосується доводів апеляційної скарги , то вони на думку колегії суддів є непереконливими.

Так колегія суддів вважає , що суд першої інстанції повно і в необхідному обсязі виклав свідчення свідків у вироку. Викладення у вироку свідчень будь-якого свідків слово в слово не є необхідним.

Не є обґрунтованими доводи захисника і щодо суперечностей свідчень свідків між собою.

Так колегія суддів звертає увагу , що кожен із свідків пояснював саме ті обставини , свідком яких він був. Обов`язок мотивування узгодженості показань свідків між собою лежить на судді і в даному випадку суд першої інстанції цього дотримався в повному обсязі.

Не знайшов свого підтвердження в ході апеляційного розгляду також і факт нібито порушення судом приписів ст..352 КПК України в частині ненадання можливості обвинуваченому задати питання свідку ОСОБА_9 .. Так під час прослуховування аудіо запису допиту свідка ОСОБА_9 встановлено , що головуючий суддя декілька разів звертався до сторін з питанням про наявність у них запитань до свідка і обвинувачений жодним чином не проявив будь якої ініціативи в цьому плані.

Доводи захисника щодо визнання недопустимим доказом результатів слідчого експерименту , колегія суддів також вважає не прийнятними , оскільки свідки ОСОБА_17 в ході розгляду справи в суді першої інстанції підтвердили свою спільну участь у проведенні слідчого експерименту в якості понятих. Переконливих доказів на спростування їх свідчень захисником суду представлено не було.

Що стосується посилань захисника на примус до обвинуваченого в частині самого факту проведення слідчого експерименту , колегія суддів приходить до такого висновку.

Так обвинувачений дійсно може відмовитись від участі у слідчому експерименті заявивши про це слідчому , прокурору тощо. Така відмова може бути виражена у будь-якій формі.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу , що в даному випадку обвинувачений заявивши про свою відмову , в той же час прийняв участь у слідчому експерименті . Тобто він фактично своїми діями відмовився від своєї попередньої заяви. На користь цієї версії вказує , на думку колегії суддів , також і та обставина , що навіть сам обвинувачений не вказує , що до нього було застосовано фізичне насильство з метою примусити прийняти участь у слідчій дії.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку , що забираючи планшет , обвинувачений діяв умисно , з корисливих мотивів , з метою заволодіння чужим майном і довів свої дії до кінця.

Колегія суддів також вважає , що суд першої інстанції вірно встановивши фактичні обставини по справі , правильно призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті , яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість , колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст..ст.404,405,407,419 КПК України , колегія суддів апеляційного суду Полтавської області,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення , а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення , а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ __________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2