Дата документу Справа № 334/569/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/714/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/569/16-к
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали об`єднаного кримінального провадження, які внесені до ЄРДР за № 0005923 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.11.2000 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 08.11.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 23.04.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 25.11.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на 6 місяців;

- 20.01.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 18.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. 24.11.2015 рок звільнився з Каменської ВК № 101 Запорізької області;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення не вчиняв, а визнав вину на прохання працівників поліції в обмін на спиртні напої, підписав процесуальні документи не розуміючи, що відбувається, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, т.я. страждає на алкогольну залежність, у зв`язку з чим перебуває на обліку в наркологічному диспансері. Крім того, зазначає, що ОСОБА_9 не може бути потерпілим у провадженні та обмовляє його, оскільки зварювальний апарат тому не належить.

У запереченнях прокурор просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому обчислюється з 06.01.2016 р. та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.01.2016 року по набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на корить ПАТ «Укртелеком» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 468, 70 грн.

Вирішена доля речових доказів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року уточнено резолютивну частину оскаржуваного вироку та зазначено, що ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з 06.01.2016 року по набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вираховується на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2016 року виправлено помилку щодо строку остаточно призначеного покарання ОСОБА_6 у вироку від 16.02.2016 року та ухвалі від 22.02.2016 року та вказано, що на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 10.12.2015 року приблизно о 05.00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Голядкина, 2-4, таємно, шляхом перекусу викрав телефонний кабель марки ТППеп 50*2*0,4 довжиною 26 метрів, який належить ПАТ «Укртелеком», чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 371 грн. 14 копійок

18.12.2015 року приблизно о 09.00 год., він же, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав зварювальний апарат, в корпусі зеленого кольору, з двигуном потужністю 0,18 кВт, який належить ОСОБА_9 . Згідно висновку експерту № 2738 від 15.01.2016 року, ринкова вартість зварювального апарату в корпусі зеленого кольору, з двигуном ДСТУ 160.510.001-74 (0,18 кВт, КПД 62%), станом цін на 18.12.2015 року складала 316 грн. 67 коп., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на 316 грн. 67 коп.

19.12.2015 року приблизно о 08.00 год., він же, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 4-6 в м. Запоріжжі, таємно, шляхом перекусу викрав телефонний кабель марки ТППеп 600*2*0,4 довжиною 35 метрів, який належить ПАТ «Укртелеком», чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 3187 грн. 65 копійок.

25.12.2015 року, приблизно о 19 год. 45 хв., він же, знаходячись в приміщенні магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська, б. 20-б, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу намагався викрасти з торгівельного залу магазину віскі «GrantsFamilyReserve» об`ємом 0,5 л. вартістю 264 грн. та оливкову олію «Ravika» об`ємом 0,5 л. вартістю 141 грн. 47 коп., сховавши вказане під куртку, але не зміг довести свій намір до кінця з причин, які від нього не залежали, у зв`язку з тим, що був затриманий охоронцями магазину.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цього факту.

До осіб, зазначених у п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, належать не тільки німі, глухі, сліпі, це можуть бути також особи з іншими фізичними чи психічними вадами. Під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізовувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Разом з тим, вказані вимоги закону місцевим судом при розгляді справи, дотримано не були.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , згідно відповіді обласного клінічного наркологічного диспансеру, з 05.05.1999 року має діагноз: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (а.п. 99).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що місцевий суд порушив вимоги п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, оскільки під час судового провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має вищевказані психічні вади, а тому районний суд був повинен на стадії судового провадження забезпечити участь захисника.
За таких обставин, колегія суддів, не обговорюючи питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій та призначеної міри покарання, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону - п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто судове провадження було здійснено за відсутності захисника, коли його участь є обов`язковою.
Згідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право при скасуванні вироку - ухвалити новий вирок, призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження.
Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що згідно до п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо буде встановлено порушення п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати обвинувальний вирок суду, а також ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 та 23 лютого 2016 року, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.
Колегія суддів залишає обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про його особу, і вважає необхідним продовжити останньому строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року та ухвали цього ж суду від 22 та 23 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до того ж районного суду на новий розгляд в іншому складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 19 червня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4