Справа №589/2881/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/155/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за № 0000148 від 23 квітня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороніж, Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 10 листопада 2011 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вороніж, Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , в якій він просить вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 27 квітня 2015 року.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 245 грн. 52 коп., у дольовому порядку з кожного по122 грн. 76 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та безпідставно перекваліфікував їх дії на ч.2 ст.186 КК України. При цьому, судом безпідставно критично оцінено показання потерпілого ОСОБА_13 та протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим та обвинуваченими, а також не взято до уваги показань свідка ОСОБА_14 , яка працює прибиральником на станції «Терещенська». Крім того, що суд не надав у вироку оцінки доказам на підтвердження первинного обвинувачення за ч.2 ст.187 КК України та не вказав з яких підстав приймає до уваги як правдиві покази обвинувачених та відкидає інші докази.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, 25 березня 2015 року, в період часу з 02 год. до 03 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні залізничного вокзалу станції «Терещенська» в с. Вороніж, Шосткинського району, Сумської області по вул. Колеснікова, шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яке потерпілий ОСОБА_13 сприйняв реально, відкрито заволоділи його майном на загальну суму 1 422 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 органами досудового розслідування обвинувачувалися в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України, і їх дії були кваліфіковані, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування потерпілому ОСОБА_13 насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В ході судового розгляду, дослідивши зібрані по справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не було доведено, що обвинуваченими було вчинено напад у складі розбою, і що вони діяли за попередньою змовою.

Крім того, суд дослідивши покази потерпілого та протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим та обвинуваченими, критично оцінив показання потерпілого ОСОБА_13 , а також протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим та обвинуваченими в частині того що ОСОБА_10 погрожував потерпілому ножем, а ОСОБА_11 горловиною від скляної пляшки, мотивуючи тим, що ці обставини не підтверджуються іншими доказами.

Згідно вироку Шосткінського міскрайонного суду дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з ч.2 ст.187 КК України судом були перекваліфіковані на ч.2 ст.186 КК України.

Так, в мотивувальній частині вироку, формулюючи обвинувачення, яке визнане доведеним, суд вказав, що 25 березня 2015 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_13 , що потерпілий сприйняв реально, відкрито заволоділи його майном.

Такі дії обвинувачених судом були кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд допустив істотні протиріччя в своїх висновках щодо характеру застосованого до потерпілого насильства, а саме встановивши, що обвинувачені погрожували потерпілому застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ( що є складовою ст.187 КК України), і в той же час, кваліфікував їх дії як грабіж, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім цього, колегія суддів вважає суперечливими і висновки суду щодо оцінки показів потерпілого ОСОБА_13 .

Як вбачаться з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_13 в ході досудового розслідування, під час проведення слідчого експерименту та в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_15 йому погрожував ножем, а ОСОБА_16 горловиною пляшки, і тому він побоюючись за своє життя віддав мобільний телефон.

Суд першої інстанції, покази потерпілого в частині того, що ОСОБА_15 погрожував ножем, а ОСОБА_16 горловиною пляшки оцінив критично, а інші покази потерпілого - що ОСОБА_15 і ОСОБА_16 діяли узгоджено, лякали потерпілого, погрожували йому насильством небезпечним для здоров`я та життя і ці погрози він сприймав реально, боячись за своє здоров`я та життя поклав в основу вироку.

Колегія суддів не може погодитися з такими суперечливими висновками суду, оскільки, якщо обвинувачені не погрожували потерпілому ножем і горловиною пляшки, тоді що ж потерпілий сприйняв як реальну небезпеку для свого життя і здоров`я ?

Крім цього, як вбачається з вироку, суд критично оцінивши показання потерпілого ОСОБА_13 та не взявши до уваги показання свідка ОСОБА_14 оскільки вони не підтверджуються іншими доказами, прийняв до уваги покази обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відсутність ножа та горловини пляшки, як правдиві і поклав їх в основу вироку, хоча всупереч своїй позиції суд не вказав, а якими ж доказами підтверджуються такі покази обвинувачених.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні суперечності у своїх висновках, як при оцінці наявних у справі доказів так і при перекваліфікації дій обвинувачених, тобто суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинувачених та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, і відповідно до п.2 ч.1 ст.409 та ч.2 ст.411 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційна інстанція позбавлена можливості виправити вищезазначені помилки допущені судом першої інстанції в ході розгляду провадження, оскільки в апеляційних вимогах прокурора не ставилося питання щодо прийняття будь-якого іншого рішення, крім направлення справи на новий розгляд.

За таких обставин, незважаючи на відсутність безумовних підстав для призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, які прямо передбачені законом, колегія суддів вважає необхідним прийняти саме таке рішення направити провадження на новий розгляд і задовольнити апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі.

Призначаючи новий розгляд даного кримінального провадження і задовольняючи, таким чином, апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, та вважає, що всі доводи апеляційної скарги прокурора підлягатимуть об`єктивному дослідженню при новому судовому розгляді кримінального провадження.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для застосування для обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу, оскільки судом першої інстанції до нього запобіжний захід не застосовувався, а в період апеляційного перегляду провадження, обвинувачений ОСОБА_11 належно виконував свої процесуальні обов`язки.

Та не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді у іншому складі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 залишити - тримання під вартою,

Обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід не обирати.

Ухвала набирає законної сили негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.