Справа № 185/5022/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001224 від 13 травня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду від 15.02.2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.
15 квітня 2016 року ОСОБА_4 була ознайомлена з порядком відбування покарання, а також з наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під розпис та анкета, у якій остання вказала, що на даний час не працює.
Після ознайомлення ОСОБА_4 було видане направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно якого остання повинна була приступити до відбування покарання з 18.04.2016 року.
15 квітня 2016 року згідно Наказу № 192 КП «Затишне місто» м. Павлограда ОСОБА_4 була прийнята до дільниці благоустрою на відпрацювання 100 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної роботи чи навчання час.
18 квітня 2016 року ОСОБА_4 приступила до відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Разом з тим ОСОБА_4 до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіку на квітень 2016 року не з`явилась 19, 20, 21, 22, 25, 26, 27, 28 та 29 квітня 2016 року.
Крім того, згідно складеного графіку на травень 2016 року ОСОБА_4 до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт не з`явилась 10, 11, 12, 13, 16, 17, 23, 25, 26 та 27 травня 2016 року. Станом на 31.05.2016 року ОСОБА_4 не відпрацювала 80 годин громадських робіт з присуджених їй судом 100 годин громадських робіт. Незважаючи на те, що ОСОБА_4 неодноразово було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 38 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, остання продовжувала ухилятися від призначеного судом покарання, громадські роботи не відбувала.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи в належній формі ознайомлена із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, присуджених їй вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що була неодноразово письмово попереджена, ігнорувала вимоги законодавства, умисно ухилялася від покладених на неї обов`язків, не відбувала громадські роботи в КП «Затишне місто», чим ухилялася від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки обвинувачена без поважних причин, умисно ухилялася від відбуття громадських робіт.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Встановлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Показами обвинуваченої ОСОБА_4 , яка заявила, що вину визнає повністю у пред`явленому їй обвинуваченні і пояснила, що їй роз`яснювали порядок відбуття громадських робіт та неодноразово попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт. Вона після виклику її до КВІ отримала направлення для відбуття покарання в КП «Затишне Місто», прибула туди і з нею було складено графік. Однак, відповідно до графіку вона відпрацювала один день, тобто 4 години. Громадські роботи не виконувала без поважних причин, просто «котилась вниз». У травні з нею було складено новий графік, але із визначної кількості днів вона відпрацювала тільки 16 годин. Таким чином, загальна кількість відпрацьованих годин склала 20. Відносно дітей позбавлена батьківських прав. На лікуванні у вказаний період не перебувала, інших злочинів не вчиняла.

Згідно вироку від 15 лютого 2016 року обвинувачена засуджена до покарання у вигляді громадських робіт в кількості 100 годин. (а. 19)
Згідно підписки від 15 квітня 2016 року обвинувачена попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 389 ч. 2 КК України, і їй роз`яснено обов`язок і порядок відпрацювання громадських робіт. (а. 20)

Згідно попередження від 05 травня 2016 року ОСОБА_4 повторно попереджено про кримінальну відповідальність по ст. 389 ч. 2 КК України внаслідок порушення порядку та умов відбування покарання. (а. 21)

Згідно табелю виходу на роботи у квітні 2016 року, обвинувачена відпрацювала 4 години із 40. (а. 24)

Згідно табелю виходу за травень 2016 року, обвинувачена відпрацювала 16 години із запланованих 56 годин. (а. 25)

Відповідно до довідок лікувальних закладів, а саме Павлоградської МЛ №1, Павлоградської ЦРЛ, Павлоградської міської станції медичної допомоги, СМСЧ №7, Павлоградської МЛ №4, «Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» обвинувачена з 15 квітня 2016 року по кінець травня за медичною допомогою не зверталась. (а. 35-40)

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки обвинувачена без поважних причин навмисно ухилялася від виконання покарання у вигляді громадських робіт за попереднім вироком, причини неявки в інші дні є неповажними.

Призначаючи обвинуваченій вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що вона вчинила злочин, який відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше судима за злочин проти власності, не дивлячись на застосування до неї покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, від його відбуття ухилялася без поважних причин, що свідчить про недосягнення раніше призначеним покаранням цілей і завдань закону про кримінальну відповідальність. В той же час обвинувачена по місцю проживання згідно характеристики характеризується негативно. На обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує визнання обвинуваченою провини у скоєнні кримінального правопорушення.

Обтяжуючою обставиною є рецидив злочинів.

Прокурор просила призначити покарання у вигляді арешту.

Враховуючи викладене, зокрема позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини та дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів, їй необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту.

Оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, вчинено після винесення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 hоку за ч.1 ст. 185 КК України, за яким призначено покарання у вигляді громадських робіт в розмірі 100 годин, але до повного відбуття покарання, то покарання обвинуваченій необхідно призначити за сукупністю вироків, за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Невідбута частина покарання за попереднім вироком складає 80 годин, які за правилам ст. 72 ч.1 КК України підлягають переведенню в більш суворий вид покарання, що складає 10 днів арешту.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити їй покарання у вигляді одного місяця арешту.
На підставі ст. 72 КК України не відбуте покарання, призначене ОСОБА_4 , вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року у вигляді 80 годин громадських робіт перевести в 10 днів арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року в вигляді двох днів арешту, і остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у вигляді арешту строком один місяць два дні.
Строк відбуття покарання обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1