справа № 462/4651/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокура ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Куп`янськ, Харківської області, українець, громадянин України, непрацюючий, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 був засуджений 08.10.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Був звільнений умовно-достроково 27.10.15 року на підставі Постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 19.10.15 року, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 1 день.
13.04.2016 року близько 06:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи біля приміщення Приміського вокзалу м. Львова, за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 112, в ході шарпанини, шляхом вільного доступу, з кішєні куртки викрав гаманець потерпілого ОСОБА_5 вартістю 100 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 800 гривень, всього заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень, з котрими намагався покинути місце події, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він 13.04.2016 року близько 06:00 год. біля приміщення Приміського вокзалу м. Львова викрав гаманець з грошима ОСОБА_5 , розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченного, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує стадію та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, непрацюючий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеристику з місця проживання, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння у розкритті злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді ОДНОГО року позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за новим вироком визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на ОДИН рік 6 місяців.

На підставі ст. 72 КК України строк відбування остаточного покарання ОСОБА_4 , рахувати з 24.08.2016 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_1 .