Справа № 171/965/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
09.04.2016 року близько 22 год. 10 хв. ОСОБА_5 підійшов до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де зустрів раніше йому знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими почав спілкуватися. Під час спілкування у ОСОБА_5 виникли недоброзичливі відносини до ОСОБА_7 на грунті ревнощів до ОСОБА_6 , яка почала підтримувати відносини з ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс кулаком лівої руки один удар в праву частину обличчя ОСОБА_7 , від чого останній зігнувся. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс кулаком лівої руки ще два удари в тім`яну частину голови ОСОБА_7 , після чого з місця злочину пішов. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця та двох саден у правій скронево-виличній області, по одному синцю у волосистій частині голови у тім`яній області ліворуч та у потиличній по центру, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів.
У судовому засіданні обвинувачений винним себе в інкримінованому діянні визнав та показав, що ОСОБА_8 була його дівчиною, з якою він посварився, в зв`язку з чим дуже хвилювався, перебував у депресії. Від знайомих він дізнався, що ОСОБА_9 хоче розірвати з ним стосунки. 09.04.2016 року ввечері він зустрів ОСОБА_9 , яка гуляла разом з потерпілим ОСОБА_10 , і хотів з`ясувати з нею відносини. Потерпілий йому брехав, що не зустрічається з ОСОБА_9 , що вони лише спілкуються, нащо він розлютився і наніс удар кулаком в обличчя потерпілому, від чого останній зігнувся, а він наніс йому ще 2 удари, після чого потерпілий пішов. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди не визнає, так як не має документів на придбання ліків, згоден, що завдав потерпілому моральну шкоду, але не згоден із заявленим розміром моральної шкоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив не досліджувати докази щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 злочину та дослідити докази щодо цивільного позову: допитати обвинуваченого, представника потерпілого, висновок СМЕ та дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.
Згідно висновку експерта № 78/113-Е23 від 16.05.2016 року у ОСОБА_7 виявлено синець та два садна у правій скронево-виличній області, по одному синцю у волосистій частині голови у тім`яній області ліворуч та у потиличній по центру, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів. Термін спричинення тілесних ушкоджень може відповідати 09.04.2016 року.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у завданні потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень 09.04.2016 року доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується позитивно, навчається.
Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.
Суд, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, вік обвинуваченого та обставини вчинення злочину, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу.
Цивільний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що обвинувачений завдав потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що в свою чергу спричинило завдання потерпілому фізичного болю та моральних страждань, оскільки потерпілий є неповнолітнім, завдання йому тілесних ушкоджень порушило його нормальний уклад життя, спричинило емоційні переживання та хвилювання. Суд вважає, що завдана потерпілому шкода у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України підлягає відшкодуванню з винної особи обвинуваченого ОСОБА_5 . Вирішуючи питання щодо розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд вважає, що достатньою сумою шкоди є 1000 гр.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гр.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1000 гр.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та представнику потерпілого.

Суддя: