справа № 462/3031/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника відділу у справах дітей: ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003258 про обвинувачення:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, неодруженого, який працюючого продавцем у ТОВ «Фоззі-фуд», військовозобов`язаного, що зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 17.10.2015 року близько 23.00 год., знаходячись на АДРЕСА_2 , за попередньою змовою в групі осіб з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /матеріали відносно яких виділені в окреме провадження/, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, утримуючи разом із ОСОБА_9 по обидва боки за руки ОСОБА_10 з метою подолання його опору в момент коли ОСОБА_8 перевіряв вміст кишень ОСОБА_10 , з нагрудної куртки останнього відкрито викрали належний потерпілому мобільний телефон марки «Nokia 225 RM-1011 Dual Sim», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 1489 грн., з картою пам`яті об`ємом 4 ГБ, вартістю 80 грн., в якому знаходилися сім карти мобільних операторів «Київстар», вартістю 20 грн. з грошима на рахунку в сумі 10 грн. та «Lifecell», вартістю 10 грн. з грошима на рахунку в сумі 5 грн. та в`язку з 2 ключами, які матеріальної цінності не становлять, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1614 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, вина ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, а обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Обираючи міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; особу винного, який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.35/, неодружений, працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.37, 38/, за місцем проживання скарг від мешканців та сусідів не поступало /матеріали кримінального провадження, арк.39/

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75, 104 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.100, 337, 368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1