Справа № 191/1374/16-к
Провадження № 1-кп/191/113/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0002309, відносно: ОСОБА_3 , який народився в 1961 році у травні місяці 09 числа, у м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

раніше судимому:

1)01.11.1977 р. Синельниківським м/с Дніпропетровської області за ст.. 140 ч.2, 81 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України до 7 років позбавлення волі;

2)19.08.1985 р. Комунарським р/с м. Запоріжжя з ч.2 ст. 141 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 06.12.1990, по відбуттю строку покарання;

3)19.12.1991 р. Синельниківським м/с Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч.2 ст. 82, ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 196-1, 42 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 03.10.1996 по відбуттю строку покарання;

4)11.09.1997 р. Синельниківським м/с Дніпропетровської області за ч.3 ст. 140, 17 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 04.03.2002 по відбуттю строку покарання;

5)03.06.2004 р. Петриківським р/с Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 міс позбавлення волі. Звільнений 19.05.2006 по відбуттю строку покарання;

6)17.09.2008 р. Синельниківським м/с Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 11.05.2012 УДО на не відбутий термін 1 місяць 29 днів.

7)06.08.2014 р. Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

за участю прокурора- ОСОБА_4

потерпілої- ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, останній раз 06.08.2014 р. Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив, і знову вчинив умисний злочин:

Так, 31.12.2015 р. приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання, в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , в ході раптової сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 1983 р.н., яка виникла після вживання ними алкогольних напоїв, наніс останній один удар кулаком правої руки в область передньої частини грудної клітини з правої сторони. Після чого ОСОБА_5 бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_3 , та уникнути нанесення ним побоїв, розвернулася спиною до ОСОБА_3 та намагалася втекти в іншу кімнату, але ОСОБА_3 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на тумбі, розташованій коло ліжка, взяв кухонний ніж, та діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, утримуючи ніж в своїй правій руці, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та наніс один удар зазначеним кухонним ножем в область задньої поверхні грудної клітини справа, заподіявши останній тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення в задню поверхню грудної клітки справа, ускладнене гемопневмотораксом, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 15.01.2016 р. за своїм характером, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи, щодо вчиненого ним протиправного діяння, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Обвинувачений суду пояснив, що 31.12.2015 року приблизно о 20-00 годин, він, знаходився за місцем свого проживання, в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між ним та його співмешканкою ОСОБА_5 виникла сварка з приводу того, що співмешканка збиралася кудись йти. Він наніс останній один удар кулаком правої руки в область передньої частини грудної клітини з правої сторони. Після чого ОСОБА_5 розвернулася до нього спиною і намагалася втекти в іншу кімнату, але він взяв ножа, який лежав на тумбі, розташованій коло ліжка, утримуючи ніж в своїй правій руці, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та наніс один удар кухонним ножем в область задньої поверхні грудної клітини з правої сторони. Потерпіла вийшла до іншої кімнати, після чого люди, які були в будинку викликали « Швидку допомогу» та міліцію. Розкаюється у вчиненому, просив призначити мінімальне покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду пояснення, що вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 проживала за адресою кв. АДРЕСА_2 . 31 грудня 2015 року вона готувалася до зустрічі Нового року, у них вдома були гості. ОСОБА_3 був десь у своїх справах, повернувся у стані алкогольного сп`яніння . Коли вони перебували в кімнаті, вона повідомила обвинуваченого, що збирається разом з друзями йти за продуктами. Раптово виникла сварка, ОСОБА_3 розлютився і вдарив її кулаком у груди, після того, як вона намагалася вибігти із кімнати і повернулася до нього спиною, то відчула удар, вибігла із кімнати і впала, що було далі не пам`ятає, отямилась вже в лікарні. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно зі ст. 66 КК України - є щире каяття , сприяння досудовому слідству і судовому розгляду.

Обставини, які відповідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий; кримінальне правопорушення вчинено під час звільнення від відбування покарання з іспитовим строком; за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває, повністю визнав свою провину, розкаявся у скоєному.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст.50,65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Враховуючи вищевказані обставини, а також з урахуванням думки потерпілої щодо обрання міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо без його ізоляції від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України.

Оскільки 06.08.2014 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, а нове кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_3 31.12.2015 року, то підлягає застосуванню ч.1 ст.71 КК України .

Крім того, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 року за вих. № 223 20/0/4 16 незалежно від процесуального порядку (КПК в редакції 2012 року чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 01.01.2016 року, що підтверджується ухвалою слідчого судді, та й по даний час перебуває під вартою.

Питання щодо речових доказів вирішено судом за правилами ст. 100 КПК України ( а.с.79 ; 80 т.2).

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 368, 370, 371, 373-376 КПК України суд -

УХВАЛИВ
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5( п`яти ) років позбавлення волі .

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 06.08.2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді 5( п`яти) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі з поміщенням засудженого до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме з 01 січня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 01.01.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, які були вилучені та передані на зберігання в камеру схову Синельниківського МВ ГУМВС, згідно квитанції №110468: кухонний ніж; витяжки з об.№1; зразки крові ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , після набрання вироку законної сили - знищити.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1