Справа № 274/2211/16-к
Провадження №1-в/0274/1229/16
Ухвала
Іменем України

12.07.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

помічника. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

захисника. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

представників адміністрації БВК №70 . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

засудженого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відео-конференції з приміщенням Бердичівської виправної колонії в Житомирській області №70 провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леонідово, Поронайського району Сахалінської області, РФ, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, до засудження працював директором ПП «Колос-2009», проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 25.10.2004 року за ст.ст.190 ч.4, 15 ч.2, 190 ч.4, 366 ч.2, 364 ч.2, 358 ч.2, 358 ч.3, 357 ч.3, 209 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з обігом товарно-матеріальних цінностей на 3 роки; 2) 15.11.2005 року за ст.ст.190 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 26.06.2009 року за ст.358 ч.3 КК України до штрафу в сумі 850 грн.; 4) 10.12.2009 року за ст.172 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з використанням праці найманих працівників на 1 рік,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява ОСОБА_8 із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 15.02.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст.190 ч.4, 28 ч.3, 358 ч.3, 28 ч.3, 358 ч.4, 15 ч.3, 205 ч.2, 358 ч.3, 358 ч.4, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Початок строку відбування покарання - 06.03.2012 року, кінець строку - 13.12.2017 року.

Засуджений ОСОБА_8 за останньою судимістю в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.03.2012 року. Під час тримання в Чернівецькому слідчому ізоляторі характеризується негативно. Має 1 стягнення, заохочень не має.

З 01.08.2013 року відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№70). За час перебування в установі характеризується посередньо, як такий, що провину у скоєному злочині визнає, проте на виробництві колонії працевлаштовуватись не бажає, участь у суспільно-корисній праці не приймає. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Правил поведінки та розпорядку дня дотримується під контролем представників адміністрації. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку під контролем адміністрації, зовні та в побуті не завжди охайний. Заохочень та стягнень не має.

В середовищі засуджених вживається задовільно, конфліктів уникає. У відношенні до представників адміністрації проявляє ворожість, хитрість, брехливість. Схильний до необґрунтованих звинувачень в упередженому ставленні до себе та немотивованих проявів невдоволення.

Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу „Духовне відродження та „Фізкультура і спорт шляхом відвідування церкви при колонії, занять на спортивному майданчику та прийняття участі у спортивних змаганнях. Стосунки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. Перебуває на профілактичному обліку в колонії як особа засуджена за ст.190 ч.4 КК України.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №6 від 23.03.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення (т-2, а.с.104).

В судовому засідання засуджений подану заяву підтримав. Своє клопотання мотивує тим, що за час відбування покарання в БВК (№70) він приймав участь у виготовленні снігових фігур, на конкурсі кросвордів, також приймав участь у змаганні по гирьовому спорту, через знайомих двічі поставляв в колонію картоплю, завіз в котельню колонії пускорегулючий прилад, завіз будівельні матеріали для ремонту церкви та приймав участь у її ремонті особисто, допомагав колонії канцтоварами. При цьому визнав те, що на виробництві колонії не працевлаштований, хоча така робота йому пропонувалась. Від роботи на виробництві відмовився, оскільки хотів працювати в теплиці по своїй спеціальності. Вважає, що необхідності працювати у нього не було, оскільки він мав змогу допомогти колонії по іншому в частині її матеріального забезпечення.

При з`ясуванні судом ставлення засудженого до вчинених злочинів, суду повідомив, що винним себе почуває лише частково, а його засудження сталось у зв`язку із реалізацією бажання інших осіб розділити належне йому підприємство.

Представник адміністрації виправної колонії щодо задоволення клопотання засудженого заперечив. Суду повідомив, що останній не працевлаштований, хоча йому неодноразово пропонувались вакансії на виробництві установи. Працювати та приймати участь у суспільно-корисній праці він не бажає. Дотримується вимог режиму та порядку відбуття покарання під контролем представників адміністрації установи. Участь засудженого у ремонтних роботах церкви розташованої на території колонії підтвердити або спростувати не зміг. При цьому ствердив, що участі у ремонтних роботах у власному відділенні колонії засуджений не приймав. Вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений не довів своє виправлення.

Захисник подану засудженим заяву підтримав. Вважає, що засуджений за місцем відбуття покарання характеризується позитивно, непогашених стягнень не має, приймав участь у спортивних змаганнях та конкурсах в колонії, за що отримував заохочення у виді продуктового набору і грамоти, у зв`язку з чим заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На думку прокурора, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_8 немає, оскільки він своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Заслухавши засудженого, представника адміністрації виправної колонії, думку захисника, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви та умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання.

Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_8 має ряд непогашених судимостей за попередніми вироками, засуджений та відбуває покарання за скоєння тяжких корисливих злочинів, вину у скоєнні яких визнає частково, дійсного каяття не виявляє.

За період відбуття покарання характеризується посередньо, працевлаштування та необхідної суспільно-корисної праці уникає, у зв`язку із чим жодного заохочення не має. Дотримується вимог режиму під контролем представників адміністрації виправної колонії, по відношенню до яких проявляє ворожість, хитрість, брехливість. Його участь у благодійному матеріальному забезпеченні колонії жодним чином не підтверджено та адміністрацією колонії заперечується.

Поданий до суду захисником засудженого лист від імені настоятеля храму колонії адресату та дати не має. Також вказаний лист будь-яких конкретизованих даних щодо особистої матеріальної та трудової участі засудженого у ремонтних роботах не містить, адміністрацією колонії заперечується.

Викладене свідчить про те, що засуджений за час відбуття покарання своє виправлення не довів, у зв`язку із чим звільнений від подальшого відбуття покарання умовно-достроково бути на даний час не може. Разова участь засудженого у спортивно-культурних заходах при виправній колонії також не може стати самостійною підставою для його умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1