Дата документу Справа № 316/2312/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/947/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/2312/15-к
Категорія: ст. 125 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орлянське Василівського району Запорізької області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 березня 2016 року з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , в якій просить оскаржуваний вирок змінити та призначити йому покарання у вигляді штрафу, посилаючись на те, що він на даний час працює та має дохід, достатній для сплати штрафу.

У запереченнях процесуальний прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 24.12.2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт;

- ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.04.2015 року кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України №0000100 від 27.01.2015 закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Як вказано у вироку суду, 26 серпня 2015 року, приблизно о 21 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_7 , наніс останній один удар правою рукою в область правої сторони голови, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді садна та припухлості м`яких тканин голови, яке відповідно до висновку судової медичної експертизи №206 від 17.09.2015 року кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтирав свою скаргу, просив її задовольнити, вирок змінити, призначити покарання у виді штрафу, прокурора, який заперечував проти скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами провадження та ніким не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюються і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що пом`якшують покарання, призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на даний час не працює, має заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано визнав недоцільним призначення йому покарання у виді штрафу.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що він просив у судовому засіданні в суді першої інстанції відкласти розгляд провадження для залучення захисника, для надання довідки про те, що він працює та має дохід, але суд фактично відмовив у клопотанні, є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження, технічним засобом , фіксацією судового засідання від 21.03.2016 року, згідно з яким він будь-яких клопотань у судовому засіданні не заявляв.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та його пом`якшення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 березня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4