провадження № 1кп/760/97/14
УХВАЛА
іменем України

02.04.2014 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в ході судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011058, відносно
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, працює комплектувальником товарів ТОВ «Фоззі-Фуд», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и в:

кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, надійшло до суду із обвинувальним актом з прокуратури Солом`янського району м. Києва.
Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО № 13, який ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2014 залишено без зміни та продовжено до 04.04.2014 включно.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України в судовому засіданні на обговорення поставлено питання про доцільність продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Висловлюючи свою думку, прокурор зазначив про необхідність продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, оскільки, на його думку, підстави для застосування до останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, а отже наявні визначені ст. 177 КПК України ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження строків тримання останнього під вартою, оскільки, на їх думку, ризики, визначені ст.177 КПК України відпали, а отже на даний час відсутня необхідність у застосуванні до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже вважали за можливе змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, обвинуваченим зазначено про незадовільний стан його здоров`я, а отже і про неможливість отримання гідного медичного лікування в умовах СІЗО, а також про те, що його дружина народила дитину, батьком якої він є, що, на його думку, є підтвердженням відсутності на даний час зазначених вище ризиків.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Керуючись вимогами зазначеної вище статті, враховуючи, що 04.04.2014 спливає двомісячний строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу, та неможливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 04.06.2014 включно.
Захисником та обвинуваченим не доведено, що на даний час відсутні або відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а отже і те, що існує доцільність зміни обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а також наявність захворювань у обвинуваченого, які б унеможливлювали його перебування під вартою, а тому у суду відсутні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу, не пов`язаної з триманням під вартою. Крім того, суд вважає, що наявність у обвинуваченого малолітньої дитини не зменшує ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та не дає достатніх підстав суду вважати, що останній не зможе вчинити дій, передбачені частиною 1 зазначеної статті.
Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни - у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО № 13, продовживши строк цього запобіжного заходу до 04 червня 2014 року включно.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити уповноваженій особі до Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1