У Х В А Л А
Справа № 185/9248/16-к

Провадження № 1-кс/185/1237/16

18 листопада 2016 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка, Дніпропетровської області, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Подане до суду клопотання вмотивовано тим, що в провадженні СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2016 року за № 0002171.
Клопотання вмотивовано тим, що 21 серпня 2016 року, приблизно о 15 год., в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , домовився з останньою про зустріч, обозначив місце зустрічі територія раніше функціонуючого профілакторію, розташованого по пров. Лікарняному м. Павлограда Дніпропетровської області, з метою повернення ОСОБА_7 грошових коштів.
Взявши з собою малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком в свідоцтві про народження якої записаний ОСОБА_5 , та яка в подальшому знаходилася в колясці, ОСОБА_7 зустрілася з ОСОБА_5 в районі місця знаходження спортивного комплексу «Юність», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Заводська, 22А, приблизно о 16 год. 21 серпня 2016 року. У зв`язку з пропозицією та проханням, яке надійшло від ОСОБА_5 щодо вступу з ним в половий акт, ОСОБА_7 , надавши свою згоду, та тримаючи при собі малолітню дитину, яка перебувала в колясці, прослідувала разом з ОСОБА_5 на територію раніше діючого профілакторію, який розташований по пров. Лікарняному м. Павлограда, де вступила з ОСОБА_5 в природний половий акт.
Під час статевих відносин, почувши від ОСОБА_7 незадоволення з приводу тривалості полового акту та небажання подальшого його продовження, будучи обурений небажанням жінки, з мотивів образи, приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав здавлювати руками шию ОСОБА_7 та в продовження протиправних дій умисно неодноразово наносив удари кулаками лівої та правої рук в область обличчя та голови ОСОБА_7 , спричинивши тим самим останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та обличчя, переламу верхньої щелепи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Крім того, після вчинення вищевказаний протиправних дій відносно ОСОБА_7 , перебуваючи на території раніше діючого профілакторію, розташованого по пров. Лікарняному м. Павлограда Дніпропетровської області, почувши під час вчинення насильства відносно ОСОБА_7 плач малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилася весь час в колясці, ОСОБА_5 , знаходячись у стані агресії, діючи усвідомлено, керуючись умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті малолітній дитині, усвідомлюючи фізіологічну слабкість дитячого організму, та протиправних вчинюваних дій, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з силою вдарив ногою коляску, від чого малолітня донька впала на землю, вдарившись при цьому головою о землю. Продовжуючи свої протиправні дії, проявляючи жорстокість до беззахисної дитини, ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлено, підняв дитину з землі та з силою кинув в коляску. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , підійшов до коляски, та, взявши за тіло дівчинку, з силою кинув дитину на землю, під ноги потерпілої ОСОБА_7 .
Згідно лікарського свідоцтва № 459 від 22 серпня 2016 року про смерть ОСОБА_8 , 2015 року народження, смерть останньої наступила в результаті забою розмічування головного мозку, переламу склепіння та основи черепу, відкритої черепно-мозкової травми.
Як встановлено в ході розслідування, у зв`язку з непорозумінням та виниклим конфліктом, перебуваючи на території раніше діючого профілакторію, розташованого по провулку Лікарняному м. Павлограда Дніпропетровської області, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, 21 серпня 2016 року, приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_5 здійснив захват рукою за шию ОСОБА_7 та штовхнув останню на землю, після чого почав душити ОСОБА_7 , в результаті чого остання втратила свідомість.

Побачивши непритомний стан потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 звернув увагу на золоті сережки, які були одягнуті в мочках вух ОСОБА_7 , на вчинення викрадення яких у нього виник протиправний умисел.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що золоті сережки являються чужим майном та правомочності відносно такого майна у нього відсутні, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок майна, йому не належного, скориставшись непритомним станом ОСОБА_7 , у зв`язку з чим остання не усвідомлювала протиправні дії ОСОБА_5 , вважаючи свої дії непомітними, усвідомлюючи злочинний характер здійснюваних дій і розуміючи, що такі дії є засобом до досягнення протиправної мети, ОСОБА_5 таємно, з корисливих мотивів, викрав, шляхом зняття з мочок вух ОСОБА_7 , золоті сережки, в кількості 2 шт., загальною вагою 2,74 грами, загальною вартістю згідно висновку експерта від 21 вересня 2016 року 2863,30 грн..

Обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_5 в той же день, по закінченню протиправних дій, розпорядився викраденим майном, заподіявши тим самим ОСОБА_7 , згідно з висновком експерта № 4651-16 від 21 вересня 2016 року, майнову шкоду на загальну суму 2863,30 грн. 21 серпня 2016 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України о 23:00 годині.
22 серпня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, п.2 ч.2 ст.115 КК України.
05 листопада 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України.
23 серпня 2016 року підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 жовтня 2016 року.
18 жовтня 2016 року підозрюваному ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 листопада 2016 року.
На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_5 має бути продовжено строк тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення заявлено про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти можливості продовження у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_5 оспорював обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України. Просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, пояснивши, що не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду та готовий нести покарання за ті кримінальні правопорушення у яких на час розгляду клопотання він визнає свою вину.
Захисник висловив позицію, узгоджену зі своїм підзахисним.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений останньому ухвалою слідчого судді 18 жовтня 2016 року закінчується 22 листопада 2016 року.
При цьому, строк досудового розслідування продовжено постановою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 до 22 січня 2017 року.
На час розгляду даного клопотання сторонами не надано доказів, які б вказували на наявність нових обставин, які були відсутні, чи не відомі суду при обранні запобіжного заходу.
Одночасно враховую, що сама по собі обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, але поряд з цим є необхідність виконання переліку слідчих дій.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини його вчинення, вагомість наявних доказів підозри у вчиненні ним кримінального злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному злочині, враховуючи його, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, оскільки за місцем реєстрації ОСОБА_5 не проживає, а в місті Павлограді постійного місця проживання та роботи не має, вчинення особливо тяжкого злочину відносно малолітньої дитини, дає підстави вважати, що ризики заявлені органом досудового розслідування мають місце на час розгляду клопотання.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У рішенні за скаргою «Ферарі Браво проти Італії» зазначено, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Погоджуючись з доводами, наведеними в клопотанні, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозрюваному ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.
Обставин, передбачених ч. 5 ст. 199 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання під вартою, не встановлено.Враховуючи, що сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_5 під час досудового розслідування не перевищує 12 місяців, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно останнього підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197,199, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою стром на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 січня 2017 року до 23:00 години.
Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою встановити до 16 січня 2017 року до 23:00 години.
Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1