Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1686/16-к
н/п 1-кп/490/361/2016
ВИРОК
Іменем України
12 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0006590, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Тіксі Булунського району республіки Соха (Якутія) Російської Федерації, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, навчається в Миколаївському аграрному професійному ліцеї, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
09 грудня 2015 року, близько 20 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 135 по пр. Центральному в м. Миколаєві, підбіг до ОСОБА_6 та шляхом ривка відкрито викрав з рук її майно, а саме мобільний телефон марки "Lenovo" моделі "S580" вартістю 2 499 грн., після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, винним себе визнав повністю та показав, що дійсно 09 грудня 2015 року, близько 21 год., проходячи в районі перехрестя вул. Садової та пр. Леніна, він побачив на лавці двох дівчат, в одної з яких був мобільний телефон "Lenоvо", вирішивши його викрасти він підбіг до дівчат та, вихопивши мобільний телефон, убіг з місця події. Мобільний телефон на його прохання його знайомий заклав до ломбарду "Скарбниця", що знаходиться в Корабельному районі на пр. Жовтневому. За телефон він отримав близько 1000 грн., які прогуляв. У вчиненому щиро кається.

Крім власних показань обвинуваченого його вина в інкримінованому йому злочині об`єктивно підтверджується й іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду, а саме відомостями, які містяться у протоколах пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками потерпілій ОСОБА_6 та свідку ОСОБА_7 , з яких слідує, що серед пред`явлених їм для впізнання осіб на фотознімках вони впізнали ОСОБА_5 , як особу, яка 09 грудня 2015 року відкрито викрала мобільний телефон у ОСОБА_6 , відомостями, що місяться у протоколі проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 , у ході якого останній вказав на місце, де він вчинив грабіж, копією видаткової накладної, з якої слідує, що 25 грудня 2014 року ОСОБА_8 за 2 499 грн. 92 коп. було придбано смартфон марки "Lenovo" моделі "S580", повідомленням з ломбарду "Скарбниця", з якого слідує, що 09 грудня 2015 року о 21 год. 44 хв. вказаний смарфон до цього ломбарду було здано ОСОБА_9 .

У сукупності зазначені вище докази не залишають сумнівів у доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наведені вище дії обвинуваченого стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як грабіж - відкрите викрадення чужого майна.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст.ст. 65, 103 КК України враховує, що він вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він має постійні місце проживання і місце навчання, на момент вчинення злочину був раніше не судимим, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, виховується у неповній сім`ї, сім`єю на момент обстеження матеріально-побутових умов не створено задовільних умов для утримання та розвитку неповнолітнього, за місцем проживання характеризуються негативно, як особа, яка веде бродяжницький спосіб життя, помічений у спілкуванні з особами, що ведуть антигромадський спосіб життя, притягався до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту строком на сорок п`ять діб, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Враховуючи ту обставину, що вказаний вище злочин ОСОБА_5 вчинив до постановлення вироку від 09.08.2016 Жовтневого районного суду Миколаївської області, яким його засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна, та від відбування якого звільнено на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з випробуванням строком на два роки, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, щиро покаявся у вчиненому злочині, має певне місце проживання та у теперішній час і місце навчання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченого в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 2 765 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди -1 000 грн..

Крім вартості викраденого мобільного телефону до позовних вимог потерпілою включено вартість чохла до нього (150 грн.) та вартість карти пам`яті на 4 Гб (115 грн)..

Потерпілою подано заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вона зазначила, що цивільний позов підтримує у повному обсязі і просить його задовольнити.

Вказаний позов обвинувачений під час судового розгляду визнав у повному обсязі.

Враховуючи повне визнання позову потерпілої обвинуваченим, суд вважає вимоги ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 1167 ЦК України.

Позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню на підставі ст. 1166 ЦК України, а саме в частині стягнення з обвинуваченого на її користь вартості викраденого у неї мобільного телефону, яка згідно видаткової накладної № 133ФТ-5117741, виданої ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН", складає 2 499 грн. 92 коп..

В іншій частині позовні вимоги потерпілої розгляду судом в порядку кримінального судочинства не підлягають, виходячи з наступного.

Як слідує з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, останній не обвинувачується у викраденні в ОСОБА_6 чохла до мобільного телефону і карти пам`яті на 4 Гб, тобто ці позовні вимоги потерпілої не випливають з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та, відповідно, не можуть бути предметом цього судового розгляду.

Таким чином, вказані позовні вимоги потерпілої не підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства, але можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

КПК України прямо не передбачає, яке рішення суд має ухвалити щодо таких позовних вимог.

У той же час, згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, суд під час ухвалення вироку має закрити провадження в частині позовних вимог, що не підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства, але можуть бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на сорок п`ять діб.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаного вище злочину та злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, за які його вироком від 09.08.2016 Жовтневого районного суду Миколаївської області засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом двох років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76, ст. 104 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2499 (дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 92 копійки - в рахунок відшкодування майнової шкоди, заданої злочином, а також 1 000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 вартості чохла та карти пам`яті на 4 Гб - закрити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: