Справа № 448/1356/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1000/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магістральне Казачинсько-Ленського району Іркутської області РФ, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 21 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого по ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Мостиського районного суду, Львівської області, від 21.07.2016 року скасувати та призначити новий розгляд в судді першої інстанції.
Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21 липня 2016 року визнано винним та засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України - на 2 (два) роки позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 06.02.2013 року, і визначено ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання 5 (п`ять) років 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.

Зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.12.2015р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_6 вважає, що вирок має бути скасовано з підстав неповноти судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, що призвело до невідповідності висновку обставинам справи.

Захисник вважає, що суд першої інстанції не встановив належність до громадянства України обвинуваченого ОСОБА_7 , суд під час судового слідства не мав бажання отримувати, вивчати, перевіряти та оцінювати докази з метою встановлення об`єктивної істини забезпечення правильного застосування Закону. Також судом не виконана вимога закону про повноту та всебічність дослідження обставин справи, яка вказує на обов`язок суду перевірити всі можливі версії у справі, з`ясувати усі можливі джерела доказової інформації, та вжити заходів для отримання достовірних фактичних даних, надати усім учасникам судового процесу реалізувати свої права в дослідженні обставин, які стали предметом судового розгляду.
Під час судового слідства судом не взято до уваги про недопустимість доказів, які зібрані досудовим слідством з порушенням вимог кримінально процесуального Законодавства України. Поняті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , котрі були присутні під час процесуальних дій в даному провадженні, працюють в Мостиському ВП, ОСОБА_11 - працівник поліції.
Судом першої інстанції відхилено заяву про відвід процесуальному прокурору котрий здійснював нагляд за справою.
Зазначає, що перед судовим засіданням сторона державного обвинувачення активно давала вказівки свідкам та понятим котрі були допитані в судовому засіданні. Крім того не взято до уваги те, що прокурор здійснював процесуальний нагляд в попередньому судовому слуханні по обвинуваченні ОСОБА_7 , і також упереджено ставився до підзахисного з метою засадити. В даному випадку суд зобов`язаний був дати належну правову оцінку показаннями свідків, понятих, котрі в судовому засіданні дали покази розбіжність яких не співпадали із зібраними матеріалами, однак цього не зробив, упереджено прийняв ці покази як належні докази, які поклав в основу вироку.
Захисник вказує, що на порушення цих вимог закону органами досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, котрі роблять неправосудним постановлене судове рішення. Органи досудового розслідування всупереч вимогам кримінального процесуального закону, ретельно не дослідили обставини даних кримінальних правопорушень, а суд не звернув увагу на неузгодженість цих обставин з іншими матеріалами провадження. Дані які містяться в матеріалах провадження, суперечать одне одному і не підтверджують обвинувачення. Таким чином, органи досудового розслідування припустили істотної неповноти дослідження обставин події, яку не було усунуто під час судового розгляду.
При апеляційному розгляді справи захисник та обвинувачений підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги.

Прокурор, заперечив проти доводів апеляції.

Згідно з вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21 липня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_7 приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Вишнева в с. Завада Мостиського району Львівської області, з метою незаконного заволодіння чужим майном вчинив напад на потерпілу ОСОБА_12 , в ході якого застосував по відношенню до потерпілої насильство, що не було небезпечним для її життя та здоров`я, зокрема схопив і стиснув за шию, заподіявши легке тілесне ушкодження у виді садна на носі і осадження на шиї, та відкрито заволодів її майном, а саме: жіночою сумкою коричневого кольору вартістю 300 грн., в якій знаходилися дві пари жіночих рукавиць вартістю по 50 грн. кожна, гаманець чорного кольору вартістю 150 грн. з грошовими коштами в сумі 237 грн., трьома картками із рахунками ПАТ КБ «Приватбанк», паспортом громадянина України для виїзду за кордон та картою МРГ на ім`я ОСОБА_12 , а також продуктами харчування, попередньо придбані потерпілою в Республіці Польща, а саме: паштетом «Дуда» вагою 300 грам вартістю 2 злотих, що в перерахунку становить 11,50 грн., макаронами «Доброусія» вагою 250 грам вартістю 1,15 злотих, що в перерахунку становить 6,61 грн., печивом «Марісо» вагою 250 грам вартістю 5 злотих, що в перерахунку становить 28,75 грн. та вафлями «Тассо» вагою 450 грам вартістю 6 злотих, що в перерахунку становить, 34,50 грн. Такими своїми діями обвинувачений заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 868 гривень 36 коп.

Він же, 05.12.2015р. о 22 год. 57 хв. підійшов до банкомату, що по вул. Зелена, 2а в м. Мостиська Львівської області, де застосовуючи кредитну картку потерпілої № НОМЕР_1 та використовуючи для введення пін-коду картки рік народження потерпілої, про який дізнався із належного їй паспорта для виїзду за кордон, зняв з рахунку належні ОСОБА_12 кошти в сумі 4100 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідача, захисника, обвинувачено, прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції дав пояснення про те, що 05.12.2015 року біля 22 год. 30 хв., поваливши потерпілу ОСОБА_12 на землю, вирвав із її рук сумку та втік. У сумці знаходились грошові кошти, кредитні картки, продукти харчування, жіночі рукавиці, закордонний паспорт. Проте, заперечив застосування до потерпілої фізичної сили та погроз. Далі, він зняв із кредитної картки потерпілої із банкомата грошові кошти в сумі 4100 грн. Коли відійшов від банкомату, його затримали працівники поліції.

Суд першої інстанції вірно дав оцінку таким зізнавальним поясненням обвинуваченого ОСОБА_7 , не взявши при цьому до уваги його заперечення застосування до потерпілої фізичної сили та погроз, оскільки в цій частині пояснення обвинуваченого повністю спростовуються доказами у справі.

Зокрема потерпіла ОСОБА_12 в суді першої інстанції ствердила, що саме обвинувачений ОСОБА_7 схопив її за шию та повалив на землю. При цьому, він вимагав гроші та погрожував, що заріже, маючи в руці предмет світлого кольору. Він шукав гроші по кишенях її одягу та вирвав з рук сумку і втік. У викраденій сумці були гаманець з грошима та банківськими картками, закордонний паспорт і картка малого прикордонного руху на її ім.»я, дві пари рукавиць та продукти харчування. Про подію вона повідомила працівників поліції і під час перебування у відділі поліції на її мобільний телефон прийшли смс - повідомлення про зняття грошей в сумі 4100 грн. Про це вона повідомила працівників поліції, які виїхали на пошук злочинця та затримали його. Коли його доставили у відділ поліції, то вона відразу його впізнала.

Такі пояснення потерпілої ОСОБА_12 не викликають сумніву у своїй правдивості та у сукупності із іншими доказами підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинуваченого ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції незадовго після того, як він пограбував потерпілу та зняв гроші із банкомату з її банківської картки. Про це ствердив сам обвинувачений у своїх поясненнях у суді та стверджується даними протоколу огляду місця події від 06.12.2015 року, де зазначено про виявлення неподалік від банкомату «Приватбанку» ОСОБА_7 .

Згідно даних висновку експерта №198/2015 від 07.12.2015 року у потерпілої ОСОБА_12 виявлено садно на носі та осадження на шиї, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що підтверджує пояснення потерпілої в частині фізичного насильства по відношенні до неї зі сторони обвинуваченого.

Крім цього, суд першої інстанції дослідив інші докази та навів їх у вироку, давши правильну оцінку, які також підтверджують вину ОСОБА_7 , а саме покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дані протоколів огляду місця події; огляду грошових коштів; огляду двох пластикових карт із банку ПАТ КБ «Приватбанк»; огляду, вилученого з місця події, ремінця від жіночої сумки; огляду мобільного телефону потерпілої, на який приходили смс-повідомлення про зняття грошей із банкомату; огляду квитанцій Приватбанку про зняття готівкових коштів із карточки потерпілої05.12.2015 року о 22 год. 57 хв. Ці докази у сукупності повністю узгоджуються між собою та поясненнями потерпілої і обвинуваченого та стверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом першої інстанції., а тому вказівка в апеляції, що суд не дав належну правову оцінку показам свідків, які не співпали із зібраними матеріалами, є безпідставним.

Покликання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, що призвело до невідповідності висновку обставинам справи, є безпідставне. Покликаючись на такі порушення, допущені судом першої інстанції, сторона захисту не наводить в апеляції жодного переконливого доказу цього, а лише обмежився загальними фразами.

Покликання в апеляції, що суд не встановив належність до громадянства України обвинуваченого ОСОБА_7 не ґрунтується на вимогах закону, оскільки статтею 374 КПК України, яка встановлює вимоги до змісту вироку, не зобов`язано про це вказувати у вироку.

Апелянт також вказує про недопустимість доказів, проте, не зазначає саме які докази є недопустимими. Колегія суддів не встановила докази у справі, які є недопустимими.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в суді першої інстанції заявляв відвід прокурору, який розглянутий судом у відповідності до вимог закону, а тому доводи апеляції в цій частині є безпідставними.

Крім цього, захисник адвокат ОСОБА_6 в апеляції вказує на те, що слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Проте, не наводить жодної підстави для цього, які передбачені ст. 415 КПК України.

При апеляційному розгляді даної справи не виявлено допущення істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміни вироку.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про його особу. Покликання в апеляції, що судом постановлено занадто суворий вирок є безпідставне.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Мостиського районного суду Львівської області від 21.07.2016 року відносноОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для особи яка утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4