В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2016 Справа №607/1037/16-к

Тернопільський міськрайонний суд

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 14 серпня 2015 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Емба-5 Мугоджарського району Актюбінської області, Казахстан, проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, розлученого, помічника начальника оперативного відділення військової частини пп НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року),

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

06 лютого 2015 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за частковою мобілізацію відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VII, в особливий період та згідно наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 травня 2015 року № 104 проходить службу у вказаній військовій частині на посаді помічника начальника оперативного відділення у військовому званні «майор».

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 08 год. 10 хв. 16 липня 2015 року не з`явився до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) із наданої йому чергової відпустки до 12 години 06 серпня 2015 року, та знаходився за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), проводячи час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління.

Він же, будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 08 год. 17 серпня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 13 год. 10 вересня 2015 року (моменту виявлення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 ), перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління.

Крім цього ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч зазначених вище вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно безпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, повторно о 08 год. 10 хв. 21 вересня 2015 року не з`явився до розташування військової частини пп В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) на ранкове шикування, до 15 год. 30 хв. 16 січня 2016 року (моменту розшуку правоохоронним органом) знаходився за вказаним вище місцем свого проживання, проводячи час на власний розсуд та не вживаючи заходів для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Дав показання про те, що дійсно 16 липня 2015 року не з`явився у військову частину після відпустки, також 17 серпня 2015 року самовільно, без відповідного дозволу командування, залишив військову частину, крім цього, 21 вересня 2015 року знову не з`явився на місце служби. Пояснив, що причиною цих порушень з його сторони був негативний вплив друзів і зловживання алкоголем. Вказав, що перед призовом на військову службу двічі анонімно лікувався від алкогольної залежності. Після обрання йому запобіжного заходу алкоголю не вживає. У вчиненому щиро розкаюється, пояснивши, що відчуває сором за вчинене, запевняє, що подібного більше не повторить. Просить суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки проживає із матір`ю-пенсіонеркою, яка потребує сторонньої допомоги, а інших її родичів в Україні немає. В останньому слові повідомив, що бажає загладити свою провину продовженням військової служби в зоні антитерористичної операції.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), як самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинені особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, особу винного, зокрема, його негативну характеристику за місцем служби, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою повторно, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Водночас, беручи до уваги дані про його особу, зокрема: те, що повністю визнав вину, бажає служити в зоні антитерористичної операції, злочин вчинив вперше; вважається таким, що не піддавався адміністративному стягненню, має на утриманні матір-пенсіонерку, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Також, для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 під час іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ст. 76 КК України.
Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний західу виді домашнього арешту, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 16 січня 2016 року, до набрання вироком законної сили слід змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки протягом двох місяців прибувати за першою вимогою до суду чи прокурора, не залишати без дозволу суду чи прокурора м. Тернопіль, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання.
Речові докази - залишити володільцю.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407КК України (в ред. 2015 року), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 /три/ роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 16 січня 2016 року, змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки протягом двох місяців /до 10 травня 2016 року /: прибувати за першою вимогою до суду чи прокурора, не залишати без дозволу суду чи прокурора м. Тернопіль, повідомляти суд або прокурора про зміну місця проживання.
Документи - матеріали службових розслідувань, проведених службовими особами в/ч пп В1428: за фактом можливого побиття невідомими особами майора ОСОБА_3 , за фактом невиходу 21 вересня 2015 року на службу майора ОСОБА_3 , за фактом невиходу 17 серпня 2015 року на службу майора ОСОБА_3 , за фактом нез`явлення із відпустки майора ОСОБА_3 , - які передані на зберігання у військову частину пп В1428 залишити там же.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1