Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на вихованні знаходиться одна малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого

по ст. 185ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10 грудня 2011 року близько 24.00 години, з метою вчинення крадіжки чужого майна, керуючи автомобілем НОМЕР_1, заїхав без ввімкненого світла фар на охоронювану територію тракторної бригади, що розташована в с. Романів Хутір, Іллінецького району, Вінницької області та належить Іллінецькому ДАК. Після цього, під»їхавши до металевого візка для перевезення кукурудзяної жатки, закріпив його за допомогою металевого ланцюга до задньої частини автомобіля та не вмикаючи світло фар виїхав на автомобілі за територію тракторної бригади разом із вище зазначеним візком, чим таємно та умисно викрав візок для перевезення кукурудзяної жатки до зернового комбайна «Кейс», який належить приватному підприємцю ОСОБА_2, чим завдав останньому матеріального збитку на загальну суму 4960 гривен, що підтверджується довідкою вартості № 846 від 11.12.2011 року виданою головним державним інспектором облдержадміністрації держтехнагляду по Іллінецькому районі ОСОБА_3

Будучи допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 вину визнав в повному обємі та пояснив, що до нього додому 10 грудня 2011 року, близько 18.00 годин приїхав товариш ОСОБА_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Даний чоловік на своєму вантажному автомобілі марки ЗІЛ 130 привіз його з м. Липовець до додому, так як того дня вони із ним були на тимчасових заробітках. В нього в будинку вони повечеряли і ОСОБА_4 випив пляшку пива, а він спиртного не вживав. ОСОБА_4 запитав у нього, чи в нього немає солярки, бо тому не вистачить назад їхати додому. Він сказав, що не має і тоді ОСОБА_4 сказав, що поїде попутним транспортом додому, а автомобіль залишить в його домогосподарстві, а наступного дня забере. ОСОБА_4 поїхав додому, а він допоміг дружині попорати по домогосподарству і знаходились в середині будинку. Близько 23.00 годин дружина та донька заснули, а він ще дивився телевізор. В нього закінчились цигарки і тому вирішив поїхати і купити собі цигарок. Згадавши про те, що в домогосподарстві є декілька літрів солярки, він залив їх у бак автомобіля ЗІЛ 130 і сівши за кермо поїхав в с. Романів Хутір, Іллінецького району у магазин, так як сільський магазин в його селі вже був зачинений. В дане село він поїхав через поле, так як там коротша дорога і коли їхав за цигарками біля тракторного стану с. Романів Хутір, Іллінецького району, а саме польовою дорогою, із ввімкнутим світлом фар в автомобілі, то побачив, що на тракторному стані в сторожовій будці горіло світло, сама територія була освітлена, але світло було не дуже сильне. Він самого охоронця не бачив, але розумів, що він десь є на території, або в сторожовій будці, так як там було ввімкнуте світло. Проїжджаючи біля комбайна, який стояв на території тракторного стану, а саме біля криниці, він проїхав далі і побачив металеву теліжку. Тоді в нього виник умисел її викрасти. Він вирішив поїхати спочатку купити цигарки, а коли повертатися назад, то викрасти дану теліжку. Так, як магазин був зачинений, то він повернувся назад до тракторного стану. Це було близько 24.00 годин 10.12.2011 року. Він їхав до тракторного стану із ввімкненим світлом фар, яке відразу вимкнув не доїжджаючи до тракторного стану і їхав вже без світла, щоб його не побачив охоронець. Він зупинив автомобіль, але двигун не вимикав і той гучно робив, так як дизельний, а також і на вулиці вже було тихо і нікого з людей не було. Він вийшов із кабіни автомобіля, переконався, що його ніхто не бачить, підійшов до металевої теліжки для перевезення жатки і причепив її до задньої частини автомобіля на металевий ланцюг, який завжди знаходиться в автомобілі. Потім, не вмикаючи фари в автомобілі поїхав назад тією ж дорогою, якою приїздив і поволік за собою теліжку. Він охоронця не бачив і не чув, щоб до нього хтось кричав чи звав.

Також, в 2006 році влітку на жнивах він працював в с. Романів, Хутір, Іллінецького району, помічником жаткаря і неодноразово був на тракторному стані і знав про те, що там цілодобово є охорона, а також і вище вказаною польовою дорогою він їздив не одноразово по власних справах.

Крім цього, ОСОБА_4 йому неодноразово дозволяв їздити на своєму автомобілі ЗІЛ 130 і він на автомобілі їздив як з його дозволу так і без його дозволу і він про це знав і ніколи не був цьому проти. В скоєному чисто сердечно розкаюється, запевняє суд, що такого більше ніколи вчиняти не буде, просить суд суворо його не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім у скоєні злочину, його вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: рапортом пом. о/ч Іллінецького РВ УМВС ОСОБА_5 про те, що надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 10.12.2011 року близько 23.50 годин невідомі особи вчинили крадіжку теліжки (візка) для перевезення жатки від комбайна «Кейс» з території тракторної бригади с. Романів, Хутір, Іллінецького району, Вінницької області та належить Іллінецькому ДАК. (а.с. 3), заявою ОСОБА_2 про те, що невідомі особи вчинили крадіжку металевої теліжки (візка) для перевезення жатки від комбайна «Кейс», яка знаходилась на зберіганні на території тракторної бригади с. Романів Хутір, Іллінецького району, Вінницької області, яка належить Іллінецькому ДАК (а.с. 4), протоколом огляду місця події від 11.12.2011 року, а саме місце, звідки було викрадено металевий візок для перевезення теліжки до комбайну «Кейс» (а.с.10-12), протоколом огляду місця події від 11.12.2011 року автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 (а.с. 13-17), протоколом огляду місця події від 11.12.2011 року під час якого було виявлено та вилучено металевий візок для перевезення жатки до зернового комбайну «Кейс» (а.с. 18-20), копією договору про надання послуг № 66/1 від 15.03.2011 року (а.с. 9 ), довідкою Іллінецького ДАК, про те, що територія тракторної бригади в с. Романів Хутір, Іллінецького району, вінницької області перебуває цілодобово під охоронною одним охоронником.(а.с. 8), довідкою вартості № 846 від 11.12.2011 року виданою головним державним інспектором облдержадміністрації держтехнагляду по Іллінецькому району про те, що вартість візка для перевезення кукурудзяної жатки до зернового комбайну «Кейс» становить 4960 грн. (а.с. 7), протоколом огляду речового доказу, а саме автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 (а.с. 43-50), протоколом огляду речового доказу візка для перевезення кукурудзяної жатки до зернового комбайну «Кейс» (а.с. 31-32 ).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю. Дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.3ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставини, що обтяжують покарання в ході судового розгляду встановленні не були. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, в межах санкції ст. 185ч.3 КК України у виді позбавлення волі. Враховуючи обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті 185ч.3 КК України з застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік, що буде необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд-,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні ним злочину, передбаченого ч. 3ст.185 КК України і призначити йому покарання по ст.185ч.3 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік.

Речові докази по справі автомобіль НОМЕР_3, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 повернути останньому, візок для перевезення кукурудзяної жатки до комбайну «Кейс», який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 повернути потерпілому ОСОБА_2.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Головуючий: