Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001562 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13 квітня 2009 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі, обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 187 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2015 року відносно останнього,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді семи років позбавлення вол з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Судом вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_5 в період часу з березня по червень 2015 року в м. Рівне викрав тринадцять велосипедів загальною вартістю 50 970, 99 грн.. Крім того 22 квітня 2015 року о 15 годині, знаходячись поблизу адміністративного приміщення аптеки «Віса», що по вул.. Мірющенка, 31 м. Рівне, вчинив напад на ОСОБА_8 та відкрито заволодів його телефоном, марки «Nokia - 1112» вартістю 186 грн. 25коп.
В поданій апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 не оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій останнього за ч.2 ст. 185. КК України, вважає, що за ч.2 ст. 187 КК України вина ОСОБА_5 органами досудового слідства не доведена. Крім того, акцентує увагу на тому, що в суду першої інстанції були всі підстави, при призначенні покарання обвинуваченому, застосувати ст. 69 КК України.
Просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.2 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України, призначивши покарання за ч. застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який не підтримав подану апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про задоволення апеляційних вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України в кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції стверджував, що 22 квітня 2015 року о 15год. прогулюючись з дружиною та дитиною поблизу аптеки «Віса», по вул. Мірющенка в м. Рівне, побачив ОСОБА_8 , який сидів на бровці і був випивший. Скориставшись даною ситуацією, вирішив викрасти його мобільний телефон. Підійшов запитати, як самопочуття, попросив подзвонити, та здійснив поштовх долонею в бороду, несильно. Жодного спротиву потерпілий йому не чинив, тому не було потреби застосовувати силу і завдавати удари. Телефон був у руці, він забрав його і пішов. Стверджує, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння та не усвідомлював факту викрадення майна і не міг дати йому належної оцінки, а тому його дії слід кваліфікувати як відкрите викрадення майна.
Вказані твердження обвинуваченого та доводи його захисника ОСОБА_9 , спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в суді першої інстанції ствердив, що 22 квітня 2015 року допомагав другу в с. Мар`янівці по сільськогосподарським справах, де трішки випив, але був у стані самостійно керувати своїми діями. Того ж дня, він пішки рухався в напрямку зупинки «Басейн», щоб їхати додому, однак, о 15 години по вул. Мірющенка, 31, в напрямку вул. Чорновола, в м. Рівне, де розміщена аптека «Віса», поблизу Рівненської міської лікарні, почув, що позаду хтось наближається, відчув сильний удар зі спини, в праву частину голови, в обличчя, удар був нанесений в область підборіддя. Невідомий чоловік притримуючи його почав розстібати йому куртку, після чого з внутрішньої кишені дістав мобільний телефон марки «Nokia-1112». Після удару він присів на бровку.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна та за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
Як вбачається з матеріалів провадження (т. 1 а.с. 94-96) потерпілий ОСОБА_8 після нападу перебував на лікуванні.
Доводи апеляційної скарги та обвинуваченого щодо не вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 колегія суддів оцінює критично та до уваги не бере, оскільки розцінює це як позицію захисту інтересів обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Крім того, показання обвинуваченого спростовуються показаннями ОСОБА_8 , висновком експерта №391 від 08 травня 2015 року про отримане ОСОБА_8 тілесне ушкодження, яке згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказо МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. (т. 1 а.с.99).
Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті КК України за цей злочин.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник на обґрунтування апеляційної скарги про застосування ст. 69 КК України не навели переконливих доводів, що істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується негативно, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. На обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий: 13 квітня 2009 року Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі. обставини, які пом`якшують покарання щире каяття по епізодах крадіжки, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
С У Д Д І :
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1