АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003263 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В с т а н о в и л а:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією всього майна, що є його приватною власністю.

По справі вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора м.Києва, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного обвинуваченому на праві власності. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції у своєму вироку не навів конкретних даних, які б вказували, що каяття обвинуваченого та вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що обвинувачений тричі збував наркотичні засоби з корисливою метою.

Крім того, вказує, що застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки місцевий суд не навів декілька пом`якшуючих обставин, як того вимагає ст. 69 КК України.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим слідством день, час, місці та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, умисно, незаконно придбав у невстановленій досудовим слідством кількості, особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який став незаконно зберігати у невстановленому місці з метою подальшого збуту.

Так, 16 квітня 2015 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , умисно, за грошову винагороду в розмірі 250 гривень, незаконно збув ОСОБА_9 , (анкетні дані змінено) ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл, з рідиною світло-коричневого кольору масою 2,21 г, що в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,152 г.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №1348х від 22.04.2015 року в наданій на дослідження рідині світло-коричневого кольору масою 2,21 г виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований (в перерахунку на суху речовину) у рідині складає 0,152 г.

Крім того, 17 квітня 2015 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , умисно, за грошову винагороду в розмірі 250 гривень, повторно, незаконно збув ОСОБА_9 , (анкетні дані змінено) ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл, з рідиною світло-коричневого кольору масою 2,27 г, що в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,064 г.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №2204х від 22.04.2015 року в наданій на дослідження рідині світло-коричневого кольору масою 2,27 г виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований (в перерахунку на суху речовину) у рідині складає 0,064 г.

Крім того, 24 квітня 2015 року, приблизно о 18 год. 30 хв., знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 , умисно, за грошову винагороду в розмірі 200 гривень, повторно, незаконно збув ОСОБА_9 , (анкетні дані змінено) ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 2 мл, з рідиною світло-коричневого кольору масою 2,27 г, що в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,12 г.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №1433х від 06.05.2015 року в наданій на дослідження рідині жовто-коричневого кольору особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Маса опію ацетильованого (в перерахунку на суху речовину) у рідині складає 0,12 г.

В цей же день в період часу з 19 год. 05 хв. по 20 год. 10 хв. під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц ємкістю 20 мл, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 1,18 г, який ОСОБА_6 зберігав з метою подальшого збуту.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №1433х від 06.05.2015 року - надана на дослідження рідина жовто-коричневого кольору особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Маса опію ацетильованого (в перерахунку на суху речовину) у рідині складає 1,18 г.

Опій ацетильований, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1298 від 02 грудня 2009 року) «Список « 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувати своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК за цей злочин.

Як зазначено у вироку, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, проходження обвинуваченим стажування з можливістю подальшого працевлаштування та позитивної характеристики майбутнього роботодавця ПП «ВІТ ПЛЮС КОМПАНІ», врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття. З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання, зваживши на конкретні обставини справи, взявши до уваги щире каяття обвинуваченого, те, що злочин вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, і які підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження даними, визнав ці обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, дійшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування і в судовому засіданні не приховував фактичних обставин подій, давав показання, усвідомив протиправність вчиненого діяння, визнавав свою винуватість та щиро розкаявся, суд керуючись ст. 66 КК України, навівши у вироку ґрунтовні мотиви, обґрунтовано визнав зазначені обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу із застосуванням до обвинуваченого ст. 69 КК України та можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дали суду підстави дійти мотивованого висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі санкції відповідної статті, та про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу у менш тривалий строк позбавлення волі.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахував тяжкість вчиненого ним злочину, характер та обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини були враховані судом при призначенні покарання. Сама по собі тяжкість вчиненого діяння в силу закону не є перешкодою для ухвалення зазначеного рішення суду.

Переконливих аргументів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм кримінального закону, які визначають мету, загальні засади призначення покарання та порядок його відбування, в апеляційній скарзі прокурора не міститься.

Таким чином, за доводами апеляційної скарги, підстав вважати, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і внаслідок цього призначив обвинуваченому м`яке покарання, колегія суддів не вбачає. Підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 376 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/959/2016
Категорія ч. 2 ст. 307 ККУкраїни
Доповідач: ОСОБА_1