АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю представника особи, яка подала скаргу
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року ОСОБА_6 повернуто її скаргу на бездіяльність слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що скарга подана особою, яка не має права на її подання, оскільки скаржником не надано суду об`єктивних доказів на підтвердження процесуального статусу у кримінальному провадженні як володільця тимчасово вилученого майна, в тому числі і на підтвердження належності їй та її матері вилучених грошових коштів, які б вказували на її приналежність до кола суб`єктів, котрі мають право звертатися зі скаргою на таку бездіяльність слідчого.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про зобов`язання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , яка здійснює досудове ________________________________________
Справа №11-сс/796/3546/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ст. 304 КПК України Доповідач ОСОБА_1
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.
Зокрема, як вказує апелянт, всупереч тверджень суду, на підтвердження належності майна, вилученого в ході обшуку, заявниці та її матері - ОСОБА_9 до скарги було надано копії їх пояснень та довіреностей (доручень) з банку щодо наявності у ОСОБА_6 права користування індивідуальним сейфом, з якого це майно і було вилучено.
Разом з тим, не розглянувши скаргу по суті, слідчий суддя усунувся від делегованих йому п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України повноважень щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та не відреагував на допущені слідчим порушення прав громадян, які тривають до цього часу, чим допустив неповноту судового розгляду, а ухвала слідчого судді про повернення скарги, в порушення вимог ст. 370 КПК України, не є належним чином обґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а також визначено коло осіб, що можуть звертатися до суду з відповідними скаргами.
Зокрема, положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо її подала особа, яка немає права подавати скаргу.
Однак, як вірно вказав слідчий суддя, доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_6 та її матір ОСОБА_9 є володільцями, вилучених в ході обшуку, грошових коштів, не надано, не вказав на наявність таких документів і в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_5 , а самі по собі пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_11 щодо належності їм вилучених грошових коштів, без належного підтвердження цих обставин, не можуть надати вилученим грошовим коштам статусу тимчасового вилученого майна, спір про повернення якого може бути вирішено в порядку ст. 303 КПК України.
Отже, слідчий суддя у своїй ухвалі дійшов правильного висновку про те, що скарга на бездіяльність слідчого подана особою, яка не мала права її подавати.
Тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скаргу обґрунтовано повернуто ОСОБА_6 .
За викладеним, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року, якою ОСОБА_6 повернуто її скаргу на бездіяльність слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3