Єдиний унікальний номер 229/3374/14-к
Номер провадження 11-кп/775/202/2016

УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську матеріали кримінального провадження № 0001316 від 24.09.2014 року, відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 01 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківки Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, працюючого ПП «Арго» різноробочим, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку Дружківського міського суду Донецької області від 01 грудня 2015 року, 24 вересня 2014 року близько 02-00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля торгівельного кіоску, розташованого поруч з будинком АДРЕСА_2 , де зустрівся з раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_9 . Під час бесіди ОСОБА_9 запросив обвинуваченого ОСОБА_7 до себе в гості в квартиру АДРЕСА_3 , де вони разом продовжили вживати спиртні напої.

В той же день, приблизно о 03-00 год., під час спільного вживання спиртних напоїв в квартирі АДРЕСА_3 , між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, відбулася словесна сварка, в ході якої у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті вищевказаної квартири, наніс йому один удар скляною плішкою з-під пива «Рогань» по голові, а потім почав наносити множенні удари кулаками, ногами по тулубу та іншим частинам тіла потерпілого ОСОБА_9 . Після того, як від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_9 впав на підлогу кімнати, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свої противоправні дії, взяв на кухні вищевказаної квартири три ножа, та діючи умисно, з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , бажаючи настання смерті останнього, завдав вищевказаними ножами декілька ударів в життєво важливий орган - область тулубу та інші частини тіла потерпілого ОСОБА_9 , заподіявши смерть останньому.

Своїми противоправними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: проникаюче, з ушкодженням лівої легені, колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини справа, з зануреним в ньому з частиною руків`я столового ножа; проникаюче, з ушкодженням правого куполу діафрагми, печінки та зачеревної порожнини, колото-різане поранення правої бокової поверхні грудної клітки справа, з кухонним ножем, що повністю, з руків`ям, знаходиться в грудній та черевній порожнинах; проникаюче, з ушкодженням тонкої кишки, колото-різане поранення живота справа, з зануреним в ньому, з частиною руків`я, другим кухонним ножем; колото-різана рана лівого ліктьового суглобу; забита рана правої тім`яної та дві забиті рани лобної областей голови, множинні синці, садна та припухлості обличчя, синець правої ушної раковини, синці шиї, правого плечового суглобу, правого передпліччя, садна нижніх кінцівок; насічки шкіри шиї (в яремній ямці), лівого передпліччя, лівого стегна, першого та другого пальців правої стопи.

Проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки, проникаюче колото-різане поранення правої бокової поверхні грудної клітки справа та проникаюче колото-різане поранення живота утворились від дії ножів, які були в них занурені і мають ознаки (небезпека для життя) тяжких тілесних ушкоджень.

Також були заподіяні забиті рани тім`яної та лобної області голови, рана в області лівої орбіти, колото-різана рана лівого ліктьового суглобу, синці, садна та припухлості, насічки шкіри, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Смерть потерпілого ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з ушкодженнями та настала від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота, що супроводжувались зовнішньою та масивною внутрішньою кровотечею.

В той же день, 24 вересня 2014 року близько 04-00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_3 , після скоєння вбивства власника квартири ОСОБА_9 , прийняв рішення незаконно заволодіти мобільним телефоном, який належав потерпілому. Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті вищевказаної квартири, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «NOKIA 101» вартістю 230 грн., з SIM картою оператора «МТС» вартістю 10 грн., без грошей на рахунку, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим чужим майном на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 240 грн.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Дружківського міського суду Донецької області від 01 грудня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. З вироком суду не згоден з наступних підстав: в матеріалах справи відсутні прямі докази обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, висновки судово-медичних експертиз зроблені на користь обвинуваченого, суд без належного висновку медичного закладу вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 знаходився під час скоєння вбивства у нетверезому стані, спалення своєї одежі та взуття обвинуваченим на цвинтарі є неможливим, нічим не підтверджено.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , просила скасувати вирок суду, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , вважаючи його законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, суд, встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікації його дій, призначив йому законне та справедливе покарання.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду судового розгляду в суді першої інстанції свою провину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнавав та пояснив, що з потерпілим він не знайомий, в квартирі останнього ніколи не був, ОСОБА_10 не вбивав, телефон не крав. Зазначений у вироку телефон «NOKIA 101» 27 вересня 2014 року він придбав у незнайомого чоловіка за 30 грн., який в подальшому продав біля магазина «Колос» за 50 грн. 01 жовтня 2014 року він був доставлений до відділення міліції, де слідчий ОСОБА_11 надів йому на руку годинник, та наполягав казати, що мобільний телефон та годинник від вкрав у потерпілого ОСОБА_10 після вбивства останнього. ОСОБА_12 пояснював, що в ході досудового розслідування він обмовив себе, давши визнавальні покази, які примусив його дати ОСОБА_11 , погрожуючи йому та його сім`ї, розповівши, що треба казати: як він нібито наносив удари ножами, де лежав труп потерпілого, як після скоєння вбивства він спалив свій одяг на кладовищі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та правильно послався у вироку на покази потерпілого та свідків, встановлені докази, надавши їм правильну правову оцінку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що після його затримання, слідчий ОСОБА_11 надів йому на руку годинник «LONGINES», є неспроможними, оскільки, під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 01 жовтня 2014 року добровільно видав співробітникам міліції годинник «LONGINES», що підтверджується відповідною заявою, написаною ним власноручно /т.1 а.с.221/, про що мається також протокол огляду предмета /т.1 а.с.222-223/.

Крім того, з проколу огляду місця події, квартири потерпілого ОСОБА_10 , серед предметів, вилучених при огляді, ніяких годинників вилучено не було.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів, в їх достовірності, покази потерпілого та свідків, самого ОСОБА_7 , які він давав в ході слідчого експерименту, де підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, а саме, яким чином під час сварки вбив потерпілого ОСОБА_10 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно та законно послався у вироку на показання обвинуваченого ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, який проводився з застосуванням відеозапису та у присутності його захисника, де ОСОБА_12 давав визнавальні покази, в подробицях на місті подій розповів про обставини скоєння кримінального правопорушення та показав, як саме він це робив. Розповідав, що на квартирі потерпілого разом с останнім, після спільного вживання алкогольних напоїв, в них виникла сварка на ґрунті політики, в ході якої він спочатку вдарив ОСОБА_10 пляшкою від пива по голові, після падіння останнього декілька раз вдарив того ногами, а потім в подробицях розповів, як саме наносив останньому ножами удари в живіт, грудну клітину, вдавлюючи ножі в середини тіла. Тримався за рукояттю ножів простирадлом, щоб не залишити слідів пальців. Також розповів про те, як намагався помини руки на кухні, але в крані не було води. Після вбивства потерпілого заволодів телефоном останнього, який пізніше продав біля ринку. Одяг, в якому був під час скоєння вбивства, спалив на кладовищі /а.с. 36-39, 40-55 т.2/.

Після проведення слідчого експерименту, ніхто, в тому числі, обвинувачений чи його захисник, не оспорювали яку-небудь неточність, неправильність чи незаконність його проведення.

Доводи ОСОБА_12 під час слідчого експерименту про те, що він торкався крану в кухні потерпілого, намагаючись помити руки, забруднені у крові, підтверджуються викладеними у вироку суду висновком судово-імунологічної експертизи, на якому були виявлені сліди поту, які мають особливості виділень обвинуваченого.

Суд також правильно послався у вироку на покази свідків: ОСОБА_13 , який підтвердив, що восени 2014 року саме ОСОБА_12 продав йому мобільний телефон «NOKIA 101», а також відеозаписом з магазину «Колос», де можна побачити обвинуваченого, який проходив біля відділу, де займався продажем телефонів ОСОБА_14 .

Колегія суддів вважає, що суд правильно виклав у вироку показання свідків ОСОБА_15 , брата потерпілого, та ОСОБА_16 , понятого, які були присутні під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 . Свідки підтвердили, що обвинувачений пояснював, як на запрошення потерпілого прийшов до ОСОБА_10 додому, де вони разом вживали спиртні напої, під час чого в них виник конфлікт, який переріс у бійку. З пояснень ОСОБА_12 їм відомо, що він спочатку вдарив потерпілого пляшкою, а після падіння останнього на підлогу, наніс декілька ударів ногами. Також ОСОБА_12 пояснював, що наніс декілька ударів ножами потерпілому, в тому числі, в живіт та грудну клітину. Забравши мобільний телефон ОСОБА_10 , він пішов з квартири, взявши пляшку, після чого свій одяг спалив на кладовищі. Свідки також пояснили, що обвинувачений ОСОБА_12 показання давав добровільно, спокійно, при цьому, йому ніхто не погрожував, не підказував та не примушував давати такі покази.

Згідно до висновку судово-медичної експертизи огляду обвинуваченого ОСОБА_7 , в нього встановлені садна тилу першого та другого пальців правої руки, які утворились в строк не більш як 1-2 діб. Інших тілесних ушкоджень у останнього нема. Що також не свідчить про те, що до ОСОБА_12 не застосовувались недозволені заходи ведення слідства.

Колегія суддів вважає, що показання свідків, на які, як на докази послався суд, не визивають сумніву в їх достовірності.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого про те, що обвинувачений не знаходився у стані сп`яніння, спростовуються показами ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, де, в тому числі йшлося, про сумісне вживання алкогольних напоїв. Доводи про те, що суд не дав оцінку тому, що напередодні у потерпілого був конфлікт з невідомими, були перевірені судом першої інстанції, що докладно викладено у вироку. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суду не надано ніяких доказів, що потерпілий міг бути вбитий іншою особою та нічим не підтверджуються.

Доводи апеляції захисника обвинуваченого про те, що на обвинуваченого Журбу слідчим ОСОБА_17 застосовувались недозволені заходи впливу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суд у вироку обґрунтовано послався на матеріали кримінального провадження № 001538 від 22.11.2015р., які були ним оглянуті під час судового розгляду, та за якими проводилась перевірка прокуратурою Донецької області за заявою ОСОБА_7 за фактом застосування на нього незаконних заходів фізичного та психологічного впливу з метою фальсифікації матеріалів кримінального провадження співробітниками Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Постановою від 24 грудня 2014 року кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_12 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях співробітників Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення за ст. 365 ч. 2 КК України, яке обвинуваченим ОСОБА_12 оскаржено не було /а.с. 109-114 т. 2/.

Суд обґрунтовано виключив із обвинувачення, про що зазначив у вироку, вказівки на «нанесення потерпілому ОСОБА_10 ударів невстановленим предметом», оскільки ці факти не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Також наявність у потерпілого тілесних ушкоджень: забитої рани, ушитої хірургічним швом, на брові, оскільки вони були отримані ним раніше при обставинах, встановлених судом.

Суд повно та обґрунтовано дав повний аналіз діям, що мали місце, в тому числі, про наявність саме умисного вбивство наявність, оскільки умислу на умисне вбивство підтверджується знаряддям вбивства, кількістю тілесних ушкоджень, їх локалізацією - нанесення в життєво важливі органи.

Аналіз наведених доказів, в їх сукупності, свідчить про обґрунтованість висновків суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що знайшло своє повне підтвердження під час судового розгляду, оскільки суд у вироку надав всім доказам, на які послався в апеляційній скарзі захисник, наданий належний аналіз

На думку колегії суддів, міра покарання призначена ОСОБА_7 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який не одружений, дітей не має, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання у вигляді позбавлення волі є саме таким.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при призначенні покарання обґрунтовано прийняті до уваги обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжкості та особливо тяжких злочинів, ступінь суспільної небезпеки, всі обставини, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, повно та обґрунтовано виклавши їх у вироку.

На думку колегії суддів, міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначена в межах санкцій, є необхідною та достатньою за скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК України, які б тяглі за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 01 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_18 - залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01 жовтня 2014 року по 23 березня 2016 року у співвідношенні: одному дню позбавлення волі дорівнюється 2 дні попереднього ув`язнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді