УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №291/633/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року Апеляційний суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2016 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камянське Арцизького
району Одеської області, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , судимого: - 07.07.2010 р. за ч.2 ст. 212 КК
України до покарання у вигляді штрафу в розмірі
700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян
призначено покарання 120 годин громадських робіт
знята та не погашена у встановленому законом
засуджено за ч.2 ст. 125 КК України на 180 ( сто вісімдесят) годин громадських робіт.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, не обирався.
Згідно змісту вироку суду, 30.03.2015 року, близько 19.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин, що виникли раптово у результаті неправомірних дій по відношенню до сина ОСОБА_9 , 2007 року народження, вчинених сином ОСОБА_10 , 2005 року народження, умисно наніс останньому два удари руками в область голови, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна над правою надбрівною дугою.
Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 95 від 06.04.2015 року та № 153 від 16.05.2015 року у ОСОБА_10 при дослідженні виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, садна над правою надбрівною дугою, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; характер та розташування тілесних ушкоджень може відповідати механізму їх утворення при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
На думку захисника ОСОБА_8 , судом не було враховано, що у висновку спеціаліста № 427 від 27.1.2015 року, наданого лікарем, судово-медичним експертом завідуючим Бердичівським відділенням міжрайсудмедекспертизи ОСОБА_11 зазначено, що враховуючи характер, розмір та розташування садна, вік потерпілого, а також покази свідків в судовому засіданні (із даних клопотання адвоката), виникнення даних тілесних ушкоджень не виключається можливим в термін з 01.04.2015 року по ранок 03.04.2015 року.
Висновок експерта, висновок спеціаліста та надані в судовому засіданні показання експерта в їх взаємозв`язку дають підстави для висновку, що вищезазначені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 могли виникнути як 30.03.2015 року так і в період з 01.04.2015 року по ранок 03.04.2015 року. При цьому механізм їх утворення може як відповідати тому механізму, який було показано потерпілим ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту за його участю 15.05.2015 року так і іншому механізму їх утворення при інших обставинах.
Вказані доводи були викладені стороною захисту у судових дебатах, однак суд в порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України не навів у мотивувальній частині оскаржуваного вироку будь-які мотиви неврахування даних доказів.
Судом взагалі, як зазначає захисник, було залишено поза увагою висновок спеціаліста № 427 від 27.11.2015 року, наданий судово-медичним експертом ОСОБА_11 ..
Також судом необгрунтовано було відхилено клопотання сторони захисту про проведення судово-медичної експертизи, що в подальшому зумовило звернення із відповідним клопотанням до судово-медичного експерта ОСОБА_11 в порядку ст.ст. 242,243 КПК України.
Крім того, зазначених показів експерта ОСОБА_11 в судовому засіданні суд в мотивувальній частині вироку також не описав і не надав їм будь-якої правової оцінки.
Разом із цим, як зазначає захисник, суд критично оцінив посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на показання свідка ОСОБА_12 , який ствердив, що 31.03.2015 року ОСОБА_7 не скаржився на свій стан здоров`я та у якого не було тілесних ушкоджень, оскільки свідок працює тренером разом з обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому є зацікавленою особою: посилання на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які не були безпосередніми учасниками події в квартирі обвинуваченого ОСОБА_7 30.03.2015 року.
На думку апелянта, суд не надав будь-якої оцінки довідці ФОП ОСОБА_20 м. Сквира від 08.12.2015 року, згідно з якою ОСОБА_7 18.03.2015 року здав в ремонт каблучку перстень (печатку), яка була забрана ним 08.12.2015 року, що підтверджується товарним чеком від 18.03.2015 року.
Цей доказ підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що на той час печатка перебувала в ремонті в приватного підприємця в м. Сквира Київської області, а тому він не міг вдарити Ваню кулаком, на пальці якого була ця печатка.
Також, як зазначає захисник ОСОБА_8 , суд не надав будь-яку оцінку тому факту, що відповідно до обставин провадження, викладених у висновку експерта від 16.05.2015 року № 95, в представленій амбулаторній картці Б/№ на ім`я ОСОБА_10 зазначено, що зі слів хворого його побив батько 31.03.2015 року, що не узгоджується із обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому 30.03.2015 року.
Разом з тим, на думку апелянта, суд не надав оцінки показам свідка ОСОБА_19 , директора школи, в якій навчається потерпілий ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що Ваня схильний говорити неправду, при цьому досить часто і всім.
Таким чином, на думку захисника, існують обґрунтовані сумніви відносно доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , які, відповідно до приписів ч.4 ст. 17 КПК України, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли заперечення прокурора Бердичівської місцевої прокуратури, в яких він просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2016 року без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обговоривши їх доводи та вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки вирок суду винесено без врахування дійсних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які, у свою чергу, були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції. Зазначеним доказам надана правильна оцінка та вірно встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_10 ..
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, підтверджена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами: показами потерпілого ОСОБА_10 , законного представника потерпілого ОСОБА_21 , малолітнього ОСОБА_9 , лікаря-травматолога Ружинської ЦРЛ ОСОБА_22 , педагога ОСОБА_23 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.04.2015 року, висновком експерта № 95 від 16.05.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ струсу головного мозку, садна над правою надбрівною дугою, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету, що не виключається за обставин та в термін, що вказано в постанові, протоколом проведення слідчого експерименту від 15.05.2015 року, висновком експерта № 153 від 18.05.2015 року, відповідно до якого встановлено, що характер та розташування тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 може відповідати механізму їх утворення при проведенні слідчого експерименту з його участю 15.05.2015 року, згідно яких дійсно, 30.03.2015 року, близько 19.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин, що виникли раптово у результаті неправомірних дій по відношенню до сина ОСОБА_9 , 2007 року народження, вчинених сином ОСОБА_10 , 2005 року народження, умисно наніс останньому два удари руками в область голови, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна над правою надбрівною дугою.
Зазначені обставини кримінального провадження підтверджуються письмовими матеріалами провадження та поясненнями самого потерпілого ОСОБА_10 , згідно яких, 29.03.2015 року він перебував на службі у церкві, що знаходиться в с. Заріччя Ружинського району. Цього ж дня він побачив там свого батька ОСОБА_7 , який запросив його до себе додому, на що він погодився та спільно з батьком ОСОБА_7 направився до місця проживання батька, де залишився на ніч. Наступного дня він грався з сином ОСОБА_7 - ОСОБА_24 , під час гри у них виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_24 почав плакати та гукнув свого батька ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та кулаком своєї правої руки вдарив його по голові так, що кулак розійшовся в долоню, після чого кулаком цієї ж руки наніс удар в голову над правою бровою, а також повідомив, що в той момент у нього на пальцях була печатка. В подальшому ОСОБА_7 наніс ще два удари йому по лівій та правій щоці своїми долонями рук, після чого ОСОБА_10 заховався на другому поверсі ліжка.
Після цього ОСОБА_10 вирішив піти додому та коли підійшов до дверей, то в цей момент підбіг батько і закрив двері та поклав ключ собі у кишеню, після чого наніс один удар кулаком по дверях. В подальшому він просив батька відпустити його додому, на що той заперечив. Того ж вечора у нього стало боліти вухо та почалась рвота. Наступного дня, 31.03.2015 року, батько завіз його у лікарню, де його оглядали лікарі так як останній скаржився на біль у правому вусі. Того ж дня у вечері батько завіз його на тренування, де йому знову стало погано та почалась рвота. Після чого батько завіз його до матері ОСОБА_21 ..
Свідок ОСОБА_21 пояснила, що 29.03.2015 року до неї зателефонував її колишній чоловік ОСОБА_7 та в телефонній розмові попросив відпустити ОСОБА_10 до нього додому, на що вона погодилася. В подальшому ОСОБА_7 зателефонував їй ще раз та попросив дозволити залишити сина в себе, на що вона знову погодилася. В подальшому 30.03.2015 року вона знову телефонувала до ОСОБА_7 , який повідомив їй, що у них все нормально. 31.03.2015 року ОСОБА_21 повторно зателефонувала до ОСОБА_7 і в ході телефонної розмови ОСОБА_7 попросив її залишити сина ОСОБА_25 у себе до 01.04.2015 року, що остання заперечила та сказала, що їй необхідно підготувати сина до школи.
В подальшому в ході розмови ОСОБА_7 повідомив їй, що він з ОСОБА_10 перебуває в лікарні, але причини не пояснив. Пізніше при спілкуванні з сином вона дізналась від нього, що батько водив його у лікарню, так як син скаржився на біль у правому вусі. 31.03.2015 р. увечері ОСОБА_7 на своєму автомобілі привіз сина ОСОБА_10 додому. До 02.04.2015 р. йому було постійно погано, була рвота, після чого він уже розповів їй про те, що його побив батько. Після цього вона відразу зателефонувала до ОСОБА_7 з метою встановити, що сталось та чому він побив сина, на що він їй відповів, що він батько та має право. В подальшому 03.04.2015 року вона звернулась з ним до Ружинської ЦРЛ, де його оглянули лікарі та встановили діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, а також виявили садно з права в лобній ділянці. Після чого вона зразу звернулась з відповідною заявою до Ружинського РВ.
Малолітній ОСОБА_9 пояснив, що того дня він прийшов зі школи та грався з ОСОБА_26 у них вдома. Під час гри ОСОБА_27 запропонував йому поборотися, однак він відмовився, тоді ОСОБА_27 прижав його до крісла і почав душити, внаслідок чого він почав плакати. Коли підійшов батько то запитав у Вані, що сталось, на що той відповів, що хотів ОСОБА_28 показати больові точки. Після цього ОСОБА_7 вдарив Ваню два рази своєю долонею «по попі», після чого взяв ремінь та вдарив ним два рази по стільчику. Потім Ваня почав плакати та хотів іти додому, однак ОСОБА_7 закрив двері та вдарив по них кулаком і сказав, що завезе додому Ваню завтра.
Посилання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що судом не було враховано, що у висновку спеціаліста № 427 від 27.11.2015 року, наданого лікарем судмедекспертом ОСОБА_11 вказано, що виникнення даних тілесних ушкоджень не виключається можливим в термін з 01.04.2015 по ранок 03.04.2015 року, а також те, що судом необгрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судово-медичної експертизи, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з матеріалів провадження та показів експерта ОСОБА_11 вбачається, що він дійсно оглядав неповнолітнього ОСОБА_10 та під час огляду ним було виявлено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ струсу головного мозку, садна на надбрівній ділянці з права, розміром 0,5х0,3 сантиметри.
Також ОСОБА_11 пояснив, що давність отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 відповідає обставинам кримінального провадження і вони могли бути утворені 30.03.2015 року та зазначив, що отримання вказаних тілесних ушкоджень при падінні малоймовірно тому, що враховуючи анатомію черепа та його структуру, якщо людина падає на якусь площину то виникнення ушкодження в одній області без пошкодження в інших ділянках неможливо, тому що надбрівна дуга (надбрів`я) розташована нижче ніж брови, спочатку пошкоджуються ділянки в області нижньої брови чи лобного бугра, а тоді тільки після цього може пошкодитись надбрівна ділянка. Враховуючи, що виявлено у ОСОБА_10 ссадина маленька, вона могла утворитись від дії тупого твердого предмета.
Крім того, в судовому засіданні експерт зазначив, що під час огляду ним ОСОБА_10 садно було покрите бурою шкірочкою, яка вже місцями відпадала, тобто почалось відшарування шкірочки, що вказує на те, що пройшов значний термін часу, в межах до 7 діб, що відповідає обставинам фактичного часу спричинення потерпілому-неповнолітньому ОСОБА_10 вказаних тілесних ушкоджень.
Вищенаведені покази свідків узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 95 від 06.04.2015 року, згідно якої дійсно, 30.03.2015 року, близько 19.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин, що виникли раптово у результаті неправомірних дій по відношенню до сина ОСОБА_9 , 2007 року народження, вчинених сином ОСОБА_10 , 2005 року народження, умисно наніс останньому два удари руками в область голови, заподіявши малолітньому потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, садна над правою надбрівною дугою, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; характер та розташування тілесних ушкоджень може відповідати механізму їх утворення при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 ..
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 153 від 18.05.2015 року характер та розташування тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 може відповідати механізму їх утворення при проведенні слідчого експерименту з його участю 15.05.2015 року.
У цьому зв`язку, відібрані та досліджені покази потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин, місця, способу та часу нанесення тілесних ушкоджень суд вважає логічними та послідовними, такими що узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами.
Будь-які дані, які б переконливо вказували на те, що потерпілий ОСОБА_10 оговорив обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення відсутні.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку показам свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та обґрунтовано визнав їх нелогічними, суперечливими, такими, що не підтверджуються матеріалами провадження та які не були безпосередніми учасниками події, яка відбулася в квартирі обвинуваченого ОСОБА_7 , а також показам свідка ОСОБА_12 оскільки він працює тренером разом з обвинуваченим ОСОБА_7 та зацікавлений у вирішенні кримінального провадження на користь свого друга з метою захисту та надання можливості уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.2 КК України.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження на а.п. 200, 201 знаходяться довідка, видана тренером ОСОБА_12 та журнал планування та обліку роботи гуртка з теквандо. В журналі обліку зазначено, що ОСОБА_10 тривалий час був відсутній на заняттях, а саме 31.03.2015 року неповнолітній ОСОБА_10 нібито з`явився на тренування.
На запитання апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_7 не зміг переконливо пояснити чому саме у цей день, не зважаючи на тривалу відсутність неповнолітнього на заняттях, він з`явився на тренуванні саме 31.03.2015 року. Зазначене є також непрямим доказом того, що обвинувачений ОСОБА_7 таким чином намагався використати зазначений факт з метою захисту та уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 доводи про те, що ОСОБА_7 не вчиняв інкримінованого йому злочину та те, що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_10 міг отримати за інших обставин та в інший термін, розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його покази спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 , який був очевидцем побиття та підтвердив, що ОСОБА_10 вдарив Ваню два рази своєю долонею «по попі», після чого взяв ремінь та вдарив ним два рази по стільчику. Потім Ваня почав плакати та хотів іти додому, однак ОСОБА_7 закрив двері та вдарив по них кулаком і сказав, що завезе додому Ваню завтра.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 30.03.2015 року близько 13 години перебував за місцем свого проживання та працював за комп`ютером. В цей час він почув крики, обернувся і побачив як старший син ОСОБА_27 душить його меншого сина ОСОБА_29 на кріслі. Він запитав, що він робить, на що він відповів, що показує ОСОБА_28 больові точки. В цей момент ОСОБА_7 розвернув ОСОБА_10 та вдарив його два рази по сідницях, на що той почав сміятись. Тоді він взяв ремінь та вдарив ним два рази по стільці, на що Ваня не відреагував. Тоді ОСОБА_7 взяв його за щоки та почав на нього сваритись так як він уже неодноразово душив його меншого сина та інших дітей в школі. Після цього ОСОБА_27 образився, взяв свої речі і сказав, що буде йти додому. ОСОБА_7 йому сказав, що завезе його 31 числа додому.
Крім того, під час першочергового допиту 07.04.2015 року ОСОБА_7 вказав, що дійсно між ним та його сином відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_7 наніс своєму сину ОСОБА_10 два ляпаси по щокам лівою рукою по правій щоці. Після цього він пальцями своєї правої руки наніс удар ОСОБА_10 в область лоба з права.
Зазначені покази підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту з додатками ( а.п. 122 - 127), за участю потерпілого ОСОБА_10 , який детально розказав та показав яким чином та під яким кутом йому наносились тілесні ушкодження.
Крім того, свідок ОСОБА_23 , яка є педагогом та працює методистом рай методкабінету з виховної роботи відділу освіти Ружинської РДА пояснила, що дійсно була присутня при проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , який показав та розказав як його побив батько, будь-якого психологічного та фізичного тиску при цьому на нього не чинилось.
Лікарневропатолог та лікар травматолог ОСОБА_22 . Ружинської ЦРЛ, які безпосередньо оглядали 03.04.2015 року ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_10 скаржився на головну біль та нудоту, за результатами огляду, а також виявленої симптоматики лікар-невропатолог поставив діагноз ЗЧМТ та струс головного мозку.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є доведеною.
Вищезазначеним доказам в їх сукупності суд першої інстанції надав вірну оцінку, здійснивши правильні юридичні висновки, які є достатньо обґрунтованими та належним чином мотивовані.
Посилання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що вирок суду першої інстанції винесено без врахування дійсних обставин справи, є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені будь-якими даними та переконливими доказами.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом 1-ї інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України та з урахуванням обставин, передбачених змістом ст.ст. 66, 67 КК України, характеристики особи, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та виниклих у зв`язку з його вчиненням негативних наслідків, а саме: у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, садна над правою надбрівною дугою, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом обґрунтовано визнано рецидив злочинів.
З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги те, що вирок суду першої інстанції обґрунтований на повно зібраних та всебічно досліджених доказах, які вірно оцінені з відповідною кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку, закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із не встановленням достатності доказів для доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.
Судді: