АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1091/16 Справа № 205/768/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000170 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 5 ст. 107 КПК України відмовив прокурору в отриманні копії технічного запису судового засідання по даному кримінальному провадженню. Вважає, що відмова у наданні стороні обвинувачення копії запису судового засідання може свідчити про відсутність у матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Крім того, суд призначаючи покарання ОСОБА_7 , та, покладаючи на нього обов`язки, передбачені п. п. 3, 4 ст. 76 КК України, не застосував закон, який підлягав застосуванню, оскільки зобов`язав ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, але відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України за № 1254-VI від 14 квітня 2009 року суд повинен був покласти на ОСОБА_7 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, а не органи кримінально-виконавчої системи, як це зазначив суд у вироку.
Більш того, підлягає перевірці достовірність інформації, наданої Ленінським районним у м. Дніпропетровську відділом реєстрації актів громадського стану від 17 березня 2016 року за № 2029/16-29 щодо складення актового запису за № 0 від 17 березня 2016 року про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні 02 березня 2016 року та у судовому засіданні від 24 березня 2016 року у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська, про що свідчить технічний запис судових засідань.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік з покладанням обов`язків; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 14 січня 2016 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Маяковського, 12, на станції Горяїнове в м.Дніпропетровську, побачив маневровий світлофор типу Ч7, який знаходився між 7-ою та 8-ою коліями, після чого в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: трансформаторів типу СТ-4, які знаходились у вказаному світлофорі, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, підійшов до вказаного маневрового світлофора типу Ч7, після чого відкрив його задні панелі і своєю рукою шляхом мускульної сили витягнув звідти трансформатори типу СТ-4 у кількості 2 штук. Вчинивши вищевказані дії, ОСОБА_7 , утримуючи викрадені трансформатори типу СТ-4 при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № ГО-210 від 25 січня 2016 року ринкова вартість двох трансформаторів типу СТ-4 з світлофору 47 станом на 15 січня 2016 року, складала 400 гривень.

Таким чином, вказаними злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» майнову шкоду на загальну суму 400 гривень 00 копійок.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи зміненої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги із змінами, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обов`язковою умовою прийняття судом обставин провадження як таких, що ніким не оспорюються та не підлягають дослідженню, є вимога закону роз`яснити сторонам зміст цих обставин. Крім цього, суд повинен переконатися, що визнання сторонами обставин справи є добровільним, та роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з технічного запису судового процесу та журналу судового засідання від 24 березня 2016 року, обвинувачений у судовому засіданні вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, у зв`язку з чим, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (а. к. п. 14-15).

Однак суд відповідно до положень ч.4 ст.349 КПК України не провів допит обвинуваченого, натомість долучив матеріали кримінального провадження, які були оголошені в судовому засіданні, крім того, суд належним чином не роз`яснив сторонам, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому за вказаних обставин суд безпідставно застосував спрощений порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України, що призвело до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого, у тому числі права на захист.

Зазначені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, вирок щодо ОСОБА_7 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до ст. 415 КПК України.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи прокурора щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Крім того, доводи прокурора в частині неправильного зазначення назви кримінально-виконавчої інспекції в резолютивній частині вироку є слушними, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України щодо діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України» за № 1254-VI від 14 квітня 2009 року у пунктах 2, 3 і 4 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України "орган кримінально-виконавчої системи" в усіх відмінках і числах замінено словами "кримінально-виконавча інспекція" у відповідному відмінку і числі.

Отже, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Також під час нового судового розгляду слід перевірити, відповідно до яких документів встановлено особу обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки за інформацією, наданою Ленінським районним у м.Дніпропетровську відділом реєстрації актів громадського стану від 17 березня 2016 року за № 2029/16-29 складено актовий запис за № 0 від 17 березня 2016 року про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу, із змінами до неї, прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року задовольнити .
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4