АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/832/16 Справа № 705/7567/13-к Категорія: п.4 с.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2016 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, освіта середня-спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 19.06.2002 Уманським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, звільнений 03.08.2002 по відбуттю строку покарання;

2) 28.11.2005 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 16.02.2011 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.12.2012 звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 13 днів, судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені,

Засуджено за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

На підставі ч. 2, 5 ст. 71 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2011 у виді позбавлення волі строком 10 місяців, та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання до відбування у виді позбавлення волі на строк 15 років 10 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 06.06.2016.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання, призначеного ОСОБА_8 за сукупністю вироків, зарахуваний строк попереднього ув`язнення з дня його затримання 21.06.2013 по 05.06.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 5 років 11 місяців.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз у загальній сумі 941,60 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3 144,06 гривень та моральної шкоди в сумі 50 000,00 гривень.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 19.06.2013 року, в період часу з 19 години 30 хвилин по 20 годину 00 хвилин, в лісосмузі поблизу 548 км + 100 м автодороги сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, з правого боку в напрямку м. Вінниця в адміністративних межах с. Полянецьке, Уманського району, Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які переросли в бійку та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно та цілеспрямовано, лівою рукою, стиснув органи шиї ОСОБА_11 , перекривши доступ кисню до легень, та утримував кілька секунд стиснені органи шиї в області гортані потерпілої, яка знаходилась в горизонтальному положенні лежачи на спині.

З метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_8 , бажаючи настання смерті потерпілої, використовуючи знайдений поряд розкладний ніж та утримуючи його у правій руці, наніс ним удари в область грудної клітки, живота, правого стегна потерпілої. Далі, ОСОБА_8 лезом ножа, виконуючи неодноразові рухи, спричинив ОСОБА_11 , чотири колото-різані рани лобка та сліпе колото-різане поранення лівого стегна, внаслідок чого настала смерть потерпілої. Після доведення свого злочинного умислу, ОСОБА_8 перевернув тіло трупа ОСОБА_12 та встромив дерев`яну палицю в сфінктер відхідника потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: комбінована механічна травма тіла: - механічна асфіксія від стиснення шиї (переривчасті синці на передній та передньо-бічних поверхнях шиї, крововилив в товщу кінчика язика, крововиливи під слизові оболонки та в м`язи навколо голосових зв`язок, повний поперечний перелом правого великого ріжка під`язикової кістки та повні поперечні переломи обох верхніх ріжків щитоподібного хряща з напрямком травмуючої сили ззовні до середини з боків, що супроводжувались крововиливами в оточуючі тканини, емфізема легень, мимовільна дефекація, порушення внутрішньоорганного кровообігу - рідкий стан крові, її темний колір, наявність петехіальних крововиливів під зовнішню оболонку серця та легень); - проникаюче колото-різане поранення грудної клітки, з наскрізним ушкодженням 4-го ребра зліва, плеври, перикарду, стінок лівого шлуночка серця, діафрагми, стінки шлунка (№1, прямолінійний раневий, канал, довжиною близько 12 см, який проникає в грудну та черевну порожнини, спереду-назад, зверху-донизу, зліва-направо та закінчується сліпо в порожнині шлунка, гемо перикард 20 мл, лівобічний гемоторакс 50 мл); - проникаюче колото-різане поранення живота, з ушкодженням судин брижі кишківника (№2, прямолінійний раневий канал, довжиною близько 8-10 см, який проникає в черевну порожнину, орієнтований спереду-назад, зверху-донизу та закінчується сліпо в тканинах брижі кишківника, гемоперитонеум 600 мл); - сліпе колото-різане поранення правого стегна з ушкодженням правої стегнової вени (№8, прямолінійний раневий канал, що має напрямок спереду назад, зверху донизу, дещо справа наліво, відносно умовно вертикального положення людини та сліпо закінчується в м`язах правого стегна. По ходу раневого каналу, виявлено ушкоджену стегнову вену з наскрізними розрізами, довжиною 1,1- 1,2 см кожен).

Комбінована механічна травма тіла у ОСОБА_11 виникла: - механічна асфіксія від стиснення шиї виникла внаслідок дії тупого твердого предмету; - проникаюче колото-різане поранення грудної клітки(№1), проникаюче колото-різане поранення живота (№2), виникли від травматичної дії знаряддя, яке володіє властивостями плаского колюче-ріжучого предмета, має гостру ріжучу кромку (лезо), обух завтовшки близько 1,5-2 мм, ширину травматичного знаряддя в межах погруженої частини близько 0,8-1.3 см та могли виникнути від дії ножа: - сліпе колото-різане поранення правого стегна (№8), колото-різані рани лобка (№3,4,5,6), сліпе колото-різане поранення клітора (№7), сліпе колото-різане поранення лівого стегна (№9) виникли від травматичної дії знаряддя, яке володіє властивостями плаского двогострого колюче-ріжучого предмета та могли виникнути від дії ножа.

Комбінована механічна травма тіла у ОСОБА_11 (як комплекс ушкоджень, так і кожне окремо), відповідно до висновку судово-медичної експертизи №358 від 13.09.2013, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та стоїть в причинному зв`язку з її смертю.

Згідно вказаного висновку, смерть ОСОБА_11 настала від отриманої нею комбінованої механічної травми тіла. Між комбінованою механічною травмою тіла і смертю ОСОБА_11 є причинний зв`язок.

Він же, 19.06.2013, в період часу з 19 години 30 хвилин по 20 годину 00 хвилин, в лісосмузі поблизу 548 км+100 м автодороги сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, з правого боку в напрямку м. Вінниця, в адміністративних межах с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після заподіяння смерті ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою таємного викрадення її майна, повторно, таємно викрав мобільний телефон «LG-T 370», білого кольору, ІМЕІ № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 692,01 гривні, в якому знаходилося дві сім карти: мобільного оператора стільникового зв`язку «Life» з номером НОМЕР_3 , вартістю 25 гривень, та мобільного оператора стільникового зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_4 , вартістю 25 гривень, а також сережки біжутерію, вартістю 300 гривень, які належали ОСОБА_11 , чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 1 042,00 гривні 01 копійка.

Не погоджуючись з вироком суду в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Оскільки судом першої інстанції, провадження стосовно ОСОБА_13 було розглянуто за правилами ч.3 ст.349 КПК України, яка визначає право суду визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження. Натомість, виходячи із змісту показань обвинуваченого, ОСОБА_13 свою вину визнав частково, а саме дійсно не заперечив, що вчинив вбивство потерпілої, але не вважає, що вказаний злочин не містить ознак особливої жорстокості через відсутність умислу на заподіяння страждань потерпілої. Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_13 , не можливо однозначно стверджувати про визнання ним вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскільки він тільки обмежився констатацією факту про те, що не пам`ятає, яким чином у нього опинився телефон потерпілої та взагалі нічого не пояснив про крадіжку інших речей, зокрема сережок.

В апеляційній скарзі та в доповненні до неї, обвинувачений ОСОБА_14 , просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, матеріали справи направити на новий судовий розгляд. При цьому зазначає, що ним був заявлений відвід присяжному ОСОБА_15 , який мав неодноразове поза процесуальне спілкування із стороною обвинувачення, проте даний відвід залишений без задоволення. Судове засідання 03.06.2014 року відбулося без присутності захисника обвинуваченого. Також ОСОБА_13 вказує, що йому було відмовлено про зміну захисника ОСОБА_16 у зв`язку з тим, що він не справляється та не виконує покладених на нього обов`язків. Покази судово-медичного експерта наведені у вироку суперечать дійсним показам експерта даним в залі судового засідання 19.12.2014 року та висновку судово-медичної експертизи. Суд постійно відхиляв його клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи незалежними спеціалістами. Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 посилається на ряд інших порушень, які викладені в його апеляційній скарзі та в доповненні до неї.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_17 , пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом не виконані.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку виони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд відносно ОСОБА_8 здійснювався в спрощеному порядку, а саме суд першої інстанції з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та визнання ним фактичних дій, які призвели до смерті ОСОБА_11 за наведених в обвинувальному акті обставин, і оспорювання стороною захисту лише в частині наявності в діях ОСОБА_13 кваліфікуючої ознаки за ч.2 ст.115 КК України особливої жорстокості та враховуючи думку учасників судового провадження, розгляд кримінальної справи відносно ОСОБА_8 був проведений на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Проте, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав частково, а саме дійсно не заперечив, що вчинив вбивство ОСОБА_11 , але вважає, що вказаний злочин не містить ознак особливої жорстокості через відсутність умислу на заподіяння страждань потерпілій. Крім того, вказана кількість ударів заподіяних ножем потерпілій не відповідає кількості тілесних ушкоджень виявлених на трупі потерпілої.

Що стосується пояснень ОСОБА_13 по епізоду крадіжки, то неможливо однозначно стверджувати про визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він лише обмежився констатацією факту про те, що не пам`ятає, яким чином у нього опинився телефон потерпілої та взагалі нічого не пояснив про крадіжку інших речей, зокрема сережок.

Таким чином, судом першої інстанції не були дотримані норми кримінального процесуального закону, оскільки саме показання обвинуваченого при спрощеному розгляді кримінального провадження свідчать про визнання ним вини, які повинні співвідноситись із висунутим йому обвинуваченням та свідчити про добровільність його позиції.

Якщо показання обвинуваченого не співвідносяться з висунутим обвинуваченням чи він заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого правопорушення, суд зобов`язаний провести розгляд справи на загальних підставах допитати інших учасників кримінального провадження та дослідити фактичні обставини в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції фактично було нав`язано розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України, оскільки є сумніви в добровільності визнання ОСОБА_13 недоцільності дослідження доказів стосовно обставин скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та п.4 ч.2 ст.115 КК України, а тому розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України є неприпустимим.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням КПК України, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слід продовжити на 60 днів, оскільки обвинувачений будучи раніше судимий, вчинив два епізоди злочинної діяльності, один з яких особливо тяжкий злочин, а тому існують ризики передбачені ст.177 КПК України, які на даний час не змінились, а в матеріалах справи відсутні дані про особу обвинуваченого, які б унеможливлювали продовження саме такого запобіжного заходу.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції за наведеними підставами, колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги та клопотань обвинуваченого щодо його незаконності і вважає, що вони в разі наявності підстав можуть стати предметом під час нового розгляду справи.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_17 - задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2016 року відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_18 у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 06.11.2016 року включно.

Головуючий :

Судді :