Справа № 161/4082/16-к
Провадження № 1-кп/161/267/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 20 квітня 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000496 від 04.02.2016, який надійшов до суду 29.03.2016 з Луцької місцевої прокуратури, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого, востаннє 03.11.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 14.01.2016, близько 23 години 30 хвилин, знаходячись за адресою: м.Луцьк, пр.Соборності, 26, поблизу бару «Меркурій», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, повідомив потерпілому ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію про необхідність передачі йому мобільного телефону для прослуховування музичних аудіо записів, заздалегідь не маючи наміру його повертати потерпілому, який будучи введеним ОСОБА_4 в оману, передав останньому мобільний телефон марки «Нокіа 215», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 800 гривень, у якому знаходились флеш-карта об`ємом 4ГБ, вартістю 120 гривень, сім-карта мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_3 , вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 5 гривень, сім-карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_4 , вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 10 гривень, після чого ОСОБА_4 незаконно заволодів мобільним телефоном та в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 955 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, визнав частково. Суду дав показання, що14.01.2016 близько 23 години 30 хвилин, знаходячись поблизу бару «Меркурій» в м.Луцьку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, попросив ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон для прослуховування музики, на що останній погодився, та передав йому мобільний телефон марки «Нокіа 215», у якому знаходились флеш-карта, та дві сім-картки мобільного оператора. Після цього, він разом з потерпілим ОСОБА_6 , та зі знайомою жінкою пішли відпочивати на квартиру. Прийшовши на квартиру, він, в той час коли потерпілий спав, вирішив здати мобільний телефон останнього в ломбард. Здавши вказаний телефон в ломбард, отримав за нього 200 гривень, які витратив на власні потреби. Сім-картку та флеш-картку з телефону викинув. Наміру обманювати потерпілого ОСОБА_6 та заволодівати телефоном останнього він не мав, оскільки дійсно брав його телефон аби прослухати музику. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково, в частині завданої матеріальної шкоди.
Незважаючи на часткове визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України стверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_6 суду дав показання, що дійсно 14.01.2016 близько 23 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, попросив надати йому мобільний телефон для прослуховування музики, на що він погодився, та передав останньому мобільний телефон марки «Нокіа 215», у якому знаходились флеш-карта, та дві сім-картки мобільного оператора. Після цього, він разом з обвинувачений ОСОБА_4 та зі знайомою жінкою пішли відпочивати на квартиру. Прийшовши на квартиру, він ліг спати, а прокинувшись виявив відсутність свого мобільного телефону. Він запитав ОСОБА_4 чи не брав він його телефон, на що останній відповів відмовою. Матеріальні збитки йому не відшкодовано, при призначенні покарання поклався на розсуд суду. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Розмір моральної шкоди, завданої злочином, мотивує тим, що в телефоні, яким заволодів обвинувачений, було багато номерів, які на даний час не відновлені, через що він переніс моральні страждання.
Згідно довідок ПП ОСОБА_7 вартість бувшого у вжитку телефону марки «Нокіа 215» станом на 14.01.2016 складає 800 грн, а вартість бувшої у вжитку флеш картки до мобільного телефону марки «Нокіа 215» станом на 14.01.2016 складає 120 грн.
Повідомленням ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім» від 12.02.2016 стверджується факт звернення до вказаного ломбарду обвинуваченого ОСОБА_4 15.01.2016 з приводу закладу мобільного телефону «Нокіа 215», с/н НОМЕР_1 , на який було звернено стягнення 20.01.2016.
Як вбачається з копії вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області, 03.11.2015 обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України.
З врахуванням зазначеного, суд оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України повністю доведена в ході судового розгляду.

Суд вважає, що до показань обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що наміру обманювати потерпілого та заволодівати телефоном останнього він не мав, слід ставитись критично, оскільки такі його показання спростовуються показаннями самого потерпілого ОСОБА_6 та дослідженим в судовому засіданні повідомленням ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім».
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, через короткий проміжок часу після засудження 03.11.2015 вчинив новий умисний корисливий злочин, що згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, не працює, характеризується негативно, збитки не відшкодовано, що в сукупності, на думку суду, свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, та небажання стати на шлях виправлення, а тому з врахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі. При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, має важке захворювання, проходив військову службу в зоні АТО, потерпілий не наполягає на його суворому покаранні, а тому суд призначає покарання обвинуваченому ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст.190 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням положень ст.ст.71, 72 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦПК України цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 955 грн. завданої матеріальної шкоди та 300 гривень завданої моральної шкоди. Матеріальна шкода судом стягується в межах пред`явленого обвинувачення. Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував майновий стан обвинуваченого, який не працює, а також виходив із засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілого ОСОБА_6 та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.
На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід також стягнути процесуальні витрати потерпілого на правову допомогу, що підтверджені документально, у сумі 300 грн.
Керуючись ст.ст.124, 128, 129, 368, 371, 374 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2015, переводячи менш суворий вид покарання у більш суворий вид з розрахунку, що згідно ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання рахувати з 20.04.2016.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень завданої матеріальної шкоди та 300 (триста) гривень завданої моральної шкоди.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 300 (триста) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

ГОЛОВУЮЧИЙ