Справа№ 640/4933/16-к
н/п 1-кп/640/338/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005796 від 23.11.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Георгіївка, Луганської області, громадянина України, з повною середньої освітою, офіційно працевлаштованого охоронцем у ТОВ «АТБ-Маркет», одруженого, маючого малолітню дитину 2013 р.н., раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21 листопада 2015 року приблизно о 18:30 год. ОСОБА_4 , знаходячись у супермаркеті «АТБ», за адресою: м. Харків, пров. Мар`яненка, 4, побачив забутий раніше незнайомою йому ОСОБА_5 у прміщенні супермаркету «АТБ» гаманець червоного кольору, у якому знаходились дві банківські картки банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , дисконтні картки та записаний потерпілою на папері пін-код. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном з метою незаконного особистого збагачення, він, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та розуміючи, що гаманець належить іншій особі, заволодів гаманцем ОСОБА_5 , після чого, покинувши приміщення супермаркету «АТБ», продивився зміст гаманця ОСОБА_5 та, виявивши записаний на папері пін-код, вирішив у разі наявності грошових коштів на банківських картах потерпілої, заволодіти ними.

Після чого 22 листопада 2015 року приблизно о 09:07 год. ОСОБА_4 знаходячись біля банкомату «Приват Банк» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, б. 40, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, вставив у банкомат банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та скориставшись записаними на папері потерпілою пін-кодом, заволодів з банківської картки ОСОБА_5 грошовими коштами у розмірі 1 800,00 грн., отримавши їх у банкоматі готівкою, та коштами у розмірі 31 грн., поповнивши з банкомату рахунок свого мобільного номеру НОМЕР_3 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 831,00 грн. Після чого ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.

22 березня 2016 року під час досудового провадження між потерпілою ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Баку, Азербайджан, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ) у кримінальному провадженні № 0005796 від 23.11.2015 року з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Георгіївка, Луганського району, Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473, 476 КПК України, у приміщенні Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, уклали угоду про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосовано в результаті укладення угоди про примирення. Обвинувачений

ОСОБА_4 заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просила затвердити угоду про примирення.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, між ним та потерпілою досягнута домовленість про призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., суд розглядає справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом достовірно встановлено, що:

1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає укладення угоди;

2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5)відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого

ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне заволодіння чужим майном.

Обставиною, що пом`якшує покарання, передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Під час досудового розслідування, потерпілою ОСОБА_5 до підозрюваного ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди завданої злочином у розмірі 1 831,00 грн., однак в подальшому у зв`язку з відшкодуванням завданої матеріальної шкоди ОСОБА_4 в повному обсязі, потерпіла від позовних вимог відмовилась.

У кримінальному провадження судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 22.03.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0005796.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Речові докази повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1