Кримінальне провадження № 1-кп/331/77/2016
ЄУН № 331/9232/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Потерпілих ОСОБА_4

ОСОБА_5

Представника потерпілих ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карагос, Зантеланського району Азербайджан, гр. України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В один з днів у березні 2012р., у денний час доби, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , будучи раніше знайомим з ОСОБА_9 , під приводом взяття в борг, попросив у неї 200тисяч гривень, запевнивши потерпілу, що сумлінно виконає свої зобов`язання і поверне взяті у борг гроші. Переконавши таким чином ОСОБА_9 передати йому кошти, зловживаючи її довірою, ОСОБА_7 у березні 2012р. отримав від потерпілої кошти в сумі 65000гривень, у квітні 2012р. 65000гривень, та 07.05.2012р. 70000гривень, а всього грошових коштів на загальну суму 200000гривень. Заздалегідь маючи на меті ввести в оману потерпілу, ОСОБА_7 представлявся їй даними іншої особи та документів, що підтверджують його особу не надав.

В подальшому ОСОБА_7 перестав виходити на зв`язок з ОСОБА_9 , своїх зобов`язань не виконав, а грошові кошти витратив на власні потреби, в наслідок злочинних дій завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 200000гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є великим розміром.

Крім того, 04 травня 2012р. приблизно о 13.00год. ОСОБА_7 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , запропонував ОСОБА_4 свої послуги у оформленні документів для отримання водійського посвідчення для її сина ОСОБА_10 1979 р.н., та, запевнивши потерпілу у своїй спроможності допомогти у вирішенні вказаного питання, ОСОБА_7 таким чином переконав передати йому кошти, внаслідок чого заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 6000 гривень. Заздалегідь маючи на меті ввести в оману потерпілу, ОСОБА_7 представлявся їй даними іншої особи та документів, що підтверджують його особу не надав.

В подальшому ОСОБА_7 перестав виходити на зв`язок з ОСОБА_4 , своїх зобов`язань не виконав, а грошові кошти витратив на власні потреби, в наслідок злочинних дій завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованим йому злочинах визнав в повному обсязі та суду пояснив, що він тривалий час проживає в Україні, є громадянином України. Офіційно він не працевлаштований, займається бізнесом з купівлі та перепродажу різних товарів. З потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він знайомий через свого брата ОСОБА_11 . Весною 2012 року йому були потрібні гроші для придбання товару. З цією метою він прийшов до ОСОБА_5 разом з братом та попросив дати гроші у борг. Таким чином він отримав від ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 200 000 гривень. Гроші ОСОБА_5 давала йому частинами у сумі 65 000 гривень, 65 000 гривень та 70 000 гривень. Крім того він взяв у потерпілої ОСОБА_4 6000 гривень та запропонував свої послуги у оформленні документів для отримання водійського посвідчення для її сина. Цивільні позови визнає в повному обсязі. Зобов*язується відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_12 близько 15 років, він товаришував з її чоловіком. Весною 2012 року ОСОБА_13 прийшов до неї разом зі своїм братом ОСОБА_14 . Муса сказав, що він возить товар з Турції та попросив дати йому у борг гроші. Вона йому повірила та дала 65 000 гривень, про що він написав розписку. Всього він брав у неї гроші 3 рази на загальну суму 200 000 гривень. Гроші брав у борг на 1 місяць, але обіцянку про повернення боргу не виконав. 30.12.2012 року він телефонував їй, сказав, що дзвонить з Турції та пообіцяв повернути гроші. Оскільки обвинувачений не повертав борг, вона написала заяву до міліції. Гроші вона передавала обвинуваченому в присутності свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також в присутності потерпілої ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що вона знає обвинуваченого з березня 2012 року. Познайомилася з ним у квартирі ОСОБА_5 .. Обвинувачений просив ОСОБА_5 дати йому у борг 65 000 гривень для закупівлі товару з Турції. При цьому були присутні також ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .. Гроші обіцяв повернути через місяць. В квітні 2012 року вона також знаходилася в квартирі ОСОБА_5 , коли прийшов обвинувачений і знов попросив грошей у борг. ОСОБА_5 дала йому ще 65 000 гривень. Через 2 тижні їй зателефонувала ОСОБА_5 та попросила прийти до неї так як обвинувачений знову просить її дати йому грошей у борг. В її присутності, а також в присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_5 дала обвинуваченому в борг ще 70 000 гривень. В травні 2012 року вона знаходилася у квартирі ОСОБА_5 коли обвинувачений сказав, що може допомогти отримати водійське посвідчення. Вона взяла в борг у ОСОБА_5 6000 гривень та передала їх обвинуваченому, який пообіцяв через тиждень оформити документи. Свою обіцянку обвинувачений не виконав, гроші їй не повернув, у зв`язку з чим вона написала заяву у міліцію.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що весною 2012 року їй зателефонувала ОСОБА_5 та попросила прийти до неї додому. В квартирі ОСОБА_5 крім неї були 2 брати ОСОБА_17 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 . Обвинувачений просив ОСОБА_5 дати йому у борг гроші, обіцяючи повернути їх через місяць. Всього протягом березня-травня 2012 року обвинувачений тричі брав в борг у ОСОБА_5 гроші. Всього він взяв у борг грошей на загальну суму 200 000 гривень. Усі три рази при передачі грошей обвинуваченому були присутні ті ж самі особи. Вона також знає, що обвинувачений взяв у ОСОБА_4 6000 гривень для вирішення питання, щодо отримання водійського посвідчення. Вона була при цьому присутня. Чула як обвинувачений сказав, що його родич працює у ДАЇ.

Свідок ОСОБА_16 дала суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_15 ..

Інші докази по справі відповідно до ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Як пом`якшуючі відповідальність обставини суд враховує щире каяття. В якості обтяжуючої відповідальність обставини суд враховує скоєння кримінальних правопорушень у відношенні осіб похилого віку.

При призначені покарання, обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини як пом`якшуючі так і обтяжуючі покарання, особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Перебував на профілактичному обліку в наркологічному диспансері у зв`язку з з зловживанням алкоголю. На обліку в психіатричному диспансері не перебуває.

У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства.

Цивільні позови підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані, підтверджені матеріалами кримінального провадження та визнані обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат по справі не має.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3 КК України та призначити йому покарання:

-за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

-за ст. 190 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання

більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту залишити без зміни. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

Цивільні позови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 200 000 (двісті тисяч) гривень;

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 6000 (шість тисяч) гривень.

Речові докази: 2 розписки ОСОБА_7 про отримання грошових коштів на 2 аркушах паперу, та розписка ОСОБА_7 про зобов`язання повернути грошові кошти на одному аркуші паперу, зберігати в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: