справа № 462/2910/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року Залізничний районний суд міста Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не судимого в силу ст.89 КК України, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,

- у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального Акту від 15.04. 2016 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 14 квітня 2016 року, приблизно о 22.00 год., перебуваючи неподалік церкви «Всіх святих українського народу», що у м. Львові по вул. Петлюри,32, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung galaxy» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 2479 грн., попередньо взявши його в ОСОБА_4 з проханням зателефонувати, при цьому обіцяючи повернути назад після здійснення дзвінка. В дійсності наміру повертати мобільний телефон марки «Samsung galaxy» ОСОБА_5 не мав, оскільки 15.04.2016 року здав його в ломбард ПТ «УМКВ і Компанія», що у м.Львові по вул. Федьковича,17, замість того щоб повернути ОСОБА_4 , тим самим завдавши матеріальної шкоди на суму 2479 грн.

Дії обвинуваченого кваліфіковані як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.190 ч. 1ККУкраїни.

24 травня 2016 року під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні; претензій матеріального характеру до обвинуваченого відсутні; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.190 ч. 1 ККУкраїни вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Враховуючи, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 уклали угоду про примирення, підписали її, претензії матеріального характеру відсутні, ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, досягнута домовленість про призначення покарання ОСОБА_5 у виді штрафу, суд розглянув справу відповідно до положень ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 190 ч. 1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано в обвинуваченого, що він цілком розуміє права передбачені пунктом 1 частини четвертої ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгодженні сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_5 взятих на себе за угодою зобов`язань.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення укладену 24 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через даний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1