Справа № 463/3920/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/554/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №463/3920/16-к про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2016 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , погодженого із прокурором Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя прийшов до такого висновку виходячи з вимог ст. 199 КПК України, оскільки в клопотанні не вказано нових ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а щодо викладу обставин, які на думку сторони обвинувачення свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився врахував наступне. На досудовому розслідуванні вже проведено допит потерпілого та свідків і та обставина, що підозрюваний може незаконно впливати на останніх чи на іншого підозрюваного може бути усунута шляхом покладення на ОСОБА_6 обов`язку утримуватися від спілкування з вказаними особами. Судом безперечно встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий, але слід врахувати, що будучи звільненим з місць позбавлення волі протягом п`яти років не вчиняв протиправних дій. Перебуваючи під домашнім арештом в межах цього кримінального провадження не допускав порушень та виконував покладені на нього обов`язки, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні батьків похилого віку, мати лежача хвора. Наведені обставини вказують на те, що ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти застосуванням і більш м`якого запобіжного заходу.
Щодо наведених обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а саме необхідність проведення експертиз, то підозрюваний жодним чином не може перешкодити чи вплинути на їх проведення.
На вказану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 терміном на 30 днів.

Вважає, що при ухваленні слідчим суддею рішення не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше судимий, зокрема вироком Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2004 року за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.1 ст.261,ч.2 ст.263, ч.1 ст.331, ч.3 ст.357 КК України до 11 років позбавлення волі (судимість не погашена), а тому може уникати кримінальної відповідальності та унеможливлювати проведення з ним слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, вину у вчиненні замаху на кримінальне правопорушення не визнав, покази надавати відмовився, що свідчить про те, що останній із органом досудового розслідування не співпрацює.

Крім цього, слідчим суддею неповною мірою враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_6 був затриманий на місці вчинення злочину працівниками патрульної поліції при спробі втечі і в разі визнання його винним йому загрожує реальне відбуття покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 та пояснення слідчого ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, виступ захисника ОСОБА_9 та пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Рішення про відмову в продовженні строку тримання під вартою та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу домашній арешт постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Так відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.
Представленими матеріалами справи встановлено існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, однак прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність продовження строків тримання під вартою підозрюваного.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі не буде належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити вчиняти злочини, жодними доводами не підкріплене. Як вірно зазначив місцевий суд, по даному кримінальному провадженні вже допитані потерпіла та свідки, з часу звільнення з місць позбавлення волі не вчиняв нових злочинів, має постійне місце проживання та доглядає за батьками. Наведені обставини вказують на те, що ризикам вказаним у клопотанні можна запобігти за допомогою більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність постійної роботи у підозрюваного, не можуть бути підставою для обрання саме виключного запобіжного заходу - тримання під вартою.
Немає у справі й будь-яких інших фактичних даних, які б стверджували про необхідність застосування до ОСОБА_6 лише такого запобіжного заходу як тримання під вартою чи про неможливість інших, менш суворих запобіжних заходів, забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Сама лише ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 та наявність непогашеної судимості не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою та обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, врахувавши особу ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, прийшов до вірного висновку про можливість застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, що полягає у забороні залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду.
Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для скасування такої не має, доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, а тому така до задоволення не підлягає.

Разом з тим, оскільки в клопотанні слідчого порушувалося питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 30 днів, і ніхто з учасників процесу не подав апеляційну скаргу на рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу на 60 днів, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.4 ст.196 КПК України, визначити дату закінчення дії ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2016 року - 23 вересня 2016 року, що становить 30 днів з дня її ухвалення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, постановила:
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2016 року про відмову в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 без задоволення.

Дату закінчення дії ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2016 року встановити 23 вересня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4