Березівський районний суд Одеської області
18.05.2016
Справа № 508/121/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Березівський районний суд Одеської області
у складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.2,3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10. травня 2016 року до Березівського районного суду Одеської області після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт та додані документи за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за ч.2,3 ст.185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачені.
висловили думки про можливість призначення судового розгляду. Потерпілі ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судове засідання
з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином(а.с.61-65). Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що він на підставі пункту 3 частини третьої ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження , а також які документи долучаються до нього передбачені ст.291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до пункту п`ятого частини другої ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з частиною першою ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
При цьому обвинувачення, згідно до пункту 13 частини першої ст.3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про
кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення ( суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони) та викласти у відповідному процесуальному рішенні.
Відповідно до положення частини четвертої ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає вимогам пункту п`ятого частини
другої ст.291 КПК України., Так у обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення за кожним епізодом супроводжується правовою кваліфікацією кожного епізоду , формулювання обвинувачення також супроводжується правовою кваліфікацією кожного епізоду і окремо надана правова кваліфікація невідомо чиїх дій. Із вказаного обвинувального акту неможливо зробити висновок, яке саме обвинувачення висунуте кожному із обвинувачених та яка запропонована кваліфікація відносно кожного із них.
Відповідно до пункту першого частини четвертої ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Частиною другою ст.109 КПК України встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1)номер та найменування процесуальної дії під час досудового розслідування, а також час її проведення,
2)реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування,
3)вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню прийняте лише одне процесуальне рішення
23.11.2015 року прокурором Миколаївського району винесена постанова про призначення процесуального керівника. Інших процесуальних рішень , у тому числі і складення обвинувального акту, не приймалось. Нічого не зазначено про автомашину
ВАЗ 2103 біло кольору, яка відповідно обвинувального пакту належить ОСОБА_5 та на якій він вчиняв кримінальні правопорушення.
Також не зазначено, чи приймались заходи забезпечення кримінального провадження.
Статтею 7 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі Абрамов проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню « обвинувачення2 особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігрівати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явлення йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі « Камасінскі проти Австрії»,п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної , детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52, рішення від 25 липня 2000 року у справі « Матточіа проти Італії», п.58, рішення
від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому( див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Далос проти Угорщини», п.47) Крім того, право поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту , гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції( див. зазначені рішення у справі Пелісьє та
Сассі проти Франції», п.54, а також « Даллос проти Угорщини», п.47)
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України то на підставі пункту 3 частини третьої ст.314 КПК України він підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.314,315, 370-372 КПК України ,
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.185 КК України повернути прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1