Справа № 345/295/16-к
Провадження № 11-кп/779/240/2016
Категорія ч.2 ст.309 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000026 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , не працюючий, освіта середня спеціальна, не одружений, громадянин України, на утриманні малолітня дитина, раніше судимого: 10.12.2007 Калуським міськрайонним судом за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309,70 КК України до виправних робіт строком на 2 роки із конфіскацією майна та відрахуванням в дохід держави 20%;

10.06.2009 Калуським міськрайонним судом за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307,69,70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців із конфіскацією майна та згідно ст.71 КК України приєднано 1 місяць 10 днів обмеження волі за вироком Калуського міськрайонного суду від 10.12.2007;

15.10.2010 постановою Долинського районного суду звільненого від відбування покарання із заміною на виправні роботи строком на 1 рік 8 місяців та 28 днів із відрахуванням 20 % заробітку в дохід держави, згідно постанови Калуського міськрайонного суду від 02.03.2012 умовно достроково звільненого від подальшого відбування основного покарання на 5 місяців і 13 днів,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , домашній арешт, змінено на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 15.03.2016.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 460,80 грн. витрат за проведення експертизи (висновок №09/12-1439 від 05.01.2016 року).

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, повторно незаконно придбав та зберігав без мети збуту з метою власного споживання особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах. ОСОБА_7 в середині грудня 2015 року, перебуваючи поблизу річки у с. Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, знайшов суху подрібнену речовину зеленого кольору з вигляду схожу на наркотичний засіб марихуану. Після цього ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, розуміючи , що знайдене ним є наркотичним засобом та маючи умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, приніс знайдену речовину до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

24.12.2015р. з 11 год. 30 хв. по 12 год. 10 хв. у квартирі за місцем проживання ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено полімерні пакети із сухою подрібненою речовиною зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №09/12-1439 від 05.01.2016р. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна кількість якого становить 156,49 грама.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене йому покарання надто суворим.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків від кримінального правопорушення не наступило, позитивно характеризується по місцю проживання, та те, що в обвинуваченого померла мати, і на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_10 , мати якої ОСОБА_11 хворіє та перебуває в лікарні у важкому стані. У зв`язку із цим, просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 змінити, пом`якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги, просив змінити йому міру покарання, звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Водночас судом першої інстанції не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово судимий за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч.2 , 307 ч.2 КК України, позитивно характеризується по місцю проживання, а також те, що обвинувачений знаходиться на диспансерному обліку з приводу гіпертонічної хвороби, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня дитина.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається захисник ОСОБА_8 , та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 309 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

В той же час, колегія суддів вважає, що застосування ст.75 КК України у даному конкретному випадку є неможливим та таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В даному ж випадку, враховуючи те, що ОСОБА_7 має незняту та непогашену у встановленому закону порядку судимість, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про неможливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Під час розгляду апеляційної скарги були досліджені долучені до апеляційної скарги довідки, відповідно до яких мати обвинуваченого ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калуської реєстраційної служби зроблено відповідний запис; а мати малолітньої дочки обвинуваченого ОСОБА_11 ,1981 року народження, з 18.03.2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у гастроентерологічному відділенні Калуської ЦРЛ з діагнозом цироз печінки змішаного ґенезу у важкому стані.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини неможна вважати такими, що свідчать про необхідність пом`якшення покарання або звільнення від покарання, оскільки покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції є законним та справедливим.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення з дати ухвалення вироку до набрання ним законної сили з 15 березня 2016 року до 17 травня 2016 року включно згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 15 березня 2016 року до 17 травня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4