АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2032/16 Справа № 199/2951/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002741, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року яким ОСОБА_9 , засуджено за ч.1 ст. 125 КК України,
В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 27 листопада 2015 року знаходився в приміщенні зони касового контролю, що прилягає до виставкової зали супермаркету «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: вул. Каруни, 131-б, в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра (Дніпропетровська), де приблизно о 23:50 год. побачив біля каси супермаркету раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , де між ними розпочався словесний конфлікт. Внаслідок образливого виразу з боку ОСОБА_8 в його адресу, у ОСОБА_9 сформувалися особисті неприязні відносини до останнього, на ґрунті яких у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 27 листопада 2015 року близько 23:51 год., продовжуючи перебувати в супермаркеті «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: вул. Каруни, 131-б, в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра (Дніпропетровська), знаходячись біля каси, підійшов до ОСОБА_8 та, стоячи навпроти останнього, який в цей час розмовляв по телефону, наніс йому кистю своєї правої руки один удар в область обличчя з лівої сторони, від чого ОСОБА_8 , не втримавши рівноваги, впав на спину, вдарившись головою, та втратив свідомість.

В результаті злочинних дій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 5843е від 30 грудня 2015 року, потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою та саднин правої тім`яної області, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, котрі мають незначні, скороминущі наслідки.

Дані дії ОСОБА_9 суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 місяців арешту.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляцію та просила її задовольнити, позицію обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення даної апеляції, міркування потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав апеляцію прокурора та прохав кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції серед інших є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду; висновки суду, викладені в судовому рішенні містять істотні суперечності. Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню чи зміні з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження лише у разі коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на, серед інших, на обставини. що впливають на правову кваліфікацію діяння, тобто правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового слідства з урахуванням зміненого обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а саме в тому, що 27 листопада 2015 року о 23:35 год. ОСОБА_9 знаходився в громадському місці - загальнодоступному приміщенні зони касового контролю, що прилягає до виставкової зали супермаркету «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: вул. Каруни, 131-б, в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра (Дніпропетровська), де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю шляхом вчинення дій, які мали як індивідуалізований характер, так і несли шкоду громадському спокою. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ОСОБА_9 того ж дня, в зазначений час, продовжуючи знаходитись в приміщенні вказаного супермаркету, із мотивів зневажливого ставлення до оточуючих громадян, які в той час знаходились в приміщенні виставкового залу, здійснював дії направлені на порушення громадського спокою та нормальної роботи підприємства: штовхав товар, палив в приміщенні магазину, тим самим порушував спокій покупців, що знаходились у вказаному магазині, тобто грубо порушував громадський порядок, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи свої дій нормальним устоям в суспільстві. Того ж дня, тобто 27 листопада 2015 року, приблизно о 23:50 год. ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, побачив біля каси вказаного супермаркету раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , і в цей час у нього виник злочинний намір на безпідставне заподіяння тілесних ушкоджень останньому. Продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ОСОБА_9 27 листопада 2015 року, близько 23:51 год., продовжуючи перебувати в супермаркеті «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: вул. Каруни, 131-б, в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра (Дніпропетровська), перебуваючи біля каси, нахабно виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, моралі та добропристойності, безпідставно почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік ОСОБА_8 , після чого підійшов до останнього та продовжуючи вчиняти хуліганські дії, тобто грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю із мотивів зневажливого ставлення до оточуючих, стоячи навпроти ОСОБА_8 , який в цей час розмовляв по телефону, наніс йому кистю своєї правої руки один удар в область обличчя з лівої сторони, від чого ОСОБА_8 , не втримавши рівноваги, впав на спину, вдарившись головою, та втратив свідомість. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичного експерта № 5843е від 30 грудня 2015 року, потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою та саднин правої тім`яної області, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні, скороминущі наслідки. Після чого, ОСОБА_9 , продовжуючи вчиняти злочинні дії, спрямовані на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, штовхнув на вітрину з товаром раніше йому не знайомого ОСОБА_10 , від чого частина товару впала на підлогу.

Суд першої інстанції, дослідивши докази, зібрані стороною обвинувачення, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2015 року; висновок судово-медичної експертизи № 5843е від 30 грудня 2015 року, речовий доказ диск із камер відеоспостереження із супермаркету «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: вул. Каруни, 131-б, м. Дніпра, які було безпосередньо оглянуто у судовому засіданні, а також заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_8 , судово-медичного експерта ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , зробив висновок про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч.1 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, при цьому своє рішення мотивував тим, що дії ОСОБА_9 не вчинялися з мотивів явної неповаги до суспільства та не супроводжувалися особливою зухвалістю, тобто відсутні обов`язкові елементи вказаного складу злочину, який сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_9 , у зв`язку із чим суд першої інстанції критично віднісся до доказів, зібраних стороною обвинувачення, та не прийняв їх до уваги при винесенні вироку відносно останнього та у межах обвинувачення ОСОБА_9 , яке було підтримане прокурором і потерпілим, суд дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки останній своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується, оскільки під час перевірки матеріалів кримінального провадження, прослуховування технічних засобів фіксації судового розгляду, надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для перекваліфікації дії обвинуваченого, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовується формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_9 та обставини, які на думку прокурора свідчили про наявність хуліганського мотиву, злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю шляхом вчинення дій, які мали як індивідуалізований характер, так і несли шкоду громадському спокою, нахабне вираження зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, моралі та добропристойності.

Як убачається з матеріалів провадження, свідок ОСОБА_12 , який працював охоронцем супермаркету «АТБ», показав, що в кінці осені 2015 року він був на зміні і в вечірній час обвинувачений зайшов до магазину. Потерпілий скуплявся на касі, а обвинувачений стояв в прикасовій зоні і щось бубонів, що саме, зрозуміти було важко. Між обвинуваченим і потерпілим виник словесний конфлікт, з яких саме причин, він не пам`ятає. Потерпілий почав щось набирати на телефон і щось сказав про те, що з обвинуваченим зараз розберуться. В закінченні словесної перепалки він відвернувся, а коли повернувся, то побачив, що потерпілий лежить на підлозі. Стверджує, що обвинувачений в адресу персоналу магазину лайку не вживав, нікого не принижував, працювати не заважав і ні до кого не чіплявся. В приміщенні магазину обвинувачений цигарки не палив. Збиток супермаркету завдано не було і з відповідною заявою до поліції вони не зверталися. Також стверджує, що у обвинуваченого ознак сп`яніння не було, а від потерпілого пахло спиртним.

Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_13 , яка працює касиром в супермаркеті «АТБ», про те, що в один з днів листопада 2015 року, більш точну дату назвати не може, вона працювала в ніч. Потерпілий з іншим чоловіком з обраним товаром з торгівельної зали пройшли до її каси і почали розраховуватися. В цей час потерпілий і обвинувачений почали сваритися, а інший чоловік, який був з потерпілим, перестав відповідати на її запитання і почав погрожувати обвинуваченому. Чула, як потерпілий погрожував обвинуваченому, що він подзвонить і з тим розберуться, на що обвинувачений казав, щоб той вгомонився. Потім потерпілий обізвав обвинуваченого людиною нетрадиційної сексуальної орієнтації. В цей момент вона знову запитала іншого чоловіка, який був з потерпілим, будуть вони розплачуватися чи ні, і так як в неї закінчився час роботи на касі, розвернулася і пішла в зал до адміністрації. Що відбувалося далі, вона не бачила. Обвинувачений на час конфлікту був у нормальному стані, а у потерпілого був перегар, він купував горілку і пепсі. В адресу персоналу магазину обвинувачений лайкою не висловлювався, при ній громадський порядок не порушував. Не бачила, щоб в приміщенні супермаркету обвинувачений палив.

Вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_14 який зазначив, що 27 листопада 2015 року у проміжок часу з 23:00 до 24:00 год. він прогулювався по пр. Воронцова. Коли в ларьку купив цигарки і повертався назад, біля магазину «АТБ» побачив ОСОБА_16 , який розповів йому, що в нього відбувся якийсь конфлікт з потерпілим. Вони залишилися спілкуватись біля АТБ, коли підійшов потерпілий і почав погрожувати ОСОБА_17 фізичною розправою, що вивезуть на ОСОБА_18 , втоплять. На вказане він зробив потерпілому зауваження, і той почав висловлювати погрози і в його адресу. Потім він разом з ОСОБА_17 поїхав до поліції, щоб підтримати останнього.

Дані свідчення підтверджують і покази обвинуваченого ОСОБА_9 в частині того, що 27 листопада 2015 року близько 23:30 год. він зайшов до супермаркету «АТБ» для того, щоб купити води. Близько 23:45 год. побачив потерпілого, який з торгової зали підійшов до каси разом з братом. Останньому щось не сподобалося з того, що він говорив, між ними виникла суперечка, під час якої потерпілий погрожував, що його вивезуть на ОСОБА_18 та ноги переламають, комусь дзвонив з цього приводу. Потім потерпілий назвав його особою нетрадиційної сексуальної орієнтації, чим принизив його честь і гідність. Брат потерпілого також йому погрожував, тоді він підійшов до нього спитав, що той від нього хоче і штовхнув останнього. Той впав на баклажки з пивом, котрі попадали на підлогу. В приміщенні магазину він не палив, лише запалив цигарку і одразу з нею вийшов, під час описаних подій він був тверезим. Товар інших покупців він не штовхав, не вживав нецензурну лайку. Весь час супермаркет працював, робота його не переривалася.

Що стосується часткового визнання вини обвинуваченим з приводу того, що він не вдарив, а штовхнув потерпілого, це спростовується дослідженим судом відеозаписом (камери СН6 та СН11), на якому зафіксовано, як ОСОБА_9 замахнувся і відкритою правою долонею наніс швидкий боковий удар в ліву частину голови потерпілого.

Також факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується і свідченнями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 про те, що 27 листопада 2015 року близько 23:30 - 23:50 год. він заїхав разом зі своїм братом по дорозі додому в супермаркет «АТБ» на вул. Каруни в районі старого мосту. Коли вони розплачувалися на касі за придбані товари між ним та обвинуваченим виникла сварка, під час якої момент обвинувачений вдарив його кулаком в обличчя, і він втратив свідомість. За час, поки він був без свідомості, обвинувачений встиг штовхнути його брата, який впав і перекинув декілька стелажів прикасової зони.

Разом з тим, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно критично віднісся до того, що потерпілий ОСОБА_8 заперечував факт образливого вищезазначеного вислову в адресу обвинуваченого, а свідок ОСОБА_10 показав, що не чув такого вислову від потерпілого, та надав перевагу в даному випадку показам свідка ОСОБА_13 , оскільки остання не має особистої заінтересованості в результаті розгляду справи, її покази були однозначними та послідовними, узгоджуються з іншими доказами, тоді як потерпілий ОСОБА_8 , як і його брат ОСОБА_10 , є особами заінтересованими, і покази свідка ОСОБА_10 , в цій частині не є категоричними.

Не суперечать викладеному і покази допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_11 , яка підтвердила свій експертний висновок № 5843е від 30 грудня 2015 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою та саднин правої тім`яної області, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні, скороминущі наслідки. Враховуючи дані медичної документації та дані додаткових досліджень, можливо вказати, що ушкодження у вигляді забою та саднин правої тім`яної області могли утворитися незадовго до надходження його до медичного закладу та могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту. Враховуючи локалізацію встановлених тілесних ушкоджень, механізм їх виникнення, можливо вказати, що механізм, вказаний в протоколі слідчого експерименту від 22 грудня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_8 не суперечить механізму його виникнення, а після перегляду запису із камер відеоспостереження, пояснила, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, зафіксованих на відеозаписі.

Колегією апеляційного суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено саме за таких обставин, які було встановлено судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження, а дії обвинуваченого ОСОБА_9 були вірно відмежовані від складу інкримінованого йому злочину.

Так, норми, передбачені частиною першою статті 296 КК України, з-поміж інших ознак визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від вчинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації, у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби винятковість, чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

У контексті сказаного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Матеріалами провадження з`ясовано, що в обвинувальному акті зазначено, як ОСОБА_9 із мотивів зневажливого ставлення до оточуючих громадян, які знаходились в приміщенні виставкового залу, здійснював дії направлені на порушення громадського спокою та нормальної роботи підприємства: штовхав товар, палив в приміщенні магазину, тим самим порушував спокій покупців, що знаходились у вказаному магазині, тобто грубо порушував громадський порядок, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи свої дій нормальним устоям в суспільстві.

Разом з тим, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису з камер спостереження супермаркету «АТБ» та показів допитаних учасників судового провадження вбачається, що о 23:37 год., згідно запису з камери СН11, ОСОБА_9 , забираючи придбаний товар, на касі відсуває в бік один із предметів, придбаних іншим покупцем, який в цей момент перебував на касі. Разом з тим, такі дії не привернули уваги ані вказаного покупця, ані касира, їх спокій не порушили, і за своїм змістом не є такими, що свідчать про явну неповагу до суспільства; о 23:39 год., ОСОБА_9 запалює в приміщенні магазину цигарку і одразі виходить палити на вулицю, що свідчить про сприйняття та дотриманням останнім устоїв суспільства та відсутність зневажливого ставлення до осіб, які перебували в будівлі магазину. Інші факти штовхання обвинуваченим товару та паління в приміщенні магазину ані переглянутим відеозаписом, ані допитаними судом свідками не встановлені; протягом часу перебування ОСОБА_9 в приміщенні магазину обвинувачений спілкувався з працівниками магазину (охоронцем, касирами), котрі йому у відповідь посміхалися, жодним чином не зачіпав відвідувачів магазину, не перешкоджав нормальній роботі магазину; не висловлювався в приміщенні магазину нецензурною лайкою.

Таким чином, дії ОСОБА_9 на час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та не супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, оскільки були результатом таких, що раптово виникли, особистих неприязних відносин внаслідок образи з боку потерпілого.

Оцінюючи досліджені апеляційним судом докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами та показами учасників судового провадження, які відповідають фактичним обставинам справи. Судом були з`ясовані природа взаємин, які склалися між обвинуваченим та потерпілим; причина виникнення діяння; час, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг даних подій; характер та динаміка дій ОСОБА_9 , встановлено відсутність наслідків цих дій, та з огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення було зроблено висновок про відсутність у діях обвинуваченого ознак хуліганства, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а отже дії ОСОБА_9 у межах обвинувачення яке було підтримане прокурором і потерпілим, судом першої інстанції були вірно кваліфіковані за ч.1 ст..125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не виявлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді 120 годин громадських робіт буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_9 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, умисним та закінченим, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, у вчиненому до кінця не розкаявся та заходів до примирення з потерпілим не вживав, утримує малолітню дитину, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу ОСОБА_9 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

У зв`язку із викладеним доводи прокурора в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2, ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4