Провадження № 1-кп/643/215/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , представника неповнолітнього потерпілого адвоката ОСОБА_8 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002640 від 06.06.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, який не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно пред`явленого обвинувачення в його остаточній редакції, ОСОБА_11 06.06.2015 року, в період часу з 00:55 год. до 01:20 год., точний час під час проведення розслідування не встановлено, разом з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись поблизу будинку № 27 по вул. Блюхера у м. Харкові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на протиправне спричинення смерті ОСОБА_9 , відчуваючи особисту неприязнь до останнього, усвідомлюючи при цьому суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільнонебезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого та свідомо допускаючи їх настання, побачив ОСОБА_9 , який рухався по вул. Блюхера у напрямку буд. № 29, і наздогнав його, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , тримаючи у лівій руці заздалегідь приготовлений ніж, наніс 2 удари ОСОБА_9 у життєво важливі органи, а саме в область грудної клітини зліва, тим самим завдав останньому, згідно висновку експерта № 525-А/15 від 04.08.2015 року, наступні ушкодження: проникаюче колоторізане поранення грудної клітини зліва по задньобічній поверхні в середніх відділах з пошкодженням лівого купола діафрагми та зміщенням шлунка в ліву плевральну порожнину, непроникаюче колоторізане поранення в поперековій ділянці зліва, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому вдалося втекти з місця події і йому була надана своєчасна медична допомога. Таким чином, ОСОБА_11 виконав всі дії, які вважав за необхідне для завершення свого умислу, спрямованого на умисне протиправне завдання смерті ОСОБА_9 до кінця, однак кримінальне правопорушення не було завершено з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що потерпілий з місця події втік. 06.06.2015 року ОСОБА_9 після спричинення ножових поранень бригадою швидкої допомоги був доставлений до ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», де йому була надана своєчасна медична допомога та збережене його життя.

Вказані дії ОСОБА_11 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_11 винним себе не визнав та заперечував свою причетність до вчинення злочину відносно ОСОБА_9 . Надав показання, згідно яких знав потерпілого до вказаних вище подій, оскільки вони працювали неподалік один від одного в закладах громадського харчування, що розташовані біля станції метро «Студентська» в м. Харкові. В ході роботи вони з потерпілим періодично допомагали один одному по роботі. Так, він неодноразово за вказівкою директора кафе приходив до потерпілого та брав у останнього вугілля та шампури, коли в їх кафе вони закінчувались. Сварок з потерпілим в нього ніколи не було, тому він не може пояснити причини, з яких потерпілий обмовляє його. У п`ятницю, 05.06.2015 року, він прийшов на роботу до кафе «Карим», що розташоване біля станції метро «Студентська» в м. Харкові. Потім, приблизно до 15:00 16:00 год., він торгував біля мечеті, після чого повернувся до кафе, де продовжував працювати приблизно до 21:00 22:00 год., виконуючи різноманітні функції. Після закінчення роботи він пішов з друзями до магазину «Посад», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 26. Разом з ним біля вказаного магазину відпочивали свідок ОСОБА_12 із своєю дівчиною, ОСОБА_13 та інші. Вони вживали пиво, спілкувались. Від вказаної компанії він відлучався лише в магазин. Закінчивши спілкування з друзями, він пішов додому за адресою: АДРЕСА_1 , куди прийшов приблизно о 01:00 год. Вдома його зустріла та нагодувала мати. У вказаний період часу він також спілкувався по телефону з ОСОБА_12 з приводу того, як святкувати його день народження, який буде через декілька днів. В ході спілкування з ОСОБА_12 він виходив на вулицю, щоб не заважати розмовою іншим членам сім`ї, які в цей час вже спали. Він спілкувався з ОСОБА_12 по телефону тривалий час, до ранку, при цьому періодично заходив додому. Після того, як він закінчив спілкування з ОСОБА_12 , ліг відпочивати. Про напад на потерпілого він дізнався ввечері 06.06.2015 року. Так, ОСОБА_13 йому повідомив, що був свідком нападу на потерпілого та викликав останньому невідкладну медичну допомогу. Після вказаних подій він більше в кафе не працював, так як знайшов іншу роботу, на якій йому платили більше. Вилучений в нього вдома ніж він раніше використовував під час навчання в училищі. Також ОСОБА_11 показав, що останні роки користувався мобільним телефоном із номером НОМЕР_1 . Він в той день був в чорній футболці, білих туфлях та класичних брюках. Його було затримано за підозрою у вчиненні вказаного вище злочину 12.08.2015 року. Також ОСОБА_11 зазначив, що по закінченні досудового розслідування його з матеріалами кримінального провадження ознайомлено не було. Вказані матеріали йому були відкриті та слідчий надав йому справу для ознайомлення після судового засідання в даному кримінальному провадженні, коли суд зобов`язав слідчого це зробити. При цьому йому відомо, що захисник подавав клопотання про ознайомлення з протоколом допиту свідка ОСОБА_13 .

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження було досліджено наступні докази.

- Показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно яких обвинуваченого ОСОБА_11 він раніше знав в обличчя, оскільки останній працював разом із його родичом в кафе, яке знаходиться в 50 метрах від кафе його матері, в якому він працював. Коли він 06.06.2015 року виходив з кафе, то подивився на годинник, який показував час 01:25 год. Разом з ним з кафе також вийшов його друг ОСОБА_14 . Вони вдвох направились до його місця проживання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . Його товариш пройшов з ним приблизно 200 метрів, після чого пішов назад. Коли вони вийшли з кафе, то побачили біля кіоску «Кисет» трьох осіб. При цьому, коли він проходив біля вказаних осіб, то був вже один, без друга, який на цей момент залишив його. Серед цих трьох осіб він впізнав ОСОБА_11 . В подальшому він декілька разів обертався та звернув увагу, що вказані особи відійшли від кіоска «Кисет» та ідуть за ним, при цьому відстань між ними зменшувалась. В подальшому він відчув кроки поруч із собою та вирішив, що вказані особи пройдуть біля нього, і не став обертатись. Потім він відчув удар в задню частину спини зліва та гострий біль. Після цього він обернувся та побачив, що вказана вище компанія із трьох осіб стоїть позаду нього на відстані декілька метрів. Він повернувся вперед та знову відчув удар в спину. Він зрозумів, що це був удар ножом, оскільки останній глибоко проник в його тулуб. Після удару він повернув голову назад в бік нападників та побачив ОСОБА_11 , який стояв у нього за спиною на відстані приблизно півметра. На руки ОСОБА_11 він не дивився, тому ножа в руках у ОСОБА_11 не спостерігав. Двоє інших осіб були на відстані приблизно метр від ОСОБА_11 . Хто наносив йому удари, він не бачив, так як в цей момент знаходився спиною до нападників. Між першим та другим ударом пройшло приблизно 5 секунд. Місце нападу на нього знаходилось на відстані приблизно 300 метрів від кафе та 100 метрів від його будинку. Напад на нього відбувся приблизно через 5 хвилин після того, як він з товаришем вийшов з кафе. Після цього він почав утікати від вказаних осіб, при цьому під час бігу обернувся та побачив, що вказані особи біжать за ним, принаймні, він точно пам`ятає, що його продовжував переслідувати ОСОБА_11 . Всі вказані вище події відбувались мовчки. В подальшому, коли він добіг по під`їзду свого будинку, один з нападників викликав йому швидку допомогу. Також ОСОБА_9 показав, що фотографію ОСОБА_11 йому в лікарні не показували, проте пред`являли фотографії якихось інших осіб. До вказаних вище подій в нього конфлікту з ОСОБА_11 не було. Під час нападу на нього ОСОБА_11 та два інші чоловіки по телефону не розмовляли.

В подальшому, під час допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що вказані свідки є тими двома особами, що перебували разом із ОСОБА_11 під час нападу на нього 06.06.2015 року.

- Показання свідка ОСОБА_13 , згідно яких з обвинуваченим ОСОБА_11 вони дружать три роки, потерпілого він вперше побачив в день нападу. 05.06.2015 року приблизно в 20:00 год. він зустрівся з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дружиною останнього та іншими особами, прізвища яких він не пам`ятає, біля магазину «Посад», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 26. Станом на 23:30 він випив приблизно один літр пива. Їх компанія стала розходитись приблизно в 00:30 год., він пішов майже останнім. Коли саме з їх компанії пішов ОСОБА_11 , він не пам`ятає. ОСОБА_12 з дружиною залишив компанію при ньому. Приблизно в 01:00 год. він вийшов з дому до магазину «Посад», який розташований по вул. Блюхера, 26 в м. Харкові, та перебував у вказаному магазині приблизно 20 хвилин. По дорозі назад він побачив, як молодий чоловік убігає від двох хлопців. В той момент, коли він побачив трьох чоловіків, він чув, як хтось з них кричав зупинитись та дати гроші, між тим хто саме це кричав та що відповідали на це, сказати не може, оскільки кричали нерозбірливо. Вказані особи бігли по вул. Блюхера знизу догори, біля будинку № 27. Потім він побачив, як двоє осіб зупинились, розвернулись та пішли. Після того, як нападники убігли, він побачив, що потерпілий піднявся по сходах будинку АДРЕСА_3 і зупинився біля двері з домофоном. При цьому потерпілий тримався правою рукою за бік позаду, на його футболці він побачив кров. Він підійшов до потерпілого та запитав про необхідність допомоги, потім викликав швидку допомогу та міліцію та перебував з потерпілим до приїзду останніх. Потерпілий нічого не розповідав про напад на нього, а він особисто не спостерігав момент нападу. Він на момент вказаних вище подій користувався номером мобільного телефону НОМЕР_2 . Вказаним номером телефону він користується і зараз. Він бачив силует нападників та частково їх обличчя. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 серед нападників не було. Також ОСОБА_13 зазначив, що під час його допитів в ході досудового розслідування працівники міліції некоректно відображали його показання та вимагали, щоб він, зазначаючи зовнішність нападників, описав зовнішність ОСОБА_11 або ОСОБА_12 .

При цьому ОСОБА_13 заперечував показання потерпілого, згідно яких він був разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час нападу на потерпілого.

- Показання свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що потерпілого бачить вдруге. Перший раз він його побачив у слідчого в Московському райвідділі міліції, на вул. Халтуріна, 36 в м. Харкові. Обвинувачений ОСОБА_11 є його другом. В день, коли відбувались вказані вище події, він їхав на таксі на вул. Якутська, 34, яка знаходиться біля ТЦ «Барабашово». По дорозі додому він зайшов до магазину «Посад», який знаходиться на вул. Механізаторській в м. Харкові. Додому приїхав приблизно в 01:30 год. Увесь час, приблизно з 00:00 год., коли він сів до автомобіля, та до 5-6 год. ранку, він з невеликими перервами розмовляв по телефону з ОСОБА_11 зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_3 , яким користується вже більше двох років.

При цьому ОСОБА_12 заперечував показання потерпілого, згідно яких він був разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під час нападу на потерпілого

- Показання свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 06.06.2015 року вона перебувала біля магазину Посад, що розташований по вул. Блюхера, 26 в м. Харкові, разом з чоловіком ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та іншими особами, яких вона зараз не пам`ятає. Вони сиділи на дитячому майданчику, пили пиво та спілкувались приблизно до 23:30 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вживали пиво. Приблизно о 21:00 год. її чоловік ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вдвох відходили з майданчику поспілкуватись, а в 23:30 год. вона викликала таксі та разом зі своїм чоловіком поїхала додому. ОСОБА_11 одразу після приїзду таксі пішов в напрямку свого будинку. Коли вони їхали в таксі, то ОСОБА_12 спілкувався по телефону з ОСОБА_11 . Про що саме вони спілкувались, вона сказати не може, оскільки не прислуховувалась до розмови. Її чоловік ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали спілкуватись приблизно в 00:00 год., спілкувались десь 5 хвилин, потім розмова перервалась приблизно на 2 хвилини, поки ОСОБА_12 виходив в магазин Посад, який знаходиться на вул. Механізаторській в м. Харкові. Потім ОСОБА_12 повернувся з магазина в машину та знову по телефону спілкувався з ОСОБА_11 до 5-6 години ранку. Де знаходився ОСОБА_11 в період часу з моменту їх від`їзду та до 01:30 год., їй не відомо. З потерпілим вона не знайома, хто та за яких обставин наніс йому ножові поранення, вона не знає. Номер її мобільного телефону, яким вона користується понад рік НОМЕР_4 , телефон її чоловіка НОМЕР_3 .

- Показання свідка ОСОБА_19 , який зазначив, що обвинуваченого бачив один або два рази, потерпілий працював у нього в кафе «Туніс», яке він на той час орендував. Вказане кафе розташовано за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 21, біля станції метро «Студентська», на відстані 200-300 метрів від кафе «Карим», в якому, як йому було відомо, працював ОСОБА_11 . У ОСОБА_9 вдома були запасні ключі від кафе «Туніс». В ніч з 05.06.2015 року на 06.06.2015 року він з`ясував, що в нього відсутні ключі від кафе, та попросив ОСОБА_9 піти додому та взяти там запасні ключі. Так як вже було пізно, а саме минула перша година ночі, з метою забезпечення безпеки він попросив ОСОБА_20 проводити ОСОБА_9 . Приблизно через 5-10 хвилин після цього йому зателефонував компаньйон та сказав, що прийде в кафе разом із ключами. В зв`язку з наведеним він зателефонував ОСОБА_9 та сказав, що ключі не потрібні та щоб він йшов додому і не повертався. Потім через 15 хвилин після цього йому зателефонувала мати ОСОБА_9 та повідомила, що останнього вдарили ножом та він лежить біля під`їзду. Він побіг до будинку ОСОБА_9 та побачив останнього, який лежав біля під`їзду в крові, на подвір`ї вже знаходився автомобіль швидкої допомоги. Також на подвір`ї знаходився ще якийсь хлопець слов`янської зовнішності, який, як йому повідомили, викликав швидку допомогу. Потерпілий ОСОБА_9 працює на касі та неодноразово забирав касу додому, проте в ніч з 05.06.2015 року на 06.06.2015 року каса залишилась в кафе. ОСОБА_9 не розповідав йому, що трапилось, так як був не в змозі це зробити за станом здоров`я. На момент вчинення нападу на потерпілого він перебував в кафе, в зв`язку з чим йому не відомо, хто та за яких обставин ударив ножом потерпілого.

- Показання свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що є другом потерпілого ОСОБА_9 та бачився з ним кожного дня. Йому відомо, що ОСОБА_9 працював касиром в кафе «Туніс», яке належить матері останнього, та періодично забирав з собою додому касу кафе. Обвинуваченого ОСОБА_11 він знає в обличчя, оскільки останній працював в кафе у його знайомого, проте особисто із ОСОБА_11 він знайомим не був. 06.06.2015 року він був відвідувачем кафе, в якому працював потерпілий. Вони хотіли закрити кафе, проте були відсутні ключі. ОСОБА_9 попросив провести його, і він приблизно в 01:15 год. 01:25 год. разом із потерпілим ОСОБА_9 пішов за ключами до матері останнього. Вони піднімались по території ринку, що розташований біля станції метро «Студентська», та йшли по вул. Блюхера в напрямку вул. Гвардійців Широнінців. Потім йому зателефонували та повідомили, що ключі не потрібні. Вони на цей час дійшли до кінця ринку та кіосків, тобто до повороту до будинку АДРЕСА_4 , та пройшли половину шляху до будинку потерпілого. Під час дзвінка біля сигаретного кіоску, що знаходиться навпроти магазину «Дігма», він побачив чоловіка в кепці. Після розмови по телефону він повідомив ОСОБА_9 про те, що ключі не потрібні, попрощався з ним та став повертатись. Приблизно через 2 хвилини після того, як він пішов від ОСОБА_9 та відійшов від місця, де попрощався з останнім, приблизно на 100 метрів, при цьому до кафе залишилось приблизно 50 метрів, він обернувся та побачив ОСОБА_11 , який разом з невідомим йому чоловіком вийшов від повороту до магазину «Дігма», що знаходиться вище місця, де він попрощався з ОСОБА_9 . ОСОБА_11 знаходився від нього на відстані приблизно 100 метрів і він впізнав його фігуру та одяг, при цьому обличчя ОСОБА_11 він не бачив, оскільки спостерігав останнього зі спини. Коли він обернувся, то чоловік в кепці, який стояв біля сигаретного кіоску, зробив кивок головою ОСОБА_11 , при цьому вказаний чоловік також знаходився на відстані приблизно 100 метрів від нього. Також, коли він побачив ОСОБА_11 , той побіг наверх ще з одним хлопцем в сторону, куди йшов потерпілий. Чи пішов за ОСОБА_11 чоловік в кепці, він не знає. Він спостерігав вказані вище події приблизно 2 секунди, після чого пішов в кафе та далі нічого не бачив. Приблизно через 5-10 хвилин зателефонувала мати ОСОБА_9 з проханням допомоги, зазначивши, що її сину нанесли ножове поранення. Коли він підійшов до ОСОБА_9 , останній був в дуже поганому стані, на місце вже була міліція і швидка допомога. ОСОБА_9 повідомив, що його вдарили ножом. Біля ОСОБА_9 знаходився один чоловік слов`янської зовнішності. Він не може сказати, чи був цей чоловік особою, яку перед цим бачив разом із ОСОБА_11 , проте він впевнений, що цей чоловік не є особою в кепці, яку він бачив біля кіоску. Він підтверджує, що під час вказаних вище подій потерпілого наздоганяв саме ОСОБА_11 , якого він впізнав по фігурі та одягу. Також свідок ОСОБА_21 повідомив, що під час досудового розслідування він не повідомляв, що за потерпілим погнався ОСОБА_11 , оскільки його про це ніхто не запитував. Крім того, пояснив, що не одразу зрозумів, що вказаною вище особою був ОСОБА_11 , та усвідомив, що бачив саме ОСОБА_11 , коли йому повідомили, що останній затриманий за вказаний злочин.

- Показання свідка ОСОБА_22 , відповідно до яких обвинуваченого ОСОБА_11 він знає 10 років. Останній час ОСОБА_11 працював у нього в кафе «Карим», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 21. В них були приятельські стосунки. Потерпілого він знає приблизно рік-півтора. Відносини між ним та потерпілим нейтральні, як між сусідами по роботі. Окрім ОСОБА_11 , який виконував функцію його помічника, в кафе також працював ОСОБА_23 , якого він називав ОСОБА_24 , та який готував шашлик. Інколи в кафе допомагала мити посуд мати ОСОБА_11 . 05.06.2015 року ОСОБА_11 пішов з роботи приблизно в 21:00 год., оскільки його чекали друзі. Наступного дня ОСОБА_11 вийшов на роботу в кафе приблизно в 9:00 10:00 год. Оскільки він часто дзвонив ОСОБА_11 по мобільному телефону, то про що вони спілкувались 05.06.2015 року та 06.06.2015 року, він не пам`ятає. Про те, що на потерпілого ОСОБА_9 був скоєний напад, внаслідок чого останньому спричинені ножові порання, він дізнався від свого робітника ОСОБА_23 , який був в лікарні у потерпілого та який повідомив йому, що це зробив ОСОБА_11 . Чи був ОСОБА_24 присутній під час нападу на потерпілого, йому не відомо. Йому ОСОБА_11 повідомляв про те, що не може далі працювати разом із ОСОБА_24 . Також про те, що напад скоїв саме ОСОБА_11 , він узнав від друга ОСОБА_11 , прізвища якого не пам`ятає, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та повідомив йому, що ОСОБА_11 в групі із 3-4 осіб скоїли напад на потерпілого, при цьому ножове поранення наніс саме ОСОБА_11 . Останній раз ОСОБА_11 працював в його кафе в день народження, і він наступного дня зробив ОСОБА_11 подарунок на день народження. Наступного дня після дня народження ОСОБА_11 на роботу не вийшов. Перед днем народження ОСОБА_11 з кафе зник ніж, з лезом довжиною приблизно 15 см., яким користувався тільки він. На його запитання ОСОБА_11 пояснив, що ніж не брав. Станом на даний час вказаний ніж ще не знайдений. ОСОБА_11 був знайомим із потерпілим, проте йому не відомо про наявність між вказаними особами неприязних відносин.

- Показання свідка ОСОБА_23 , згідно яких з обвинуваченим ОСОБА_11 він працював в кафе «Карим» за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 21, в якості повара шаурми. Про те, що ОСОБА_9 було нанесено ножове поранення та він знаходиться в лікарні, йому стало відомо від клієнта їх кафе на ім`я ОСОБА_25 , а клієнту про це стало відомо від батьків ОСОБА_9 . До вказаних подій обвинувачений ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_9 були знайомі. В даний час ОСОБА_25 в Україні відсутній. Коли він з`їздив до лікарні навідати потерпілого ОСОБА_9 на третій день перебування останнього в лікарні, батьки ОСОБА_9 в присутності потерпілого показали йому фотографії з відеокамер, на яких був зображений ОСОБА_11 , та просили підтвердити, що це ОСОБА_26 , який працює в кафе «Карим». Він підтвердив вказану інформацію. Він не знає, чи бачив вказані фотографії ОСОБА_9 . Коли родичі ОСОБА_9 показували йому фотографії ОСОБА_11 , то повідомили, що отримали вказані фотографії в міліції. Йому ОСОБА_9 не розповідав, хто вчинив на нього напад. Потім дядя ОСОБА_9 попросив його, щоб він зателефонував ОСОБА_11 та попросив останнього прийти, так як злочин вчинив саме ОСОБА_11 . Він повідомив ОСОБА_11 про те, що родина ОСОБА_9 хоче з ним поспілкуватись. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_27 , який був хазяїном кафе «Карим», були нормальні стосунки. Проте декілька разів ОСОБА_28 звинувачував ОСОБА_11 в недостачі грошей та м`яса. Між ним та ОСОБА_11 конфліктів не було. Також йому відомо, що з кафе зникали ножи, шампури, тарілки.

- Показання свідка ОСОБА_29 , яка, будучи допитана за її згодою, пояснила, що обвинувачений ОСОБА_11 є її сином та проживає разом із нею, її цивільним чоловіком, свекрухою та племінниками за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира є трикімнатною та знаходиться на першому поверсі. 05.06.2015 року ОСОБА_11 працював поваром в кафе «Карім», що знаходиться біля станції метро «Студентська» в м. Харкові. 06.06.2015 року приблизно о 00:30 год., можливо трохи пізніше, ОСОБА_11 повернувся додому з роботи. Вона точно зафіксувала годину приходу ОСОБА_11 , оскільки з приходом сина вона встає його годувати та поспілкуватись з ним. Жодних колючо-ріжучих речей при ОСОБА_11 в той день не було, ніяких сторонніх речовин на одязі ОСОБА_11 вона не бачила. ОСОБА_11 тієї ночі спілкувався з кимось по мобільному телефону. Після 01:00 год. ОСОБА_11 вийшов з квартири до дитячого майданчика на подвір`ї будинку, розмовляючи по мобільному телефону. Коли саме повернувся ОСОБА_11 , вона не бачила, однак в 03:00 год. він був вдома. ОСОБА_12 є другом сина, вони часто спілкуються по телефону. Приблизно через 3-4 дня ОСОБА_11 розповів, що 06.06.2015 року підрізали одного араба та в цьому підозрюють його, хоча він не розуміє чому. Точну дату вона запам`ятала, оскільки 10.06.2015 року було день народження ОСОБА_11 , а події сталися незадовго до вказаної дати. 12.08.2015 року свекруха повідомила їй, що працівники поліції затримали ОСОБА_11 . Наступного дня ОСОБА_11 було доставлено в суд та обрано запобіжний захід. Під час обшуку в її квартирі було вилучено чотири ножі, а саме три ножі з комплекту та один поварський ніж. Ножи з комплекту повернули, а поварський ніж, яким вона завжди користувалась, було вилучено.

В подальшому, під час повторного допиту в якості свідка, ОСОБА_29 показала, що вилучений ніж довжиною 30,5 см. придбавався на ринку «Барабашова», коли її сину ОСОБА_11 виповнилось 16 років та він поступив вчитись на кондитера. Син брав вказаний ніж в училище для використання під час навчання. Для переноски ножа у ОСОБА_11 були спеціальні піхви. Багато учнів ходили в училище із власними ножами, оскільки зазначене вимагалось для роботи в цеху. В подальшому, коли ОСОБА_11 почав працювати, вказаний ніж зберігався вдома. Ножом їх родина користувалась кожного дня, він нікуди не зникав. 06.06.2015 року всі ножи були на місці.

- Показання свідка ОСОБА_30 , який зазначив, що працює інженером з планування та оптимізації мережі радіодоступу відділу мобільної мережі ТОВ Лайфсел, яке було перейменовано в ТОВ Астеліт. Після пред`явлення йому даних щодо мобільних з`єднань абонентів телефонів, які згідно отриманої судом інформації належали обвинуваченому та свідкам, ОСОБА_30 показав, що 06.06.2015 року о 01:30 год. абонент мобільного номеру телефону НОМЕР_3 , яким згідно отриманих судом даних є ОСОБА_12 , навряд міг знаходитись разом з іншими абонентами. Точно вказану обставину встановити неможливо, оскільки за певних умов його базова станція могла знаходитись в зоні, де діяли базові станції інших абонентів. Вірогідність того, що мобільні телефони інших двох абонентів, які згідно отриманої судом інформації належали ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , 06.06.2015 року в 01:30 год. знаходились в одному місці, вище.

- Показання свідка ОСОБА_31 , відповідно до яких з обвинуваченим та потерпілим вона не знайома. Працює лікарем на машині швидкої допомоги КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». В один із днів, точну дату не пам`ятає, вони виїхала за викликом. Був темний час доби, біля під`їзду знаходився молодий чоловік з ножовим пораненням, поруч було багато людей. Точний характер травми вона не пам`ятає. Пораненого забрали в машину, надали допомогу та госпіталізували. Стан потерпілого, наскільки вона пам`ятає, був середньої тяжкості. Вона не пам`ятає, чи розповідав потерпілий про осіб, які спричинили йому поранення.

- Протокол огляду місця події від 22.06.2015 року, згідно якого місцем проведення огляду є приймальня відділення «Інституту загальної та невідкладної хірургії», де в коморі виявлені особисті речі громадянина ОСОБА_9 , а саме: кросівки, шкарпетки, труси, джинси, футболка, які вилучені, поміщені до пакету та опечатані біркою (том 2, а.с. 83-84).

- Протокол огляду місця події від 13.08.2015 року з фототаблицями, відповідно до якого огляд проводився за адресою: АДРЕСА_1 . Вхід в квартиру обладнаний дерев`яними дверима. З правої сторони знаходиться прохід до кухні, далі знаходиться з правої сторони прохід до кімнати № 1, двері якої зачинені. Далі з правої сторони знаходиться прохід до ще однієї кімнати № 2, двері якої зачинені. Навпроти дверей в кімнату № 2 знаходяться двері в кімнату № НОМЕР_5 , де знаходиться громадянин, який представився ОСОБА_11 , який добровільно видав спортивну теніску на блискавці, брюки чорні, білі туфлі та чорну футболку без рукавів, які були поміщені в полімерний пакет та опечатані біркою (том 2, а.с. 85-88).

- Протокол огляду місця події від 06.06.2015 року з фототаблицями, з якого вбачається, що огляд проводився на відкритій ділянці місцевості, яка знаходиться з тильної сторони буд. АДРЕСА_3 . На алеї, яка знаходиться від будинку на відстані 13 метрів, від проїжджої частини на відстані 9 метрів та навпроти 9-го вікна з правої сторони буд. 27, яка ближча до буд. 29, знаходяться сліди бурої речовини, які нашаровані на піщану поверхню землі. На відстані приблизно 3 метрів знаходяться сліди у вигляді крапель рідини бурого кольору. По напряму слідів бурого кольору, які ведуть в сторону буд. 29 по вул. Блюхера, знаходяться поодинокі та локалізовані краплі бурого кольору, з алеї по діагоналі до лівого кута буд. 29 веде ґрунтована доріжка, на всій протяжності має локалізовані краплі бурого кольору та збільшення в їх кількості. Від алеї, яка веде до під`їзду № 4 буд. АДРЕСА_3 , на землі також знаходяться краплі різного розміру та форми бурого кольору. По сходах, які ведуть до під`їзду, знаходяться краплі бурого кольору. Біля дверей в під`їзд знаходиться рідина в великій кількості бурого кольору, розміром 70х40 см. На стіні та на дверях знаходяться сліди бурої рідини (том 2, а.с. 89-98).

- Рапорт о/у СКР Московського РВ ОСОБА_32 від 19.06.2015 року, відповідно до якого, аналізуючи відеозапис з супермаркету «Посад», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 26, за період часу з 23:00 год. 05.06.2015 року до 03:00 год. 06.06.2015 року, було виявлено, що ОСОБА_13 , 1987 року народження, який за його словами є свідком подій, які мали місце за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 27, 06.06.2015 року заходив до супермаркету «Посад»: 1) О 23:14 год. 05.06.2015 року сумісно з невідомим 20-25 років, зріст близько 180 см., середньої статури, одягнутий в чорну кофту з капюшоном та з невідомою дівчиною 20-25 років, з темним волоссям, зріст 165-170 см., одягнута в білу футболку без рукавів з капюшоном та сині шорти. Після цього остання вийшла з супермаркету о 23:18 год. 05.06.2015 року. 2) Після цього ОСОБА_13 близько 00:20 год. 06.06.2015 року знову заходив до «Посаду» з двома іншими невідомими, один 20-25 років, зріст близько 175 см., волосся чорне, з бородою, одягнутий в чорний спортивний костюм, другий близько 25 років, зріст близько 180 см., худорлявий, одягнутий в темносиню бейсболку, сіру спортивну толстовку з капюшоном та чорні шорти. Потім останні вийшли з супермаркету о 00:30 год. 06.06.2015 року. 3) О 00:45 год. 06.06.2015 року ОСОБА_13 зайшов до супермаркету сам, після цього о 00:47 год. вийшов. 4) Приблизно о 01:28 год. 06.06.2015 року ОСОБА_13 зайшов сам до супермаркету, розмовляючи по телефону, після чого вийшов о 01:40 год. 06.06.2015 року з пляшкою пива та пачкою сухарів, розмовляючи по телефону. Проаналізувавши відеозапис з супермаркету «Дігма», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 23, та відеозапис з кафе «Топик» за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, буд. 19, осіб, схожих з прикметами, які зазначені потерпілим, виявлено не було. Особи, які заходили до супермаркету «Посад», розташованому по вул. Блюхера, буд. 26, разом з гр. ОСОБА_13 , встановлені: ОСОБА_11 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (том 2, а.с. 114-115).

До вказаного вище рапорту додані схема та фототаблиці з камер відеонагляду магазину «Посад». Під фото № 1 та № 2 міститься надпис відносного того, що ОСОБА_35 та ОСОБА_11 заходять до магазину «Посад». Під фото № 3 міститься напис відносно того, що ОСОБА_35 та ОСОБА_11 виходять з маркету «Посад». Під фото № 4 міститься напис відносно того, що ОСОБА_35 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 виходять з маркету «Посад» (том 2, а.с. 116-117а).

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого перед пред`явленням особи для впізнання у потерпілого ОСОБА_9 попереднього з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитавши про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання слідчого потерпілий ОСОБА_9 відповів, що може впізнати особу за зростом приблизно 160-165 см., худорлявою статурою, овальним обличчям, вузьким лобом, широкими бровами, вузькими губами. У відсутності особи, що впізнає, понятим було роз`яснено, що гр. ОСОБА_11 причетний до замаху на вбивство гр. ОСОБА_9 , яке було 06.06.2015 року близько 01:20 год. за адресою: АДРЕСА_3 . Після цього слідчим особі, яка пред`являється для впізнання, у відсутності особи, що впізнає, було запропоновано зайняти будьяке місце серед інших осіб, в числі яких він пред`являється для впізнання, і він вибрав місце під № 1. На запитання, чи впізнає він серед пред`явлених йому осіб, ОСОБА_9 заявив, що впізнає особу під № 1, який в ніч з 05.06.2015 року на 06.06.2015 року нанесла йому два удари ножом. Ознаки, за якими особа впізнала особу - за зростом, тілобудовою, обличчям (том 2, а.с. 146-149).

- Протоколу обшуку від 01.10.2015 року, відповідно до якого в ході проведення обшуку у ОСОБА_29 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено: 1) ніж кухонний з надписом на ручці «BEST» з ручкою чорного кольору (пластмасова), довжина ручки 12 см., клинка 17 см.; 2) ніж кухонний з чорною ручкою, довжина ручки 10,5 см., клинка 10 см. з зубчатим клинком; 3) ніж кухонний з дерев`яною ручкою «PETERHOF», довжина ручки 10 см., клинка 8 см.; 4) ніж кухонний з дерев`яною ручкою «PETERHOF»., довжина ручки 11 см., клинка 15 см., які були поміщені в картонну коробку та опечатані біркою (том 2, а.с. 139-141).
- Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2015 року, на підставі якої проведений вказаний вище обшук (том 2, а.с. 136-138).

- Висновок експерта № 525-А/15 від 04.08.2015 року, згідно якого у зв`язку з обставинами, які відбулись в ніч 06.06.2016 року, у ОСОБА_9 , 1998 року народження, мали місце наступні пошкодження: проникаюче колоторізане поранення грудної клітини зліва по задньо бічній поверхні в середніх відділах з пошкодженням лівого купола діафрагми та зміщенням шлунка в ліву плевральну порожнину; не проникаюче колоторізане поранення в поперечній області зліва. Травма ОСОБА_9 виникла в результаті двократної дії колючеріжучим предметом з шириною клинка на глибині пошкодження не більше 5 см. (виходячи з рани поперечної області). Керуючись п. 4.8 Правил судовомедичного визначення ступеню тяжкості пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, проникаюча колоторізана травма грудної клітини ОСОБА_9 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 «й, к» даних правил). Керуючись п. 4.8 Правил судовомедичного визначення ступеню тяжкості пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, проникаюча колоторізана рана поперечної області ОСОБА_9 має ознаки легкого тілесного пошкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.1 «а» даних правил). Локалізація та характер пошкоджень у ОСОБА_9 виключає можливість їх формування шляхом самонанесення. Результати токсикологічного дослідження крові, яке дозволяє визначити зміст етилового спирту в крові ОСОБА_9 , в медичній документації відсутні. Кров ОСОБА_9 , згідно медичної документації, відноситься до 0 (І) групи, резус позитивний (том 2 а.с. 99-100).

- Протокол проведення слідчого експерименту від 27.08.2015 року, з якого вбачається, що в приміщенні ХОБСМЕ, яке розташовано по вул. Дмитрівська, буд. 14 в м. Харкові, в присутності понятих, за участю судовомедичного експерта потерпілий ОСОБА_9 добровільно розповів та показав механізм нанесення йому тілесних пошкоджень. Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 06.06.2015 року близько 01:30 год., коли він йшов додому, в районі будинку АДРЕСА_5 його наздогнали 3 хлопця, які були розташовані наступним чином: один хлопець позаду з лівої сторони від нього, другий з правої сторони, а третій позаду нього (за спиною). Хлопець, який знаходився позаду нього, наніс йому 2 удари, ймовірно ножом, в ліву частину тіла: один вище в районі грудної клітини зліва позаду, а другий удар нижче в поперечну область. Після цього він різко побіг в сторону будинку АДРЕСА_3 , тобто до свого під`їзду, а хлопці, пробігши за ним, припинили переслідування. У подальшому, за допомогою статиста, потерпілий ОСОБА_9 продемонстрував місця, куди та як йому наносились удари. На пропозицію експерта зазначити місце розташування хлопця, який наносив йому удари, ОСОБА_9 показав, яким чином був розташований нападник. Він знаходився позаду нього, трохи правіше від нього, удари наносив лівою рукою. По механізму удари наносились прямі з заворотом зліва направо. Перший удар був нанесений в грудну клітину, тобто вище, а другий удар в поперечну область, тобто нижче (том 2, а.с. 118-119).

- Протокол проведення слідчого експерименту від 27.08.2015 року із схемою та фототаблицями, відповідно до якого місцем проведення слідчого експерименту є ділянка місцевості в районі будинку АДРЕСА_3 (алея, яка слідує від ст. метро «Студентська» до вул. Гв. Широнинців). Потерпілий ОСОБА_9 добровільно, в присутності понятих, показав місце, де на нього напали троє хлопців, один з яких вдарив його ножом 2 рази, місце, де хлопці припинили його переслідування та місце, куди він добіг та звідки був госпіталізований. Це місце нападу знаходиться на відстані 10 метрів від будинку АДРЕСА_3 , на алеї вздовж проїжджої частини, що веде від ст. метро «Студентська» до вул. Гв. Широнинців. Після цього потерпілий ОСОБА_9 показав шлях слідування після нанесення йому ударів - він прослідував по алеї до 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 показав місце, де нападники припинили його переслідування - воно знаходиться на відстані 59 метрів від місця нападу та на відстані 15 метрів від будинку АДРЕСА_5 , навпроти таблички з зазначенням номеру будинку та навпроти, біля проїжджої частини, розташований залізобетонний стовб ЛЕП. У подальшому ОСОБА_9 прослідував до 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де до нього підійшов невідомий хлопець та звідки він був госпіталізований до лікарні (том 2, а.с. 120-124).

Також судом в судовому засіданні був відтворений відеозапис, що здійснювався під час вказаного вище слідчого експерименту.

- Висновок експерта № 665-Ц/16 від 03.07.2015 року, з якого вбачається, що групова належність крові громадянина Ісса Зохер Ахмад І з ізогемагглютининами анти-А, анти-В. В результаті проведення судовомедичної експертизи двох марлевих тампонівзмивів, вилучених під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, між. б. 27 та б. 29, виявлені сліди крові людини групи І з ізогемагглютининами анти-А, анти-В, походження якої від потерпілого громадянина ОСОБА_9 не виключається (том 2, а.с. 101-104).

- Висновок експерта № 363-Ис/15 від 17.07.2015 року, з якого вбачається, що на брюках джинсових (об`єкти № 1-8) виявлено кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можливо вважати, що кров в зазначених об`єктах відноситься до групи О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В, яка властива самому потерпілому ОСОБА_9 , оскільки згідно копії медичної карти стаціонарного хворого № 3790 НАМНУ ІОНХ, група крові його 0 (І) (том 2, а.с. 107-108).

- Висновок експерта № 409-Ис/15 від 30.07.2015 року, з якого вбачається, що на футболці (об`єкти № 1-8) виявлена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в зазначених об`єктах відноситься до групи 0 з ізогемагглютинином анти-А та анти-В та походження її від громадянина ОСОБА_9 не виключається, оскільки згідно копії медичної карти стаціонарного хворого № 3790 НАМНУ ІОНХ, група крові громадянина Ісса Зохер Ахмад 0 (І) (том 2, а.с. 112-113).

- Висновок експерта № 92 МК-С/15 від 23.07.2015 року, яким встановлено, що на фуфайці (футболці) громадянина Ісса Зохер Ахмад маються два колоторізаних пошкодження, які розташовані на спинці зліва в нижньому та середньому відділах, про що свідчать їх щелевидна форма, відносно рівні края, рівне перетинання крайових ниток вистоячих в просвіт на одному рівні, рівне переривання їх волокон, наявність одного гострокутового кінця з надсечінням кінцевих пограничних столбиків трикотажу та другого «П»-образного кінця. Вказані пошкодження виникли в результаті двократної дії, більш за все, одного та того ж гострокінцевого, односторонньогострого, плоского, типу клинка ножа, колючоріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П» - образного поперечного перерізу з помірно вираженими ребрами, найбільша ширина понуреної частини якої була не більше 3,5 см. Особливості структури трикотажу не дозволяють більш детально судити щодо індивідуальних особливостей цього предмета (том 2, а.с. 105-106).

- Висновок експерта № 101 МК-С/15 від 23.07.2015 року, згідно якого на фуфайці (футболці) громадянина Ісса Зохер Ахмад маються два колоторізаних пошкодження, які розташовані на спинці зліва в нижньому та середньому відділах, про що свідчать їх щелевидна форма, відносно рівні края, рівне перетинання крайових ниток, вистоячих в просвіт на одному рівні, рівне переривання їх волокон, наявність одного гострокутового кінця з надсечінням кінцевих пограничних столбиків трикотажу та другого «П»-образного кінця. Враховуючи інформацію, яка міститься в наданій завіреній копії медичної карти стаціонарного хворого № 3790 інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева, пошкодженню на спинці фуфайки (футболці) зліва, в нижньому відділі, може відповідати по локалізації колоторізана рана в поперечній області зліва. У зв`язку з тим, що точних даних щодо локалізації колото різаної рани на грудній клітці зліва в медичній карті не вказано, відповісти на запитання щодо збігу її з пошкодженням на спинці фуфайки (футболці) зліва в середньому відділі, не виявляється можливим (том 2, а.с. 109-110).

- Висновок експерта № 139 МК-С/15 від 06.10.2015 року, згідно якого на фуфайці (футболці) громадянина Ісса Зохер Ахмад маються дві колоторізаних пошкодження, які розташовані на спинці зліва в нижньому та середньому відділах, про що свідчать їх щелевидна форма, відносно рівні края, рівне перетинання крайових ниток, вистоячих в просвіт на одному рівні, рівне переривання їх волокон, наявність одного гострокутового кінця з надсечінням кінцевих пограничних столбиків трикотажу та другого «П»-образного кінця. Вказані колоторізані ушкодження виникли в результаті не менше ніж двократної дії гострокінцевого, односторонньогострого, плоского, типу клинка ножа, колючеріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П»-образного поперечного перерізу з помірно вираженими ребрами, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились. Найбільша ширина понуреної частини знаряддя ушкодження була не більше 3,5 см. Зіставляючи морфологічні ознаки колоторізаного ушкодження на одязі з конструктивними особливостями наданого на експертизу ножа, з урахуванням результатів експериментального дослідження, експерт вважає, що заподіяння даних ушкоджень наданим на експертизу ножом не виключається (том 2, а.с. 142-144).

- Висновок експерта № 890-А/15_ від 05.10.2015 року, з якого вбачається, що у зв`язку з подіями в ніч 06.06.2015 року у ОСОБА_9 , 1998 року народження, мали місце такі ушкодження: проникаюче колоторізане поранення грудної клітини зліва по задньобоковій поверхні в середніх відділах з пошкодженням лівого купола діафрагми та зміщенням шлунка в ліву плевральну область; непроникаюче колоторізане поранення в поперечній області зліва. Травма ОСОБА_9 утворилась в результаті двократної дії колючеріжучим предметом з шириною клинка на глибині погруження не більше 5 см. Показання, які надав ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту, не протирічить судовомедичним даним у відношенні механізму травми, локалізації та кількості ушкоджень. Ці показання, у відношенні взаєморозміщення джерела травматизації у ОСОБА_9 , не суперечать судовомедичним даним в частині можливості формування травми у ОСОБА_9 колючеріжучим предметом (ножом), який знаходився в лівій руці особи, яка нападала (том 2, а.с. 125-127).

- Висновок експерта № 524-Ис/15 від 26.09.2015 року, згідно якого на куртці підозрюваного ОСОБА_11 наявність крові не встановлено (том 2, а.с. 128-129).

- Висновок експерта № 523-Ис/15 від 26.09.2015 року, яким встановлено, що на брюках, туфлях підозрюваного ОСОБА_11 наявність крові не встановлено (том 2, а.с. 130-131).

Крім того, судом за клопотанням сторони захисту (том 2, а.с. 173-174), згідно ухвали від 11.07.2016 року (том 2, а.с. 180-183), було призначено судову телекомунікаційну експертизу.

Згідно Висновку судової телекомунікаційної експертизи № 7707 від 30.09.2016 року, встановити місцезнаходження абонентів на карті відповідно до наданої експерту деталізації дзвінків та СМС-повідомлень не представляється можливим, в зв`язку з відсутністю методик з даного типу дослідження. Під час спілкування між абонентами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 06.06.2015 року з 01:20 год. до 02:21 год. були розриви в з`єднанні. Детальний розклад дзвінків приведено в дослідницькій частині (том 2, а.с. 211-213).

Оцінюючи вказані вище докази, надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України, відповідно до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; ч. 3 ст. 373 КПК України, згідно якої обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої останній відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів також керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справах «Козинець проти України», «Бочаров проти України», «Авшар проти Туреччини», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та інші).
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Оцінюючи та перевіряючи доводи і докази, які були надані в обґрунтування події кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_11 , судом встановлено наступне.
На тому, що вони особисто спостерігали ОСОБА_11 безпосередньо перед вчиненням злочину та під час його вчинення, було зазначено двома учасниками кримінального провадження, а саме потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_21 .

Оцінюючи вказані вище показання свідка ОСОБА_21 , суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішеннях по справах «Вєрєнецов проти України», «Яллох проти Німеччини» наголошував на необхідності врахування якості доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.
Вказаний свідок показав, що впізнав ОСОБА_11 за фігурою та одягом зі спини, при цьому обличчя ОСОБА_11 він не бачив та обвинувачений знаходився від нього на відстані приблизно 100 метрів в нічний час доби. Враховуючи наведене, суд не може визнати надійними і точними результати впізнання свідком ОСОБА_11 за вказаних вище обставин, оскільки умови впізнання та ознаки, за якими ОСОБА_11 був впізнаний свідком, не є такими, що дозволяють достовірно ідентифікувати та персоналізувати конкретну особу, відрізняючи її від інших осіб. Крім того, свідком в ході допиту було уточнено, що він тоді не зрозумів, що бачив саме ОСОБА_11 , і на той момент не знав, що це обвинувачений. І лише коли йому повідомили, що особою, яка скоїла напад на потерпілого, міг бути ОСОБА_11 , він зрозумів, що бачив саме його. Таким чином, з показань свідка вбачається, що під час спостереження особи, яку він в суді ідентифікував як ОСОБА_11 , він не зміг ідентифікувати його особистість та зробив зазначене лише після того, як йому стало відомо, що саме ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні вказаного злочину.

Враховуючи наведене вище, вказані показання свідка ОСОБА_21 суд оцінює критично та не може визнати такими, що поза розумними сумнівами доводять факт переслідування потерпілого, безпосередньо перед вчиненням нападу, з боку саме ОСОБА_11 .

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_9 , суд керується наступним.

Згідно показань потерпілого, коли він виходив з кафе, то подивився на годинник, який показував 01:25 год. Після цього він пройшов приблизно 300 метрів, і на нього був здійснений напад, який тривав приблизно 5 секунд, після чого він побіг до дому, до якого залишалось приблизно 100 метрів. За показаннями підозрюваного, напад відбувся приблизно в 01:30 год.

Між тим ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення в тому, що він вчинив злочин відносно потерпілого в період часу з 00:55 год. до 01:20 год., за межі якого суд згідно ст. 337 КПК України не має право виходити.

Враховуючи наведене, вчинення ОСОБА_11 злочину відносно потерпілого за обставин, вказаних в обвинувальному акті, суперечить показанням самого потерпілого щодо часу вчинення злочину, при цьому потерпілим ОСОБА_9 було зазначено, що час виходу з кафе йому відомий, оскільки він в цей момент подивився на часи, які показували 01:25 год.

З показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_21 суд позбавлений можливості встановити час вчинення злочину, оскільки останні не змогли зазначити точний час, коли потерпілий вийшов з приміщення кафе та пішов додому, та вказали, що зазначене відбулось 06.06.2015 року після 01:00 год., при цьому свідок ОСОБА_21 уточнив, що потерпілий пішов з кафе в період часу з 01:15 год. до 01:25 год.

Інші досліджені судом докази також не містять даних відносно того, що злочин відносно потерпілого було вчинено саме до 01:20 год., як зазначено в обвинувальному акті.

Таким чином, доказів, які б вказували, що часом вчинення злочину відносно потерпілого є проміжок часу від 00:55 год до 01:20 год., суду не надано, та вказані дані спростовуються показаннями самого потерпілого, згідно яких він вийшов з кафе в 01:25 год.

В ході судового розгляду не знайшов достатнього підтвердження і мотив злочину, оскільки обвинувачений та потерпілий зазначили, що не перебували в неприязних стосунках. Потерпілий вказав, що особи, які здійснили на нього напад, будь-яких претензій не висловлювали та все відбувалось мовчки.

Крім того, потерпілим було надано показання, згідно яких на нього напали три особи, а саме ОСОБА_11 з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вказані особи спільно наздоганяли його та перебували поруч один з одним, коли йому було спричинено удари ножом, які, на його думку, йому наніс саме ОСОБА_11 . Проте, як встановлено судом з показань потерпілого, він не бачив особу, яка наносила удари, оскільки в момент нанесення йому ударів стояв спиною до нападників, а обернувшись, ножа в руках у ОСОБА_11 не спостерігав, оскільки не дивився на них. Таким чином, потерпілим в ході судового розгляду справи було вказано, що напад на нього здійснювався трьома особами та він не бачив, хто саме наносив йому удари ножом.

Враховуючи наведене, з показань потерпілого суд позбавлений можливості достовірно встановити, що саме ОСОБА_11 наносив йому удари ножом.

Також вказані вище показання потерпілого спростовуються не тільки показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , а й показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

При цьому суд враховує, що зазначені свідки, виходячи з їх процесуального статусу, не є особами, які мають особисту заінтересованість в певному результаті розгляду кримінального провадження, та були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Крім показань потерпілого, інших доказів, які б у відповідності до ст. 96 КПК України підтверджували нечесність свідків та спростовували їх показання, суду надано не було.

Також при оцінці показань потерпілого судом приймаються до уваги наступні обставини.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження з показань обвинуваченого та свідків було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 користувався мобільним номером телефону НОМЕР_1 , ОСОБА_12 номером НОМЕР_3 , ОСОБА_13 номером НОМЕР_2 , ОСОБА_15 номером НОМЕР_4 .

У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність вказаних вище даних щодо належності номерів мобільних телефонів зазначеним вище особам, з огляду на наступне.

Належність вказаним вище особам зазначених номерів була підтверджена ними під час допитів в ході судового розгляду справи.

Показання обвинуваченого та свідків, відповідно до положень ч. 2 ст. 84, ст. 95 КПК України, є одним із процесуальних джерел доказів в кримінальному провадженні, та є належним та допустимим доказом в розумінні положень КПК України.

Доказів, які б спростовували вказані вище дані щодо належності номерів мобільних телефонів, суду надано не було.

Крім того, як вбачається з досліджених в судовому засіданні клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів (том 1, а.с. 106; том 1, а.с. 136-137; том 1, а.с. 171-172), а також ухвал слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2015 року (том 1, а.с. 173), від 10.09.2015 року (том 1, а.с. 107), від 11.09.2015 року (том 1, а.с. 138-140), в ході досудового розслідування слідчий, за погодженням з прокурором, звертався до суду з клопотаннями про тимчасовий доступ до інформації про телефонні з`єднання абонентів номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , які слідчим суддею були задоволені.

При цьому в обґрунтування відповідних клопотань було зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що свідок ОСОБА_13 користується мобільним телефоном НОМЕР_2 (том 1, а.с. 106), свідок ОСОБА_12 номером НОМЕР_3 (том 1, а.с. 136-137), підозрюваний ОСОБА_11 номером НОМЕР_1 (том 1, а.с. 171-172).

З ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року вбачається, що органом досудового розслідування також встановлено належність свідку ОСОБА_15 мобільного телефону НОМЕР_4 (том 2, а.с. 132).

Таким чином, під час досудового розслідування стороною обвинувачення не піддавався сумніву та вважався доведеним факт належності обвинуваченому ОСОБА_11 та свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_15 відповідних номерів мобільних телефонів, зазначених вище.

Також судом в ході судового розгляду кримінального провадження було задоволено клопотання сторони захисту про надання тимчасового доступу до речей і документів (том 2, а.с. 31-33). Ухвалою суду від 18.04.2016 року захиснику обвинуваченого в тому числі надано доступ до інформації про вхідні та вихідні дзвінки, смс-повідомлення, їх моніторинг (прив`язка до базових станцій та адреса вказаних станцій), тривалість, зміст, маршрут передачі, здійснені в період часу з 00:00 год. 01.06.2015 року по 24:00 год. 10.06.2015 року щодо наступних абонентів мобільних номерів: НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 (том 2, а.с. 37-41).

Вказану ухвалу було виконано та згідно опису (том 2, а.с. 50) надано суду відповідну інформацію (том 2, а.с. 68-81; виділені матеріали, а.с. 31).

З дослідження та аналізу даних щодо телефонних з`єднань, з прив`язкою до базових станцій, терміналів мобільного зв`язку із вказаними вище номерами, якими користувались обвинувачений ОСОБА_11 (том 1, а.с. 174-176; том 2, а.с. 74-76), свідки ОСОБА_12 (том 1, а.с. 141-147; том 2, а.с. 77-81), ОСОБА_13 (том 1, а.с. 107-109; том 2, а.с. 71-73), ОСОБА_15 (том 2, а.с. 135; том 2, а.с. 68-70), вбачається наступне.

З мобільного терміналу свідка ОСОБА_13 06.06.2015 року в 01:43 год. був здійснений вихідний дзвінок на номер НОМЕР_6 , в 01:45 год. вихідний дзвінок на номер 102, в 01:49 год. вихідний дзвінок на номер 103.

Аналізуючи в сукупності показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 , згідно яких останній викликав потерпілому швидку допомогу та міліцію, з даними з`єднань мобільного терміналу свідка ОСОБА_13 , суд приходить до висновку, що станом на 01:43 год., коли з телефону ОСОБА_13 був здійснений дзвінок на номер швидкої допомоги 103, потерпілий вже був поранений та знаходився біля свого будинку.

З дослідження даних щодо телефонних з`єднань ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також висновків судової телекомунікаційної експертизи № 7707 від 30.09.2016 року вбачається, що між вказаними абонентами відбувались наступні безперервні телефонні з`єднання: 06.06.2015 року в 01:10 год. тривалістю 272 секунди, що дорівнює 4 хвилини 32 секунди; 06.06.2015 року в 01:22 год. тривалістю 1780 секунд, що дорівнює 29,6 хвилин, після чого відбулось роз`єднання абонентів.

Таким чином, протягом всього періоду часу з 01:25 год., коли потерпілий, згідно його показань, вийшов з кафе, і до 01:43 год., коли ОСОБА_13 здійснив дзвінок за номером швидкої допомоги 103, мало місце безперервне з`єднання між абонентами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які надали показання, згідно яких розмовляли по телефону у вказаний період часу.

Потерпілим на уточнююче запитання суду було зазначено, що під час спричинення йому ударів ножом ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_12 по телефону не спілкувались.

За таких обставин показання потерпілого щодо обставин, за яких йому були спричинені тілесні ушкодження, згідно яких це відбулось після 01:25 год., суперечать об`єктивним даним щодо наявних телефонних з`єднань між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , та показанням останніх і свідка ОСОБА_15 щодо розмови між собою у вказаний період часу.

Враховуючи наведене вище, показання потерпілого ОСОБА_9 , надані як в суді, так і в ході проведення слідчих експериментів під час досудового розслідування, суд не може визнати достатнім доказом для спростування доказів сторони захисту та доведення винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину за обставин, зазначених в обвинувальному акті.

Оцінюючи показання свідка обвинувачення ОСОБА_22 , суд враховує наступне. Про те, що до вчинення злочину відносно потерпілого причетний ОСОБА_11 , він дізнався від ОСОБА_23 , який також був допитаний судом, а також від друга обвинуваченого, прізвище якого він не пам`ятає та який повідомив йому про це, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Між тим відповідно до ч. 5 ст. 95 КПК України особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. Частиною 6 вказаної статті також передбачено, що показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.
Враховуючи, що свідок ОСОБА_22 не сприймав безпосередньо обставини, пов`язані із здійсненням нападу на ОСОБА_11 , та відомості щодо особи, яка вчинила вказаний напад, йому відомі зі слів інших осіб, одного з яких він взагалі не зміг будь-яким чином ідентифікувати, в тому числі за ім`ям, а інший був допитаний судом з приводу обставин кримінального правопорушення, суд приходить до висновку щодо відсутності виключних обставин, за яких вказані показання з чужих слів можуть доводити причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину відносно ОСОБА_9 .

При оцінці показань свідка ОСОБА_23 суд враховує, що про причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину відносно ОСОБА_9 вказаний свідок дізнався від родичів потерпілого, які спочатку пред`явили йому для впізнання фотографію ОСОБА_11 , отриману від працівників міліції, а потім просили організувати з ОСОБА_11 зустріч, пояснивши це тим, що саме ОСОБА_11 вчинив вказаний злочин. При цьому ОСОБА_9 йому не розповідав про осіб, які вчинили відносно нього злочин, а свідок не був очевидцем вчинення вказаного злочину.

За таких обставин показання ОСОБА_23 суд також не може визнати такими, що підтверджують причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину відносно потерпілого.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_22 , згідно яких з кафе, в якому працював ОСОБА_11 , в період вчинення злочину зник ніж, суд враховує наступне. Вказана обставина сама по собі не може бути доказом вчинення злочину саме ОСОБА_11 . Крім того, свідком було зазначено, що вказаний ніж до цього часу не знайдено. Ніж, який був вилучений вдома у ОСОБА_11 , за показанням свідків, належить родині останнього. Будь-яких даних відносно того, що ніж, вилучений вдома у ОСОБА_11 , є тим ножом, який зник з кафе ОСОБА_22 , суду не надано. Враховуючи наведене, показання свідка ОСОБА_22 щодо зникнення ножа з його кафе, суд не може визнати такими, що доводять винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину.

Оцінюючи показання інших свідків, суд враховує, що вони не зазначали на причетності ОСОБА_11 до вчинення злочину відносно ОСОБА_9 , в зв`язку з чим їх показання не є такими, що доводять винуватість саме ОСОБА_11 .

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення відносно того, що винуватість ОСОБА_11 підтверджується даними, зафіксованими в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2015 року, згідно якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_11 як особу, яка вчинила злочину відносно нього, суд керується наступним.

Згідно ч. 1 ст. 228 КПК України, забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Між тим з показань потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 , а також свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий були знайомі один з одним до вчинення вказаного вище злочину, тобто потерпілий ще до вчинення відносно нього злочину знав обвинуваченого в обличчя та спілкувався з ним. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_23 , родичі потерпілого ОСОБА_9 через декілька днів після вчинення злочину, тобто майже за два місяці до проведення процедури впізнання, мали при собі фотографію ОСОБА_11 , якого вони вважали особою, причетною до вчинення злочину щодо потерпілого.

Враховуючи наведені вище обставини, а також положення ст. 228 КПК України, суд не може визнати вказаний вище протокол пред`явлення особи для впізнання доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину щодо ОСОБА_9 , оскільки останній на момент впізнання знав в обличчя особу, яка йому пред`являлась для впізнання.

Оцінюючи фотографії з камер відеоспостереження, на яких зображений ОСОБА_11 та на які посилався представник потерпілого в якості обґрунтування винуватості ОСОБА_11 , суд керується наступним.

Згідно фотографій та зображеного під ними рукописного тексту, а також рапорту від 19.06.2015 року, під час аналізу відеозапису з супермаркету «Посад» встановлено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 06.06.2015 року о 00:20 год. заходять до маркету «Посад», після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 06.06.2015 року о 00:30 год. виходять з вказаного маркету. В подальшому 06.06.2015 року в 00:45 год. ОСОБА_13 увійшов до маркету та в 00:47 год. вийшов.

Обвинуваченим та свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 не заперечувався сам по собі факт перебування біля вказаного магазину.

Крім того, відеозапис з камер відеоспостереження маркету «Посад», який аналізувався згідно рапорту від 19.06.2015 року та з якого було зроблено фотографії вказаних вище осіб, до матеріалів судового провадження не долучався. Також стороною обвинувачення не надано суду доказів, в яких у встановленому законом порядку було би зафіксовано процедуру отримання вказаного відеозапису та джерело його походження (зокрема, запит слідчого про витребування відеозапису в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України та відповідь на запит, протокол обшуку з даними про вилучення відеозапису, протокол тимчасового доступу до відеозапису тощо).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вказаний вище доказ не є таким, яким може підтверджуватись причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину.

Оцінюючи висновок експерта № 139 МК-С/15 від 06.10.2015 року, згідно якого, зіставляючи морфологічні ознаки колоторізаного ушкодження на одязі з конструктивними особливостями наданого на експертизу ножа, з урахуванням результатів експериментального дослідження, заподіяння даних ушкоджень наданим на експертизу ножом не виключається, суд керується наступним.

Зазначений висновок експерта носить вірогідний характер та сам по собі не може свідчити, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені саме ножом, вилученим за місцем проживання обвинуваченого, який згідно висновку експерта № 139МК-С/15 є ножом заводського виготовлення, тобто виготовлявся серійно в значної кількості екземплярів.

Інші докази сторони обвинувачення, перелічені вище, підтверджують лише факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та не доводять винуватість саме ОСОБА_11 у вчиненні вказаного злочину.
При цьому посилання сторони обвинувачення на непослідовність показань ОСОБА_11 , зокрема на те, що останній в ході досудового розслідування визнавав свою вину, що підтверджується даними, викладеними в ухвалі слідчого судді, суд не може визнати обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Відповідно до ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
За таких обставин у суду відсутні підстави надавати оцінку показанням обвинуваченого, які надавались під час досудового розслідування, зокрема слідчому судді, та будь-яким чином використовувати вказані показання на доведення винуватості ОСОБА_11 .
Оцінюючи доводи сторін, висловлені з приводу дотримання процедури відкриття матеріалів досудового розслідування, суд керується наступним.

Згідно ч. 9 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Правові позиції, згідно яких недотримання вимог ст. 290 КПК України є підставою для визнання доказів недопустимими, викладені, зокрема, і в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 06.04.2016 року (номер в ЄДРСР - 57134973#), апеляційного суду м. Києва від 15.06.2016 року (номер в ЄДРСР - 58809613#), апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 року (номер в ЄДРСР - 59278972), апеляційного суду м. Києва від 09.02.2016 року (номер в ЄДРСР 56060831).
Крім того, в ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 29.01.2016 року (номер в ЄДРСР 55504556), судом апеляційної інстанції висловлено правові позиції, згідно яких вказаний суд погоджується з висновками суду 1 інстанції про те, що в результаті недотримання стороною обвинувачення вимог кримінального процесуального закону в зазначеній частині, порушена процедура доведення вини обвинуваченого, який також був позбавлений можливості здійснювати свій захист на стадії досудового розслідування. Відсутня процесуальна можливість і є недопустимим виправлення цих порушень в стадії судового розгляду. З рахуванням викладеного є неприйнятними доводи апелянта стосовно того, що відкриттям матеріалів досудового розслідування стороні захисту в стадії судового розгляду були забезпечені загальні засади кримінального провадження забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Твердження апелянта також суперечать іншій загальній засаді кримінального провадження законність. Відповідно до вимог ст. 290 ч.11 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній лише додаткових матеріалів та за умови, якщо вони отримані до або під час судового розгляду. Таким чином, в стадії судового розгляду законом передбачена можливість відкриття лише додаткових матеріалів.
Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні надійшов до суду 09.10.2015 року.

Захисником та обвинуваченим під час судового провадження неодноразово зазначалось на невідкритті їм стороною обвинувачення під час досудового розслідування його матеріалів, а також на тому, що матеріали досудового розслідування були відкриті стороні захисту вже після звернення до суду з обвинувальним актом та проведення першого із судових засідань на стадії підготовчого провадження. Враховуючи наведене, захисник посилався на недопустимість доказів сторони обвинувачення.

В зв`язку з наведеним судом стороні обвинувачення було роз`яснено право надати суду докази, які підтверджують виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України та, як наслідок, допустимість доказів, що надаються вказаною стороною.

Стороною обвинувачення на підтвердження відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту, надано клопотання підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника від 07.10.2015 року, а також протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Судом під час дослідження вказаних документів встановлено наступне.

В клопотанні підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника від 07.10.2015 року зазначено, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, зокрема з показаннями свідка ОСОБА_13 від 16.07.2015 року, викладені вказаним свідком обставини не відповідають дійсності, в зв`язку з чим підозрюваний просить провести одночасний допит його та свідка ОСОБА_13 .

Стороною обвинувачення було зазначено, що із змісту вказаного клопотання вбачається, що сторона захисту була в повному обсязі ознайомлена з матеріалами досудового розслідування.

Сторона захисту заперечувала вказані доводи сторони обвинувачення, зазначивши в судовому засіданні, а також в письмових поясненнях (том 1, а.с. 197-201), що їм 07.10.2015 року за усним клопотанням в порядку ст. 221 КПК до завершення досудового розслідування було надано для ознайомлення протоколи допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , і після ознайомлення з вказаним протоколом вони заявили відповідне клопотання про проведення одночасних допитів. Також захисник зазначив, що обвинуваченого дійсно доставляли 07.10.2015 року до відділу поліції, проте не з метою відкриття матеріалів досудового розслідування, а з метою проведення слідчих дій.

Як вбачається з положень ч. 9 ст. 290 КПК України, належним та допустимим доказом на підтвердження факту відкриття та надання доступу до матеріалів досудового розслідування є відповідне письмове підтвердження із зазначенням найменування матеріалів, до яких був наданий доступ.

Враховуючи наведене, клопотання підозрюваного та захисника від 07.10.2015 року суд не може визнати доказом, яким у відповідності до вимог КПК України може бути підтверджений факт відкриття всіх матеріалів досудового розслідування, оскільки вказане клопотання містить найменування лише одного доказу, а саме показань свідка ОСОБА_13 .

Під час дослідження протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, судом встановлено наступне.

У вступній частині протоколу зазначено дату 07.10.2015 року. В описовій і заключній частині протоколу, в розділах, де містяться відомості про факт надання доступу до матеріалів досудового розслідування, час такого доступу, перелік матеріалів, а також зауваження та доповнення до протоколу, навпроти підписів підозрюваного ОСОБА_11 та його адвоката ОСОБА_10 зазначені дати 15.10.2015 року. Також в описовій частині протоколу зазначено, що ознайомлення підозрюваного з матеріалами досудового розслідування проводилось з 10:00 год. 15.10.2015 року до 14:00 год. 15.10.2015 року.

Стороною обвинувачення було зазначено, що фактично відкриття матеріалів досудового розслідування відбулось 07.10.2015 року, як зазначено у вступній частині протоколу, а дата 15.10.2015 року навмисно неправильно вказана обвинуваченим та його захисником з метою спотворення даних щодо дати такого ознайомлення, штучного створення підстав для клопотання про недопустимість доказів на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України та уникнення відповідальності за вчинений злочин .

Стороною захисту було зазначено, що фактично матеріали кримінального провадження їм було відкрито лише 15.10.2016 року, після того як суд в ході даного судового провадження, отримавши в підготовчому судовому засіданні від сторони захисту інформацію про невідкриття матеріалів досудового розслідування, запропонував стороні обвинувачення ознайомити обвинуваченого та захисника з вказаними матеріалами. Відповідно, стороною захисту було наголошено, що дата 07.10.2015 року навмисно зазначена слідчим з метою спотворити дані щодо дійсного часу відкриття матеріалів досудового розслідування та створити уявлення про дотримання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України, а саме відкриття матеріалів під час саме досудового розслідування.

Оцінюючи протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, суд враховує, що відповідні графи протоколу із зазначенням дати 15.10.2015 року, візуально не містять слідів виправлень тощо, які б могли свідчити про наступне свідоме спотворення іншої дати, яка від початку була зазначена у відповідних графах. Вказана дата 15.10.2015 року послідовно зазначена не тільки навпроти всіх підписів ОСОБА_11 та його захисника, а й у графі, в якій зазначено період часу, протягом якого проводилось ознайомлення. Будь-яких документів, оформлених 07.10.2015 року з приводу фіксації факту внесення захисником та обвинуваченим недостовірних відомостей до протоколу, суду не надано. Крім того, сторона обвинувачення після того, як стороною захисту в підготовчому судовому засіданні 09.10.2015 року було наголошено на невідкритті матеріалів досудового розслідування, не надала одразу суду вказаний вище протокол, що спростувало би доводи сторони захисту відносно того, що він був фактично складений 15.10.2015 року. Так, вказаний протокол наданий суду після 15.10.2015 року.

При цьому суд не може погодитись з доводами представника потерпілого відносно того, що відкриття матеріалів та надання до них доступу є по суті різними процесуальним діями та сторона обвинувачення належним чином виконала свої обов`язки, відкривши стороні захисту матеріали, в той час як ознайомлення із вказаними матеріалами є правом сторони захисту, яке вона реалізує на власний розсуд, в тому числі і щодо строків такого ознайомлення.

Так, аналіз найменування та положень статті 290 КПК України в їх сукупності, структурному та логічному взаємозв`язку, а також місце, яке вказана норма посідає в структурі КПК, свідчить, що відкриття матеріалів інший стороні в якості обов`язкової складової включає в тому числі і надання можливості ознайомлення з ними, при цьому на відповідну сторону покладається обов`язок не тільки повідомити іншу сторону про відкриття матеріалів, а й надати реальну можливість ознайомитись з ними. І лише з виконанням на стадії досудового розслідування всіх вказаних вище обов`язків, КПК України пов`язує можливість використання в якості доказів відомостей, що містяться у відповідних матеріалах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення, всупереч положень ч. 2 ст. 92 КПК України, не надано суду доказів, які б поза розумними сумнівами доводили факт виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття стороні захисту та наданні останнім доступу до матеріалів досудового розслідування.

Завданням кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України є в тому числі забезпечення повного розслідування та судового розгляду.

Частиною 3 ст. 370 КПК України встановлено, що об`єктивним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Як вбачається з приписів ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, а також винуватості обвинуваченого у його вчиненні, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з положень п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 26 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відноситься також його диспозитивність, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження судом було задоволено всі клопотання сторони обвинувачення щодо виклику та допиту свідків і експертів та було допитано всіх зазначених осіб, крім тих, від допиту яких в подальшому сторона обвинувачення відмовилась.

Також судом були задоволені всі інші клопотання сторони обвинувачення, спрямовані на наданнями ними суду доказів на підтвердження їх правової позиції, зокрема долучено до матеріалів справи та досліджено всі надані вказаною стороною документи.

По закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами судом додатково було опитано сторін кримінального провадження відносно того, чи бажають вони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження, в тому числі від сторони обвинувачення, не надійшло.

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.

Проте належних та допустимих доказів, які б у їх сукупності дозволили поза розумним сумнівом вважати доведеною винуватість ОСОБА_11 , суду надано не було.

Враховуючи наведене вище, у суду виникають об`єктивні сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину щодо потерпілого ОСОБА_9 , які суд у відповідності до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 4 ст. 17 КПК України тлумачить на користь обвинуваченого і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдовує ОСОБА_11 у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаного вище кримінального правопорушення.

Законним представником потерпілого ОСОБА_9 Расміє Кут пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 , в якому вона просить стягнути з останнього майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 12583,54 грн., а також моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 600000,00 грн., всього - 612583, 54 грн. (том 1, а.с. 55-60).

Вказаний цивільний позов суд у відповідності до положень ч. 3 ст. 129 КПК України залишає без розгляду.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27, обраний відносно ОСОБА_11 , змінити з 29 листопада 2016 року на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_11 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. кожного дня до 06:00 год. наступного дня. Покласти на ОСОБА_11 зобов`язання виконувати наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із м. Харкова, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні, крім свідків, які є його членами сім`ї та близькими родичами.

ОСОБА_11 звільнити з-під варти в залі судового засідання негайно.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_36 - залишити без розгляду.

Документи, фотографії, CD-диски, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме ніж поварський великий, загальною довжиною 30,5 см., довжиною клинка 17,9 см., з маркуванням на клинку «GBF Chromstahl Rostfrei Handabzug Germani», написом на рукоятці «BEST», що переданий на відповідальне зберігання до Московського ВП ГУНП в Харківській області (том 2, а.с. 145) повернути законному володільцю ОСОБА_29 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме футболку та брюки джинсові, передані на відповідальне зберігання до Московського ВП ГУНП в Харківській області (том 2, а.с. 111) повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме конверт з тампонами, переданий на відповідальне зберігання до Московського ВП ГУНП в Харківській області (том 2, а.с. 111) знищити.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова потягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий

Судді