Справа № 444/770/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/223/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст. 368 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 рокуОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, та засуджено до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в митних органах та державній службі строком три роки із застосуванням ст. 77 КК України без конфіскації майна та з застосуванням ст. 54 КК України з позбавленням спеціального звання інспектора митної служби 4 рангу.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_7 в сумі 10 000 грн., 320 доларів США, 50 польських злотих, знято.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, працюючи у відповідності до наказу начальника Львівської митниці Державної митної служби України № 234-к від 02.02.2013 року на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста Рава-Руська Львівської митниці Державної митної служби України (з 1 червня 2013 року - Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України (надалі - ВМО № 2 МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів), маючи спеціальне звання інспектора митної служби 4 рангу, будучи згідно ст. 25 Закону України Про державну службу та Постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 14.08.2013 року державним службовцем, якому присвоєна шоста категорія, тобто будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади та службової особи, упродовж 13 серпня - 6 вересня 2013 року неодноразово вимагав та одержував неправомірну вигоду за вчинення дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

Так, ОСОБА_7 , будучи в силу службового становища уповноваженим на вчинення дій, пов`язаних з митним контролем переміщуваних через митний кордон України транспортних засобів, вантажів та товарів, 13.08.2013 року, перебуваючи на своєму робочому місці на території МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів, що по вул. Гребінського, 28 в с. Рата Жовківського району Львівської області, дізнавшись від ОСОБА_12 про те, що останній планує ввезти на територію України придбаний в Республіці Польща автомобіль Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , та телевізор марки Samsung, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, маючи умисел на безпідставне та незаконне одержання неправомірної вигоди за безперешкодне переміщення на митну територію України вказаного автомобіля та телевізора, висловив вимогу ОСОБА_12 про необхідність передачі неправомірної вигоди в сумі 100 гривень та 200 доларів США, з яких 100 доларів США призначені йому, 50 доларів США - працівнику відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснює пропуск на в`їзді на територію України, та 50 доларів США - працівнику управління по боротьбі з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів, пояснивши, що в іншому випадку він не зможе ввезти в Україну даних товарів.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_7 вказаної ним суми неправомірної вигоди могла потягнути заборону та зволікання у переміщенні ОСОБА_12 автомобіля Opel Vectra номерний знак НОМЕР_1 , та телевізора марки Samsung на митну територію України, останній був змушений погодитись на його протиправні вимоги та 15 серпня 2013 року близько 11.30-12.00 год. ОСОБА_12 , в`їхавши на територію МП Рава- Руська Львівської митниці Міндоходів з Республіки Польща, перебуваючи на території вказаного митного поста, у відповідності з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 передав, а останній одержав від нього неправомірну вигоду в розмірі 500 гривень та еквівалент 100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на час вчинення злочину становить 799,3 гривень, а усього в сумі 1299,3 гривень за безперешкодне переміщення на митну територію України автомобіля Opel Vectra номерний знак НОМЕР_1 , та телевізора марки Samsung, з яких 400 гривень, начебто, для передачі працівнику управління з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів.

Окрім цього, ОСОБА_7 , будучи в силу службового становища уповноваженим на вчинення дій, пов`язаних з митним контролем переміщуваних через митний кордон України вантажів та товарів, 15.08.2013 року близько 11.30-12.00 год., перебуваючи на своєму робочому місці на території МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів, що по вул. Гребінського, 28 в с. Рата, Жовківського району, Львівської області, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, маючи умисел на безпідставне та незаконне одержання неправомірної вигоди за безперешкодне переміщення на митну територію України продуктів харчування, висловив вимогу ОСОБА_12 про передачу йому неправомірної вигоди в сумі 50 доларів США.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_7 вказаної ним суми неправомірної вигоди могла потягнути заборону у переміщенні продуктів харчування на митну територію України, ОСОБА_12 був змушений погодитись на такі протиправні вимоги ОСОБА_7 та 15.08.2013 року, близько 11.30-12.00 год., передав, а ОСОБА_7 повторно отримав від нього неправомірну вигоду в сумі 100 гривень та 100 польських злотих, що згідно курсу Національного Банку України станом на час вчинення злочину становить 251,9 гривень, а усього в сумі 351,9 гривень, за безперешкодне переміщення на митну територію України продуктів харчування.

Отримавши вказану вище неправомірну вигоду від ОСОБА_12 , ОСОБА_7 повідомив останньому про можливість ввезення ним через митний кордон України інших транспортних засобів за умови передачі неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США, з яких 100 доларів США - йому, 50 доларів США - працівнику відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснює пропуск на в`їзді на територію України та 50 доларів США - працівнику управління по боротьбі з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , будучи в силу службового становища уповноваженим на вчинення дій, пов`язаних з митним контролем переміщуваних через митний кордон України транспортних засобів, вантажів та товарів 31 серпня 2013 року, перебуваючи на своєму робочому місці на території МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів, що по вул. Гребінського, 28 в с. Рата Жовківського району Львівської області, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, маючи умисел на безпідставне та незаконне одержання неправомірної вигоди за безперешкодне переміщення на митну територію України придбаного ОСОБА_12 в Республіці Польща автомобіля Нуundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 , висловив вимогу останньому про необхідність передачі неправомірної вигоди в сумі в сумі 200 доларів США, з яких 100 доларів США він повинен передати йому, 50 доларів США - працівнику відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснює пропуск на в`їзді на територію України та 50 доларів США - працівнику управління по боротьбі з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів, пояснивши, що в іншому випадку він не зможе ввезти в Україну автомобіль Нуundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 .

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_7 вказаної ним суми неправомірної вигоди могла потягнути заборону та зволікання у переміщенні ОСОБА_12 автомобіля Нуundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 , на митну територію України, останній був змушений погодитись на протиправні вимоги ОСОБА_7 та в цей же день, 31.08.2013 року, близько 17.15 год., перебуваючи на території МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів передав, а ОСОБА_7 повторно одержав від нього неправомірну вигоду в розмірі 1200 гривень за безперешкодне переміщення на митну територію України автомобіля Нуundai Elantra, номерний знак НОМЕР_2 , з яких 400 гривень, начебто, для передачі працівнику управління по боротьбі з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , будучи в силу службового становища уповноваженим на вчинення дій, пов`язаних з митним контролем переміщуваних через митний кордон України транспортних засобів, вантажів та товарів, 6 вересня 2013 року, перебуваючи на своєму робочому місці на території МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів, повторно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, маючи умисел на безпідставне та незаконне одержання неправомірної вигоди за безперешкодне переміщення на митну територію України, придбаного ОСОБА_12 в Республіці Польща, автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_3 , висловив вимогу останньому про передачу неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США, з яких 100 доларів США він повинен передати йому, 50 доларів США працівнику відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснює пропуск на в`їзді на територію України, та 50 доларів США працівнику управління по боротьбі з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів, пояснивши, що в іншому випадку він не зможе ввезти в Україну автомобіль Skoda, номерний знак НОМЕР_3 .

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_7 вказаної

ним суми неправомірної вигоди могла потягнути заборону та зволікання у переміщенні ОСОБА_12 автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_3 , на митну територію України, останній був змушений погодитись на протиправні вимоги ОСОБА_7 та в цей же день, 06.09.2013 року, близько 04.30 год., перебуваючи на території МП Рава-Руська Львівської митниці Міндоходів передав, а ОСОБА_7 повторно одержав від нього неправомірну вигоду в розмірі 1200 гривень за безперешкодне переміщення на митну територію України автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_3 , з яких 400 гривень, начебто, для передачі працівнику управління з контрабандою та митними правопорушеннями Львівської митниці Міндоходів.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї адвокат ОСОБА_9 просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 рокускасувати та ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_7 , яким виправдати його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України. Зазначає, що вирок суду є незаконний та необгрунтований. Зазначає, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 не підтверджується належними та допустимими доказами. На підтвердження своїх висновків у вироку суд першої інстанції покликається лише на частину з досліджених у судовому засіданні доказів. Інша частина доказів, які беззаперечно свідчать про невинуватість обвинуваченого, взагалі не згадуються у вироку. Фактично вирок побудований на припущеннях, жодне з яких не підтверджене допустимими доказами. Зазначає, що показання ОСОБА_12 , надані у судовому засіданні, є неправдивими.

Вказує, що ОСОБА_12 переконував суд, що 6.09.2013 року при перевезенні третього автомобіля свій паспорт з ідентифікованими коштами він передав ОСОБА_13 у віконечко павільйону № НОМЕР_4 , оскільки таку вказівку він отримав від ОСОБА_7 . Якщо б обвинувачений дійсно давав таку команду, то вона б обов`язково мала бути зафіксована на відеозаписі, але на жодному записі, знятому ОСОБА_12 протягом 15.08.-6.09.2013 року, немає висловлювань, які хоча б можна було трактувати як таку команду. ОСОБА_12 ствердив, що він дійсно надавав слідчому кошти, які були ним ідентифіковані і використані для викриття ОСОБА_7 , а також, що за його участі складалися три протоколи ідентифікації. Однак, він нічого не повідомляє з приводу четвертого такого протоколу, що був складений вже після проведення обшуку. Саме цей четвертий протокол є в матеріалах кримінального провадження і ним оперує сторона обвинувачення.

Зазначає і про нелогічність і неправдивість показань свідка ОСОБА_14 , зокрема, і щодо порядку складання протоколу добровільної видачі коштів від 4.09.2013 року. Вказує на явну фальсифікацію протоколу добровільної видачі ОСОБА_12 1600 грн., а тому відповідно до положень ст. 89 КПК України вважає цей доказ неприпустимим.

Сукупність цієї доказової бази підтверджує неправдивість показань ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 щодо процесу видачі грошових коштів слідчому та їх ідентифікації.

Вважає, що вирок суду першої інстанції майже повністю мотивований недопустимими доказами, що стало наслідком невиконання вимог процесуального закону щодо належної оцінки доказової бази. Визнаючи ОСОБА_7 винним в отриманні 15.08.2013 року неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , суд не звернув своєї уваги на те, що за цим епізодом слідчим та прокурором відомості до ЄРДР взагалі не вносилися.

Вказує на необхідність дослідження апеляційним судом ряду доказів, а саме: окремих відрізків відеозаписів, долучених до справи, запису процесу обшуку у павільйоні № 3, кабінеті № 101, зафіксованого слідчим, а також внутрішніми камерами спостереження митного поста «Рава-Руська» (моменти видачі ОСОБА_7 на початку обшуку наявних в його кишенях коштів, виявлення слідчим коштів на підлозі та процесу співставлення слідчим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 номерів купюр); запису добровільної видачі ОСОБА_12 , грошових коштів та їх ідентифікації від 4.09.2013 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 рокускасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити. Зазначає, що суд першої інстанції не оцінив належним чином докази, які досліджувалися в судовому засіданні, покази яких не несуть в собі доказової бази в частині інкримінованого ОСОБА_7 злочину. В судовому засіданні не здобуто доказів одержання ОСОБА_7 неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , крім його показів. Зазначає, що 15 серпня 2013 року ввезення ОСОБА_12 транзитом транспортних засобів, інших речей та продуктів харчування у ОСОБА_7 не було підстав для їх не оформлення, оскільки таке можливе лише в разі неналежності відповідних документів у громадян на зазначені об`єкти та товари. Суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_16 про те, що немає жодних перешкод для ввезення громадянами на митну територію транзитом транспортних засобів; показанням свідка ОСОБА_13 ; показанням свідка ОСОБА_17 про те, що він не мав жодної розмови з ОСОБА_7 щодо сприяння ОСОБА_12 на ввезення ним автомобіля та не отримав від будь-кого жодних грошових коштів; показанням свідка ОСОБА_18 про те, що при здійсненні паспортного контролю в день 31 серпня 2013 року вона не отримувала від ОСОБА_12 грошей.

Зазначає, що в судовому засіданні з досліджених та оглянутих судом файлів відеоконтролю місця спостереження не здобуто жодних доказів передачі ОСОБА_12 грошових коштів ОСОБА_7 , як і одержання їх останнім. Крім того вилучені під час обшуку грошові кошти в павільйоні № НОМЕР_4 не належали ОСОБА_12 та ним нікому не надавалися.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 рокускасувати та ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_7 , яким виправдати його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України. Зазначає, що вирок суду є незаконний та необґрунтований. Вказує не невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що докази передачі грошових коштів, базуються лише на свідченнях ОСОБА_12 , який вказав, що 6 вересня 2013 року грошові кошти він передав не ОСОБА_7 , а ОСОБА_13 . Проте ОСОБА_13 заперечив цей факт. Дії ОСОБА_7 за кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб» не були кваліфіковані. Результати аудіо та відеоконтролю не можуть однозначно свідчити про скоєння злочину будь-яким.

Зазначає про неправильне застосування кримінального закону. Вважає, що провокаційні дії працівників правоохоронних органів, як представників влади, призвели до порушення прав осіб, які за таких обставин навіть одержали неправомірну вигоду і з цієї причини виключають кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які просять апеляційні скарги задоволити, думку прокурора, який проти апеляційних скарг заперечив, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що будучи державним службовцем, якому присвоєна шоста категорія, тобто будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, здійснюючи функції представника влади та службової особи, упродовж 13 серпня 6 вересня 2013 року неодноразово вимагав та одержав неправомірну вигоду за вчинення чи невчинення дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

На досудовому розслідуванні, в суді першої інстанції та в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 заперечив вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої інстанції залишено без дослідження і не дано оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, з точки зору їх допустимості та переконливості перед судом.

Суд першої інстанції визнав достовірними доказами вини обвинуваченого показання свідка ОСОБА_12 , протокол добровільної видачі грошових коштів та їх ідентифікації від 26.08.2013 року, протокол добровільної видачі грошових коштів та їх ідентифікації від 4.09.2013 року, протокол обшуку від 6.09.2013 року, проведеного в приміщенні 3-го павільйону «червоного коридору» митного поста Рава-Руська, протокол про результати аудіоконтролю від 11.09.2013 року, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 та ОСОБА_23 .

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_12 з приводу обставин вимагання у нього неправомірної вигоди, адже в суді першої інстанції він пояснив, що перший раз 15.08.2013 року він їхав у Респубілку Польща за автомобілем, щоб увійти в довіру до ОСОБА_7 . Крім того, із звукозаписів, здійснених ним 25.08.2013 року, вбачається, що він особисто звертається до невідомих осіб з проханням надати допомогу у ввезенні автомобіля. Проте зазначені особи жодним чином не вказують йому про неможливість ввезення транспортного засобу в законний спосіб.

Ні органами досудового розслідування, ні судом першої інстанції не конкретизовано, за які саме дії притягається ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності: за вчинення дій, які не мав вчиняти, чи невчинення дій, які мав вчинити.

Також судом першої інстанції не встановлено, яким чином 6.09.2013 року до ОСОБА_7 потрапили кошти, так як свідок ОСОБА_12 повідомив у суді першої інстанції, що кошти він помістив у паспорт для виїзду за кордон та передав у віконечко павільйону № НОМЕР_4 особисто ОСОБА_13 , який і повернув йому паспорт без коштів.

Також заслуговують уваги і показання дані слідчим ОСОБА_14 з приводу обставин складання процесуальних документів у справі, а саме протоколу добровільної видачі грошових коштів та їх вручення від 4.09.2013 року, а також обставин ідентифікації 6.09.2013 року ним виявлених на митному пості «Рава-Руська» купюр, згідно яких він пояснив, що помилково взяв із собою чернетку протоколу добровільної видачі, а не оригінал протоколу слідчої дії.

Поряд з цим, як вбачається з протоколу обшуку від 6.09.2013 року, проведеного в приміщенні 3-го павільйону «червоного коридору» митного поста Рава-Руська, грошові кошти 7 купюр номіналом по 200 грн., були вилучені позаду ОСОБА_7 , під стіною, а не в самого обвинуваченого. Без належного з`ясування всіх обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що такі ОСОБА_7 особисто витягнув із кишені штанів, грунтуючись таким чином лише на показаннях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , не перевіривши інші можливі версії поміщення грошей іншою особою.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався, вирок суду належним чином не вмотивував та за наявності суперечливих доказів, не вказав, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зокрема, не надав жодної оцінки показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

Що ж до визнання допустимими та належними доказами протоколів про результати аудіо та відеоконтролю місця від 11.09.2013 року, зроблені ОСОБА_12 , то суд першої інстанції неправомірно відхилив клопотання сторони захисту про призначення фоноскопічної експертизи наявних на аудіо та відеозаписах голосів, що ставить під сумнів достовірність протоколів про результати аудіо та відоконтролю.

Додатковій перевірці також підлягають і обставини пов`язані з правомірністю дій самого потерпілого ОСОБА_12 з приводу ввезення автомобілів на митну територію України без мети їх вивезення з метою перевірки, чи не мало місце підбурювання ОСОБА_7 на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення з метою подальшого викриття.

Крім того, незважаючи на те, що з часу події злочину у диспозицію ч.4 ст. 368 КК України було внесено зміни, у вироку суду не зазначено, в редакції якого закону дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст. 368 КК України, що також перешкоджає перевірці доводів апеляційних скарг в частині кваліфікації його дій.

Окремої уваги заслуговує факт невнесення до ЄРДР відомостей щодо інкримінованих ОСОБА_7 злочинів по епізодах від 15.08.2013 року.

Також слід зазначити, що процесуальний статус ОСОБА_7 у вироку суду першої інстанції визначений як підсудний, проте чинний КПК України не передбачає такого процесуального статусу особи.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, 415 КПК України вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки допущені порушення перешкоджають перевірці доводів апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

А тому, при новому розгляді справи суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини справи та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення, в тому числі з врахуванням передбачених вимог кримінального закону щодо доведеності винуватості, кваліфікації та призначення покарання у разі визнання обвинуваченого винуватими.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволити частково.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4