Номер справи137/113/16-к
1-кп/137/37/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6
законного представника потерпілої: ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літина кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білозірка, Літинського району Вінницької області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, освіта середня, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;
В С Т А Н О В И В:
01.10.2015р біля 19:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік домогосподарства по АДРЕСА_3 , у ході суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 та штовхнув її в плече, підставивши свою ногу під ногу ОСОБА_6 , в наслідок чого остання впала на землю. У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень схопив за волосся ОСОБА_6 та став бити головою об землю. У наслідок нанесених ударів ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеня та забою попереково-крижового відділу хребта, які згідно висновку експерта № 225 від 16.12.2015 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 своєї вини та позову не визнав та пояснив, що він співмешкає із ОСОБА_5 та 01.10. 15 р. їм повідомили діти про те, що на їх земельній ділянці ОСОБА_9 та ОСОБА_6 рвали кукурудзу та буряки. Зустрівши її в селі, він запитав ОСОБА_6 чи вона рвала кукурудзу на його городі та вони почали сваритися. Під час суперечки він її штовхнув в ліве плече та вона впала на землю, після чого він відразу пішов додому. ОСОБА_6 він не бив. Він її штовхнув, так як був сильно розлючений, що вона на його городі ОСОБА_6 рвала кукурудзу та буряки.
ОСОБА_5 , будучи обвинуваченою до закриття провадження стосовно неї, у судовому засіданні пояснила, що вона співмешкає із ОСОБА_4 та 01.10.15 р. її діти повідомили, що ОСОБА_10 рвала на їх городі кукурудзу та буряки. Вони з ОСОБА_11 пішли до ОСОБА_6 щоб з`ясувати чи рвала вона кукурудзу та буряки на їх городі.
Вона вела в руках велосипед, на якому сиділи її двоє дітей. Разом із ОСОБА_6 була ОСОБА_12 . Вони їх запитали чи рвали вони кукурудзу та буряки, на що ті пояснили, що город, на якому вони зірвали кілька качанів кукурудзи їм не належить. Виникла суперечка та ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 в плече та вона впала на землю. Вони відразу з ОСОБА_4 пішли додому. Ні вона, ні ОСОБА_11 не били ОСОБА_13 .
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 01.10.15 р. вона разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пішли до лісу. Повертаючись з лісу, вони зірвали по кілька качанів кукурудзи на земельній ділянці, що знаходилася на їхньому шляху та прийшла додому. З дому вони пішли на поле до худоби та зустріли ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , які стали запитувати про те чи вони не рвали кукурудзу та буряки на їх городі. Виникла суперечка, під час якої ОСОБА_5 вдарила її рукою в обличчя. Вільховий її штовхнув та підставив свою ногу під її ногу, в результаті чого вона впала на землю. Вільховий схопив її за волосся та почав бити головою об землю та наніс один удар ногою по спині. ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримала повністю.
Законний представник потерпілої ОСОБА_7 позов підтримала в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що восени 2015 р. вона була на вулиці в с. Новоселиці та зустріла ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. В розмові вони пояснили, що чекають ОСОБА_6 . Вона пішла додому та конфлікту між ними не бачила. Пізніше ОСОБА_6 їй повідомила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 її побили.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 01.10.15 р. вона разом із ОСОБА_6 ходили до лісу, після чого пішли в поле за худобою. В селі вони зустріли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вільховий відразу її штовхнув так, що вона впала та почав говорити , що вони рвали на їх городі кукурудзу та буряки. Після цього ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_10 та вона також впала на землю та він став бити її головою об землю. ОСОБА_5 в цей час стояла поряд та тримала велосипед, на якому сиділи двоє її дітей. ОСОБА_5 не била ОСОБА_6 лише сварилася з ними.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що в жовтні 2015 р. вона побачила на вулиці біля домогосподарства ОСОБА_6 . ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які гнали худобу. З двору домогосподарства, що було поряд, вийшла ОСОБА_5 , яка вела велосипед, на якому знаходилися діти. Разом із ОСОБА_5 був її чоловік ОСОБА_4 . ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_9 та вона впала на землю. Яким чином ОСОБА_6 опинилася на землі вона не пам`ятає, однак пом`ятає, що коли ОСОБА_6 лежала на землі, то ОСОБА_4 бив її головою об землю. ОСОБА_5 тримала велосипед, на якому були діти, однак перед тим, як ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 вона теж вдарила ОСОБА_6 рукою в обличчя. Це відбувалося навпроти будинку ОСОБА_19 та ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_20 пояснила, що проживає в с. Новоселиці та випадково знаходилася біля будинку ОСОБА_19 та ОСОБА_9 . Вона бачила як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та після цього тягав ОСОБА_6 за волосся.
Крім пояснень потерпілої та свідків, винуватість ОСОБА_4 доведена висновком судово-медичної експертизи № 225 від 16.12.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеня та забою попереково-крижового відділу хребта, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Свідок ОСОБА_19 померла, а тому у судовому засіданні не допитана. Суд задовільнив клопотання законного представника потерпілої про оголошення у судовому засіданні пояснень ОСОБА_19 , які вона надала під час досудового розслідування. Відповідно до наданого стороною обвинувачення протоколу допиту від 07.10.15 р. ОСОБА_19 пояснила, що бачила як 01.10.15 р. ОСОБА_21 та ОСОБА_5 били ОСОБА_6 .
Зміст вказаного протоколу допиту ОСОБА_19 частково суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам, а саме, поясненням самої потерпілої, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , а тому суд його оцінює критично.
Отже, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ознаками складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, як особи за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 може бути призначене покарання у виді громадських робіт у нижчій межі, що передбачено санкцією ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 1166, 1167 КК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У позові порушується питання про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, що пов`язані із цим у розмірі 4092,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн., яка полягає у перенесенні фізичного болю, моральних страждань.
У судовому засіданні досліджено докази на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, серед яких копії виписки № 3855 та № 4645 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 , чеки на придбання медичних препаратів на проведення медичних процедур на загальну суму 2092,0 грн., однак до суду не надано листа призначення медикаментів, що унеможливлює оцінити надані докази в частині їх належності, допустимості та достовірності, а тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду, що не позбавляє права звернутися з таким позовом у порядку цивільного судочинства.
На підтвердження позовних вимог цивільним позивачем надано копію квитанції № 412253 про пожертвування Вінницькому відділенн6ю міжнародного фонду допомоги хворим в сумі 2000 грн. Такі витрати суд не бере до уваги як шкоду, заподіяну кримінальним правопорушення, оскільки той внесок є добровільним та до витрат на лікування не відноситься. Крім цього, квитанція не місить прізвища особи, яка внесла зазначені кошти.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд рахує, що така шкода завдана та оцінює її в 3500 грн., які слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої, що відповідає вимогам ст. ст. 1167, 1168 ЦК України та п.п.3, 9 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5).
Суд критично оцінює доводи захисника обвинуваченого в тій частині, що обвинувачений штовхнув потерпілу внаслідок чого вона впала та отримала тілесні ушкодження, а тому його вина є необережною, що виключає кримінальну відповідальність за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так як такі доводи спростовуються наведеними вище доказами.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, -
П Р И С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 годин громадський робіт.
Цивільній позов задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3500 грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди як витрат на лікування в розмірі 2092,0 грн. залишити без розгляду.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди у сумі 2000 грн., як витрат згідно квитанції № 412253 на пожертвування відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана учасниками судового провадження після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1