АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 сс/796/2725/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

за участю заявниці ОСОБА_6 , її представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду за апеляційною скаргою заявниці ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 липня 2016 року, якою відмовлено в поновленні строку на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 та її скаргу на цю бездіяльність їй повернуто, а також матеріали судової справи і долучені до апеляційної скарги відомості, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 липня 2016 року ОСОБА_6 відмовлено в поновленні строку на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 та її скаргу на цю бездіяльність їй повернуто.

На обґрунтування слідчий суддя послався на пропуск заявницею встановленого десятиденного строку оскарження бездіяльності старшого слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, яке було вилучене під час обшуку 5 травня 2016 року, а заявниця склала скаргу на згадану бездіяльність 23 червня 2016 року, до поштового відділення цю скаргу надала 29 числа того ж місяця, про що свідчить відповідна відмітка цього відділення на конверті, а до суду скарга надійшла лише 1 липня 2016 року, тобто зі значним пропуском встановленого строку оскарження.

При цьому слідчий суддя також зауважив, що поважних причин пропуску строку оскарження в скарзі та доданих до неї матеріалах нема, а сам факт адвокатського звернення з запитом до органу досудового розслідування щодо надання інформації не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку оскарження.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що слідчий суддя помилково визначив кінець строку оскарження бездіяльності слідчого 19 травня 2016 року, бо ця бездіяльність продовжується і донині; своє рішення прийняв без її участі, чим, на її думку, істотно порушив її права; матеріали досудового розслідування в частині, що стосуються оскаржених питань, не досліджував.

На цих підставах апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого та прийняти рішення про негайне повернення вилученого майна.

Оскільки копію ухвали слідчого судді вона отримала лише 30 липня 2016 року, що підтверджується відбитком дати на поштовому конверті, остільки строк апеляційного оскарження нею не порушено, зауважує також апелянт.

З останнім твердженням апелянта судова колегія погоджується, бо воно ґрунтується на наданих нею документах, а тому приймає апеляційну скаргу до розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді, виступи ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами судової справи і додатково наданими апелянтом відомостями, судова колегія визнає наступне.

Як видно з матеріалів судової справи, 5 травня 2016 року в ході проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 обшуку старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 вилучив ноутбук, який належить ОСОБА_6 , і при цьому, як твердить остання, ухвалою слідчого судді старшому слідчому не було надано дозволу на вилучення саме цього ноутбука.

Відомості про подальші дії та рішення слідчого відносно вилученого майна, в тому числі згаданого ноутбука, відсутні.

Відповідно до положень ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, оскільки майно було вилучено 5 травня 2016 року, остільки не пізніше наступного робочого дня, тобто 6 травня 2016 року старший слідчий був повинен вчинити дії, передбачені вказаною вище правовою нормою.

Оскільки ж цього виконано не було, остільки він 7 травня 2016 року вчинив бездіяльність, яку ч.1 ст. 303 КПК України надає право оскаржити до слідчого судді, а ст. 304 цього ж кодексу встановлює десятиденний термін оскарження цієї бездіяльності.

При цьому судова колегія також має на увазі, що остання вказана дата 7 травня 2016 року - є неробочим днем, суботою, але, відповідно до ст. 115 КПК України, процесуальні строки обчислюються з урахуванням як робочих, так і неробочих, тобто вихідних чи святкових, днів за винятком випадків, коли кінець строку, який обчислюється днями або місяцями припадає на неробочий день, і лише в таких випадках останнім днем строку закон визнає перший робочий день, що настане після неробочого.

Отже, встановлений законом десятиденний строк на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна скінчився 17 травня 2016 року, а не 19 числа того ж місяця, як помилково визнав слідчий суддя.

ч. 1 ст. 304 КПК України має таку стилістичну конструкцію, яка визнає бездіяльність слідчого, прокурора, вчиненою і закінченою негайно після того, як він не виконав у встановлений КПК України строк будь-яку з дій, чи не прийняв у такий строк передбачене законом процесуальне рішення, незалежно від того, скільки часу після цього моменту продовжується бездіяльність і саме з цим моментом пов`язує виникнення у заявника права оскаржити бездіяльність до слідчого судді, встановлюючи десятиденний термін дії цього права.

Вказана правова норма робить виняток з цього загального правила лише відносно рішень, а не дій чи бездіяльності, слідчого, прокурора, які оформлюються винесенням процесуального документу постанови.

Отже посилання апелянта та її представника в апеляційному засіданні на невиконання вказаних вище вимог кримінального процесуального закону і до цього дня не ґрунтуються на чинному КПК України і тому не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді, - без змін, що не перешкоджає заявниці в подальшому звернутися з повторною скаргою в порядку, визначеному КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 липня 2016 року, якою відмовлено в поновленні строку на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 та її скаргу на цю бездіяльність їй повернуто залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

[1]