Провадження № 11-кп/792/310/16
Справа № 676/5760/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0001324 за апеляційними скаргами: потерпілої ОСОБА_11 та прокурора Кам`янець Подільської місцевої прокуратури на вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 15 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 15 лютого 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Косів Івано-Франківської області, українку, громадянку України, з середньою освітою, не одружену, не працюючу, на утримані якої перебуває неповнолітня дитина, мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначено покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченій до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов`язання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь:
- Кам`янець Подільської міської ради 1824 грн. матеріальної шкоди;
- потерпілої ОСОБА_10 10000 грн. моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду 21 червня 2015 року біля 22 години 40 хвилин ОСОБА_12 , разом із своїми друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_13 з метою з`ясування взаємовідносин між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , а також побиття ОСОБА_8 , на автомобілі ОСОБА_12 під`їхали до помешкання ОСОБА_14 , тобто до будинку АДРЕСА_2 , в якому також із ОСОБА_14 знаходилась ОСОБА_8 .
На поданий автомобільний звуковий сигнал ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , а згодом і ОСОБА_8 вийшли на проїжджу частину дороги навпроти зазначеного господарства, де ОСОБА_12 та ОСОБА_10 стали наносити ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла. ОСОБА_8 захищаючись від активного нападу зі сторони ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , якими в наслідок нанесення ударів руками та ногами ОСОБА_8 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на передній поверхні правої та лівої гомілки в середній та верхній третинах, на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні 3-4 ребер по середньо-ключичній лінії, перевищуючи заходи необхідної оборони, усвідомлюючи явну невідповідність заподіюваної потерпілій шкоди небезпечності посягання, завдала ОСОБА_10 один удар кухонним ножем в черевну порожнину, заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.
В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 вважає вирок суду незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність і просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 засудити за ч.1 ст. 121 КК України.

Вважає, що на досудовому слідстві було правильно встановлено, що ОСОБА_8 , під час словесної суперечки, яка виникла на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження умисно нанесла їй удар ножем в ділянку тулуба.

Проте, судом не враховано що ОСОБА_8 з самого початку мала намір заподіяти тілесні ушкодження, оскільки перед тим, як вийти на зустріч вона взяла з собою ножа, нікого про це не попередивши. Стверджує, що в той момент, коли обвинувачена нанесла удар ножем, ударів їй ніхто не наносив.

Також звертає увагу на те, що покази свідка ОСОБА_14 про те, що він відборонявся від чоловіків в камуфляжі не відповідають дійсності, оскільки ні досудовим, ні судовим слідством такі особи не були встановлені.

Стверджує, що тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вона не наносила, взагалі знайома з нею не була і неприязних відносин між ними не було, а тому потреби завдавати їй тілесні ушкодження також у неї не було. При цьому вказує, що ОСОБА_8 сама спровокувала сварку і при цьому завдала їй тяжке тілесне ушкодження, тому її дії слід перекваліфікувати на ч.1 ст.121 КК України.

Прокурор, в своїй апеляційній скарзі також, посилаючись на аналогічні доводи, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

При цьому також зазначає, що ОСОБА_8 діяла із єдиним умислом на заподіяння тілесних ушкоджень та чітко спланувала свої дії, оскільки коли тільки виходила на двір вже мала на меті завдати тілесні ушкодження, оскільки одразу з будинку взяла ніж. Також звертає увагу на те, що удар ножем вона нанесла у той момент коли тілесних ушкоджень їй не наносили і коли ніхто того не чекав. Словесний конфлікт відбувався між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ,будь-яких претензій до ОСОБА_8 ніхто не висував, натомість вона сама спровокувала подальший розвиток конфлікту.

Вказує, що покази обвинуваченої не узгоджуються з матеріалами справи і спростовують їх. Зокрема, також звертає увагу на те, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №446 рана у ОСОБА_10 не могла утворитись при наштовхуванні на ніж, а могла утворитись завдяки удару клинка ножа з прикладанням сили.

Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги послідовні покази ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які стверджували, що ОСОБА_10 не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , натомість взяв до уваги покази ОСОБА_14 , не врахувавши, що останній поводився агресивно, намагався пошкодити металевим предметом автомобіль, давав покази, що в подальшому не підтвердились ні на досудовому, ні на судовому слідстві.

Обвинувачена ОСОБА_8 вирок суду не оскаржила.
31 травня 2016 року перед початком апеляційного розгляду, прокурор Кам`янець Подільської місцевої прокуратури заявив письмове клопотання про відмову від своїх апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який в судовому засіданні підтвердив відмову від апеляційних вимог прокурора Кам`янець Подільської місцевої прокуратури, а стосовно апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 поклався на думку суду, доводи потерпілої ОСОБА_10 , яка просила вирок суду скасувати з підстав, зазначених в її апеляційній скарзі, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_10 залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Оскільки прокурор Кам`янець Подільської місцевої прокуратури заявив письмове клопотання про відмову від своїх апеляційних вимог, то апеляційне провадження за його апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 , то колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_8 в умисному заподіянні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, вчинене при перевищені меж необхідної оборони за наведених у вироку обставин ґрунтується на доказах безпосередньо досліджених в судовому засіданні.

Так, сама обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечуючи факту нанесення удару кухонним ножем потерпілій ОСОБА_10 вину визнала та суду показала, що 21 червня 2015 року десь о 22 годині вона та ОСОБА_14 в будинку останнього лягли спати. Близько 22 години 30 хвилин від ОСОБА_12 на мобільний телефон ОСОБА_14 стали надходити дзвінки, на які вони не відповідали. Щоб з`ясувати причини нічних дзвінків, ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_12 . Остання стала ображати ОСОБА_14 , а також її, після того, як вона представившись дружиною ОСОБА_14 попросила їх не турбувати. ОСОБА_12 повідомила, що приїде до них. Близько 23 години вона почула звуковий сигнал автомобіля. ОСОБА_14 вийшов на вулицю. Вона помітила двох молодих чоловіків у камуфляжному одязі, в руках яких були біти для гри у бейсбол. Проходячи повз столу, з метою самозахисту вона взяла із собою кухонний ніж. ОСОБА_14 вийшов на проїжджу частину дороги, а слідом за ним вийшла вона, де раніше не знайома їй ОСОБА_12 висловлюючи в її адресу нецензурні слова схопила її за волосся та стала наносити удари руками, внаслідок чого вона впала на землю. До них підбігла, як зараз їй відомо ОСОБА_10 та разом із ОСОБА_12 стати наносити удари руками та ногами їй по різним частинам тіла. З метою самозахисту вона нанесла удар ножем ОСОБА_10 не маючи мети заподіяння тяжких тілесних ушкоджень саме їй, оскільки нанесла удар навмання.
Крім визнання вини обвинуваченою, її вина у вчиненні зазначеного злочину підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 21 червня 2015 року близько 23 години поблизу будинку ОСОБА_14 під час конфлікту між останнім, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 нанесла їй удар ножем в ділянку живота, внаслідок чого їй було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді рани черевної стінки.
Підтвердивши покази потерпілої ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_12 вказала на ОСОБА_8 , як особу що заподіяла ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження і пояснила, що до будинку ОСОБА_14 вона приїхала разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на прохання його колишньої дружини, з якою підтримують добрі стосунки. Під час конфлікту, ОСОБА_8 , намагаючись нанести їй удар ножем, випадково нанесла удар ножем в ділянку живота ОСОБА_10 .
Факт заподіяння тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 за наведених обставин, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 .
Під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани черевної стінки на рівні навколо-пупкової області зліва, проникаючої в черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів, яка могла утворитись внаслідок одноразової дії предмета з колюче-ріжучою травмуючою поверхнею, можливо ударом клинка ножа з прикладенням сили, що підтверджується даними висновків судово-медичних експертиз № 414 від 1 липня 2015 року та №446 від 17 серпня 2015 року.
Під час огляду помешкання ОСОБА_15 .ІТ, тобто будинку АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено п`ять кухонних ножів, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 26 серпня 2015 року.
Виявлене у потерпілої ОСОБА_10 тілесне ушкодження, яке за своїми морфологічними ознаками характерне для колото-різаної рани шкіри навколо-пупкової ділянки передньої черевної стінки зліва, яка могла утворитись від одноразової дії, якогось твердого плоского травмуючого предмету чи знаряддям, що володіє колючо-ріжучими конструктивними особливостями характерними в тому числі і для ножа із однобічним гострим клинком, який має гострокуте вістря, одне гостре лезо та тупий «обушок» - «П» подібної форми, на його передньому перерізі, що підтверджується висновками судово - медичної криміналістичної експертизи № 74 - мж від 14 серпня 2015 року.
Обвинувачена ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні, що саме одним із ножів, які були вилучені в будинку ОСОБА_14 вона нанесла удар ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_14 у суді підтвердив, що після неодноразових дзвінків на його номер мобільного телефону ОСОБА_12 , остання на своєму автомобілі разом із ОСОБА_10 та невідомими йому двома чоловіками приїхала до його будинку та стала подавати автомобільний звуковий сигнал. Він вийшов на вулицю разом із ОСОБА_8 ОСОБА_12 та ОСОБА_10 схопивши ОСОБА_8 , відтягнули її в бік та стали наносити удари руками та ногами. Він не міг надати допомогу ОСОБА_16 , оскільки йому перешкоджали невідомі йому чоловіки у камуфляжному одязі, які приїхали разом із ОСОБА_12 і в руках у яких були дерев`яні біти. Він з метою захисту ОСОБА_8 забіг на подвір`я та взявши металеву монтировку повернувся на вулицю та став погрожувати побиттям автомобіля, після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та двоє молодих людей сіли в автомобіль та поїхали у невідомому йому напрямку, залишивши ОСОБА_8 . На тілі ОСОБА_8 він бачив тілесні ушкодження, які були заподіяні їй ОСОБА_12 та ОСОБА_17 .
Причиною даного конфлікту стало те, що ОСОБА_12 , подрузі його колишньої дружини, не подобалося, що він став підтримувати стосунки з ОСОБА_8 .

Із долучених до матеріалів кримінального провадження ксерокопій журналів амбулаторного прийому хворих травмпункту та реєстрації травм кримінального характеру за 2015 рік Кам`янець-Подільської міської лікарні вбачається, що ОСОБА_8 зверталась за медичною допомогою до зазначеного медичного закладу 27 червня 2015 року.
При огляді та наданні медичної допомоги ОСОБА_8 був виставлений діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку».
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка лікар-травматолог ОСОБА_18 показав, що встановлений ОСОБА_8 діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» підтверджувався під час огляду хворої відповідною симптоматикою.
Приїзд у вечірній час до місця проживання її із свідком ОСОБА_14 чотирьох агресивно налаштованих осіб, природньо, викликало у ОСОБА_8 занепокоєння і побоювання за свої життя та здоров`я, що пояснює її намір озброїтися, в даному випадку кухонним ножем.
Необхідність у захисті охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_8 , яка захищалася від активного нападу зі сторони ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , окрім показань обвинуваченої та свідка ОСОБА_14 , об`єктивно підтверджена даними висновків судово-медичної експертизи №417 від 30 червня 2015 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляд п`яти синців на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на передній поверхні правої та лівої гомілки в середній та верхній третинах, на передній поверхні грудної клітки зліва на рівні 3-4 ребер по середньо-ключичній лінії, які могли утворитись внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму «удар» більше 8 діб поспіль від моменту проведення судово-медичної експертизи.
Окрім того, відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відкрито кримінальне провадження за фактом заподіяння ОСОБА_8 21 червня 2015 року близько 22 години 40 хвилин, поблизу будинку АДРЕСА_2 легких тілесних ушкоджень, тобто в день та місці коли ОСОБА_8 заподіяла тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_10 .
Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року постанова слідчого СВ Кам`янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 13 липня 2015 року про закриття кримінального провадження скасована.
Всім доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 124 КК України.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги потерпілої про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 на ч.1 ст.121 КК України, оскільки остання під час словесної суперечки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла їй удар ножем в ділянку тулуба, то колегія суддів вважає їх спростованими сукупністю наведених доказів.
Із показань ОСОБА_8 та ОСОБА_14 вбачається, що саме ОСОБА_14 відповідав на неодноразові дзвінки ОСОБА_12 , яка наполегливо у нічний час телефонувала йому. Під час розмови, ОСОБА_12 ображала як ОСОБА_14 так і ОСОБА_8 .
Аналіз зазначених показань свідчить, що під час телефонних розмов через взаємні образи між ОСОБА_14 , ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які її підтримували, склались неприязні стосунки. Приїзд ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , який був одягнутий у камуфляжний одяг, до помешкання ОСОБА_14 свідчить про мету побиття ОСОБА_8 , яка відреконендувалась дружиною ОСОБА_14 .
Це підтверджено активними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які автомобілем подолали певну відстань з м. Кам`янець-Подільського до с.Колубаївці Кам`янець-Подільського району у нічний час, одягом ОСОБА_13 , зміною планів останніх, що мали намір, як стверджували ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 відвідати кафе з метою спілкування.
Окрім того, із долучених до матеріалів кримінального провадження повідомлення ПрАТ «Київстар» № 17765 від 16 грудня 2015 року вбачається, що саме ОСОБА_12 першою прикладала зусилля для можливості спілкування із ОСОБА_14 по телефону та після такої розмови як з останнім так і з ОСОБА_8 , телефонувала до ОСОБА_20 безпосередньо перед приїздом до помешкання ОСОБА_14 .
Твердження ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в частині застосування насильства ОСОБА_8 спростовуються як показаннями обвинуваченої, свідка ОСОБА_14 , висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 так і іншими наведеними доказами.
Показання ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо агресивності дій ОСОБА_21 , який вибіг із території будинковолодіння із металеми монтировкою та намагався пошкодити автомобіль ОСОБА_12 , судом правильно оцінені критично, оскільки вони спростовуються діями самого ОСОБА_14 , який після того як ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 сіли в автомобіль, знаходячись поруч із автомобілем, мав реальну можливість пошкодити автомобіль, однак цього не зробив.
Такими діями ОСОБА_14 підтверджуються його покази в тій частині, що він під час побиття ОСОБА_8 . ОСОБА_12 та ОСОБА_10 забіг на подвір`ї будинку та взявши металеву монтировку, повернувся до автомобіля висловлювати погрози розбиття частин автомобіля з метою припинення неправомірних дій як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_12 .
Дані покази частково підтверджені показами свідка ОСОБА_13 що на звуковий сигнал автомобіля ОСОБА_12 на дорогу вийшов ОСОБА_14 , після чого повернувся на територію свого будинковолодіння, а згодом вийшов із металевою монтировкою в руках. Що відбувалось між ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 він не бачив, оскільки утримував ОСОБА_14 , щоб той не пошкодив автомобіль ОСОБА_12 , хоча останній мав таку можливість, коли він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 від`їжджали від помешкання ОСОБА_14 .
Безпідставні твердження потерпілої ОСОБА_10 про прямий умисел і цілеспрямоване заподіяння їй саме тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 стверджувала, що слідом за ОСОБА_12 із автомобіля вийшла вона. ОСОБА_12 відштовхнула від себе ОСОБА_8 , яка наближалась до нею. ОСОБА_8 впала на землю. Коли ОСОБА_8 піднялась, вона стала перед ОСОБА_8 з метою захисту ОСОБА_12 . Остання знаходилась позаду неї. ОСОБА_8 нанесла їй удар, після чого вона відчула сильний біль в ділянці живота.
Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_13 вийшов із машини та став утримувати ОСОБА_14 , в руках у якого була металева монтировка, щоб той не пошкодив автомобіль.
Вона вийшла із автомобіля за ОСОБА_13 . Відразу ж за ОСОБА_14 вийшла ОСОБА_8 із ножем у руці та стала наближатись до неї. Вона руками відштовхнула від себе ОСОБА_8 , внаслідок чого остання впала на землю. З автомобіля вийшла ОСОБА_10 та стала біля неї. ОСОБА_8 підводячись із землі намагалась нанести їй удар ножем знизу вверх. Однак, внаслідок того, що вона відскочила в бік, ОСОБА_8 нанесла удар ножем ОСОБА_10 , яка знаходячись позаду неї стояла на місці.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_10 показала, що під час нанесення удару вона знаходилась з правої сторони від ОСОБА_12 , коли до неї наблизилась ОСОБА_8 та навмисно нанесла удар ножем в ділянку живота, що підтверджується даними зазначених слідчих дій від 3 липня 2015 року.
Неузгодженість між собою показань потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 свідчить, про правдивість показань обвинуваченої ОСОБА_8 , із яких вбачається, що тілесне ушкодження ОСОБА_10 було заподіяно під час захисту ОСОБА_8 від активного нападу зі сторони ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Цими особами заподіяне тілесне ушкодження у виді ножової рани було виявлено після того, як ОСОБА_10 відчула біль і про що повідомила оточуючих.
Ці обставини підтверджені також і даними протоколу слідчого експерименту із участю ОСОБА_10 від 3 липня 2015 року, під час проведення якого остання показала, що до нанесення їй удару ножем, біля автомобіля виникла сварка та конфлікт, учасниками якого була вона, а також ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , чим спростовуються покази як свідка так і потерпілої в частині нанесення удару ножем потерпілій ОСОБА_10 без- будь яких причин.
Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 , яка підтримувала ОСОБА_12 в діях останньої, першими стали наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_8 , а остання в свою чергу для негайного відвернення посягань на її здоров`я і життя, нанесла удар кухонним ножем ОСОБА_10 .
За таких обставин ОСОБА_8 перебувала в стані необхідної оборони, при цьому застосований нею спосіб захисту явно не відповідав небезпечності посягання або обстановці захисту. У ОСОБА_8 не було необхідності завдавати удари ножем ОСОБА_10 у життєво важливі органи, оскільки в момент нападу вони не мали будь - якої зброї, хоча переважаюча кількість нападників і вселяли у обвинуваченої побоювання за свої здоров`я та життя.
Що ж стосується покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом в достатній мірі враховано конкретні обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпечності дій обвинуваченої, а також і те, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 були спричинені внаслідок неправомірної поведінки останньої, яка передувала конфлікту, відсутність тяжких наслідків від скоєного злочину.
Разом з тим судом правильно враховано те, що ОСОБА_8 раніше не судима, має на утримані двох дітей, одна із яких є неповнолітньою, вину визнала, сприяла розкриттю злочину, відшкодувала заподіяну матеріальну шкоду, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони.
Таким чином, покарання за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Питання про відшкодування потерпілим матеріальної та моральної шкоди вирішено у відповідності з вимогами цивільного закону.

Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на правильність прийняття рішення, у справі не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючисьст.ст. 404, 407 ч.1, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 15 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 15 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Судової палати з розгляду кримінальних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .