Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/459/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 000405 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку ст. Совєтска, Совєтского району, Краснодарського краю, Російської Федерації, українку, громадянку України, з професійно-технічною освітою, яка працює робітником з благоустрою села Ганівської сільської ради Петрівського району, зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, -

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів, строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 звільнено від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком з ОСОБА_7 стягнуто на користь Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в рахунок відшкодування майнової шкоди 37852 грн. 20 коп., -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою за привласнення чужого майна, яке перебувало у її віддані та привласнення чужого майна, яке ввірене особі, вчинене повторно за таких обставин:

01.10.2014 року ОСОБА_7 працювала оператором поштового зв`язку 1 класу та листоношею (поштарем) 1 класу пересувного відділення поштового зв`язку № 55 Цеху обслуговування споживачів № 14 Кіровоградської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (далі УДППЗ «Укрпошта»). Цього ж дня з ОСОБА_7 було укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно до яких вона взяла на себе повну матеріальну відповідальність, а також, під її підпис доведено положення посадової інструкції оператора поштового зв`язку 1 класу пересувного відділення поштового зв`язку № 55 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та посадову інструкцію листоноші (поштаря) 1 класу пересувного відділення поштового зв`язку № 55 Цеху обслуговування споживачів № 14 Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта».

Проте, ОСОБА_7 , грубо порушуючи обов`язки, передбачені вказаними договорами, положеннями та інструкціями:

- в період часу з 01.04.2015 року до 06.07.2015 року, незаконно привласнила та використала в особистих корисливих цілях ввірену їй грошову суму за реалізацією товарів широкого вжитку Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» в розмірі 10347 гривень 65 копійок;

- 23.05.2015 року та 21.05.2015 року незаконно, повторно, привласнила та використала в особистих корисливих цілях ввірену їй грошову суму Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» в сумі 3591 гривень 51 копійок, що призначалася для виплати соціальної допомоги за березень місяць 2015 року жителям с. Рядове Петрівського району Кіровоградської області;

- в період часу з 18.06.2015 року до 25.06.2015 року незаконно, повторно, привласнила та використала в особистих корисливих цілях ввірену їй грошову суму Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» в сумі 28349 гривень 05 копійок, що призначалася для виплати пенсій жителям с. Рядове Петрівського району Кіровоградської області.

Вказаними діями ОСОБА_7 спричинила державі, в особі Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта», матеріальну шкоду на загальну суму 42288, 21 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у інкримінованих їй злочинах та кваліфікації її дій, просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 191 ч. 1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права обіймати певні посади, чи займатись певною діяльністю; за ст. 191 ч. 3 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів на строк 1 рік; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, остаточно призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів, строком 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України просить звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції за ст. 191 ч. 3 КК України не вирішено питання щодо призначення додаткового покарання, як того передбачає санкція даної статті, а також ОСОБА_7 незаконно звільнено від додаткового покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, обвинуваченої, які не заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 та правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні та за ч. 3 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке ввірене особі, вчинене повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання, а тому на думку колегії суддів, призначене покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України є обґрунтованим, необхідним для можливого перевиховання обвинуваченої, профілактики та попередження вчинення нею нових злочинів, що відповідає тяжкості злочину та характеризуючим даним про особу обвинуваченої.

В той же час, судом першої інстанції за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Проте, санкцією ч. 1 вказаної статті передбачено, що вчинення даного злочину карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Разом з тим, суд першої інстанції, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині вироку, не вирішив питання щодо призначення додаткового покарання за ч. 1 ст. 191 КК України або не призначення даного виду покарання.

Також, суд першої інстанції, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначив ОСОБА_7 , як основне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, так і додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів на строк 1 рік.

Проте, звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, суд першої інстанції не зазначив, від якого саме покарання обвинувачену звільнено на підставі ст. 75 КК України, оскільки останній було призначено крім основного, ще й додаткове покарання.

Згідно ст. 75 ч. 1 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 23.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Отже, суд першої інстанції неправомірно звільнив обвинувачену від відбування додаткового покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Враховуючи у сукупності викладені вище обставини, які не взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність невірно застосовано ст. 75 КК України, в частині застосування додаткового покарання та звільнення від нього, не застосовано норму санкції статті 191 КК України щодо призначення додаткового покарання, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині призначення ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2016 року скасувати, в частині призначення ОСОБА_7 покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 1, ст. 191 ч. 3 КК України та призначити покарання:

- за ст. 191 ч. 1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, без позбавлення права обіймати певні посади, чи займатись певною діяльністю;

- за ст. 191 ч. 3 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів, строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом та зберіганням грошових коштів, строком на 1 рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання, у виді обмеження волі строком на 3 роки, з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обв`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

В решті вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4