Справа № 471/666/16-к
Провадження №1-кп/471/47/16
Номер рядка звіту 35
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2016 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 26.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антоново Братського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- Братським районним судом Миколаївської області 04.03.2005 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- Братським районним судом Миколаївської області 06.06.2005 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27.06.2008 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 13 днів;

- Арбузинським районним судом Миколаївської області 08.11.2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України, до 7 років позбавлення волі, звільнений 23.10.2015 року з Ольшанської виправної колонії № 53 за рішенням Миколаївського районного суду від 15.10.2015 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 7 місяців 21 день;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2016 року близько 10 години 00 хвилин в смт. Братське Братського району Миколаївської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_3 , з метою крадіжки чужого майна, шляхом відчинення вхідних дверей будинку останнього, проник в середину, звідки взявши ключі від автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1981 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_6 . Після чого, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник в середину салону автомобіля, що знаходився на території домоволодіння, завівши вказаний автомобіль, незаконно та протиправно заволодів автомобілем, на якому виїхав за межі території двору, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_5 викраденим транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта складає 17000 грн. 40 коп., розпорядився на власний розсуд.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, покази надавати відмовився, посилаючись на те, що підтримує покази надані під час досудового слідства.

Потерпілий під час судового розгляду суду пояснив, що ОСОБА_5 проживав у нього в будинку три місяці, до моменту скоєнні злочину. 25.05.2016 року, обвинувачений взяв ключі від автомобіля, який знаходився в гаражі, і без документів, без дозволу виїхав з двору. Проте не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з воротами житлового будинку по АДРЕСА_4 . В результаті зіткнення, його автомобіль було пошкоджено.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Визнання вини обвинуваченого підтверджує вчинення злочину, в зв`язку з чим, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно з проникненням до іншого сховища.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення рецидиву злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває, проте має 3 судимості за злочини проти власності, останній раз 08.11.2012 року Арбузинським районним судом Миколаївської області був судимий за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України, до 7 років позбавлення волі, звільнений 23.10.2015 року з Ольшанської виправної колонії № 53 за рішенням Миколаївського районного суду від 15.10.2015 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 7 місяців 21 день, проте, на шлях виправлення не став, має схильність до продовження протиправної поведінки з метою заволодіння чужим майном, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України не має.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного його відбуття вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_5 суд частково приєднує не відбуте покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.11.2012 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.11.2012 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців.

На підставі частини 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення - з моменту затримання, а саме з 21 червня 2016 року до 15 липня 2016 року включно - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 21 червня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. З ст. 394 КПК України в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1