Справа № 160/103/16-к Провадження №11-кп/773/392/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальне провадження №0000291 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 26 квітня 2016 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта базова середня, не одружений, учень 1 курсу Локачинської філії Оваднівського професійного ліцею, раніше судимий вироком Локачинського районного суду від 20.10.2014 року за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі із звільненням від покарання з випробуванням з іспитовим терміном на два роки,
- засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань до відбування ОСОБА_7 визначено 1 (один) рік і шість місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Локачинського районного суду від 20 жовтня 2014 року, остаточно до відбування ОСОБА_7 визначено 2 (два) роки і шість місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили обвинуваченому змінено з особистої поруки на тримання під вартою і взято його під варту в залі суду.
Застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Речові докази - одну пляшку горілки марки "FINLANDIA" ємкістю 0,5 л. та одну пляшку енергетичного напою "REVO" ємкістю 0,5 л. - залишено у користуванні ОСОБА_10 , DVD-R компакт диск об`ємом 4,7 GB - при провадженні.
Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 429 грн. 66 коп. віднесено на рахунок держави.
Переглядаючи кримінальне провадження апеляційний суд, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 23 грудня 2015 року приблизно о 16-00 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у торговому комплексі "Наш Край" в АДРЕСА_2 , умисно, повторно, таємно викрав зі стелажу алкогольний напій настоянку марки "Абсент" ємкістю 0,5 л. вартістю 317 грн. 28 коп.
У той же день приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у торговому комплексі "Наш Край" умисно, повторно, таємно намагався викрасти зі стелажа горілку марки "FINLANDIA" ємкістю 0,5 л вартістю 172 грн. та енергетичний напій марки "REVO" ємкістю 0,5 л. вартістю 20 грн. 25 коп. на загальну суму 192 грн. 25 коп., проте злочин не було доведено до кінця з незалежних від його волі причин, оскільки від був затриманий охоронцем магазину поблизу вхідних дверей.
Адвокат ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд першої інстанції при винесенні вироку послався на акт ревізії від 24.12.2015 року, який є неналежним доказом по своїй формі.

У судовому засіданні судом було досліджено лише запис з камери спостереження №3, хоча в торгівельному залі магазину працювало чотири камери. Вважає, що таким чином було штучно приховано елементи поведінки ОСОБА_7 , який жодних таємних дій не вчиняв, оскільки бачив охоронця та письмове попередження, що в магазині ведеться відеоспостереження.

Посилається на неякісне дослідження відеозапису, оскільки поведінка жести та міміка обвинуваченого свідчать про те, що ОСОБА_7 ходить по торгівельному залу, вибирає спиртне та перераховує гроші для того щоб розрахуватись і також з кимсь спілкується.

Щодо спиртного напою, який знаходився у пляшці зеленого кольору, та який взяв з полки ОСОБА_7 , то достовірних доказів, що це був «Абсент» у справі не має. Крім того обвинувачений міг поставити вказану пляшку в магазині в іншому місці, так як він раніше повертав пляшки на стелажі. Показання свідка ОСОБА_11 , який нібито бачив в руках ОСОБА_7 пляшку «Абсенту» вважає припущенням та нав`язаною правоохоронними органами версією, і ця версія спростовується показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які ствердили, що обвинувачений « ОСОБА_14 » не приносив.

Суд не врахував, що ОСОБА_7 мав при собі гроші і міг розрахуватись за спиртне, але через страх бути поміченим знайомим його матері автоматично пройшов через касу не розрахувавшись за спиртне.

Вказує, що висновком судово-психіатричної експертизи підтверджується, що в момент затримання ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що і стало причиною його неадекватної поведінки, коли він маючи гроші і намір придбати спиртні напої пройшов через касу не розплатившись.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , які апеляцію підтримали, просили вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав правильну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на крадіжку чужого майна, вчинений повторно і така кваліфікація дій обвинуваченого є правильною. Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначених злочинів повністю стверджується зібраними і перевіреними судом першої інстанції доказами., яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Доводи захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 кримінальних правопорушень не вчиняв повністю спростовані наведеними у вироку доказами, а саме:

Показаннями самого ОСОБА_7 , який у суді першої інстанції ствердив, що 23 грудня 2014 року близько 16 години заходив у торговий центр "Наш край" купити цигарки, а потім ще тричі заходив, щоб купити спиртне. Спочатку купив пляшку "Блек-Джек" ємкістю 0,5 л., яку він розпив разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого знову пішов до «Нашого краю», де купив пляшку "Шеріденс", яку вони теж разом розпили.
Пізніше знову зайшов в торговий центр, де взяв пляшку горілки "FINLANDIA" і пляшку напою "REVO", і оскільки мав при собі гроші хотів оплатити придбане, проте побачив знайомого матері і остерігаючись бути поміченим у стані алкогольного сп`яніння, заховав пляшки в кишені куртки, після чого пройшов касу, де забув розрахуватися за товар і був затриманий охоронцем. Також стверджував, що напою «Абсент» не купував.
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка підтвердила зміст написаних нею відношень у поліцію щодо вчинених крадіжок і ствердила, що збитки завдані неправомірними діями ОСОБА_7 відшкодовано, майнових претензій до обвинуваченого не має.
Це ж підтвердила і бухгалтер-касир ОСОБА_15 , яка також зазначила, що 24 грудня 2015 року в магазині була проведена ревізія наявності алкогольних напоїв, якою менеджерами виявлено нестачу цінностей на 3014 грн. Щодо акту ревізії (а.с.97) то вона пояснила, що це стисла його форма, повний текст акту судом було досліджено в судовому засіданні і долучено до матеріалів провадження. Вказаний акт міститься у матеріалах провадження ( а.с. 108).
Враховуючи наведене посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що акт ревізії від 24.12.2015 року, на який послався суд першої інстанції при винесенні вироку, є неналежним доказом, колегією до уваги не приймаються.

Свідок ОСОБА_16 який працює охоронцем в магазині «Наш край» в суді пояснив, що 24 грудня 2014 року, перебуваючи на робочому місці у магазині «Наш край» звернув увагу на ОСОБА_7 , який чотири рази заходив у торговий центр. Після чергового разу, коли обвинувачений проходив біля стелажів не стало пляшки напою «Абсент». Підтвердити свої підозри він одразу не зміг, оскільки через відсутність директора не було доступу до запису з камер відеоспостереження. Коли ОСОБА_7 зайшов до магазину четвертий раз, він перебував у стані алкогольного сп`яніння. На камері чітко було видно, що обвинувачений взяв зі стелажа пляшку горілки "FINLANDIA". Коли ОСОБА_7 пройшов повз касу не заплативши за горілку, він в присутності двох свідків запропонував обвинуваченому викласти те, що взяв. Спочатку він відмовлявся, а потім погодився і вийняв з куртки дві пляшки: "FINLANDIA" і "REVO". ОСОБА_7 не заперечував, що взяв дані напої і обіцяв за них заплатити.
Описані події підтвердив і свідок ОСОБА_17 , який того дня разом з ОСОБА_18 бачили як охоронець зупинив ОСОБА_7 за касою, коли той розрахувавшись за «Кока-Колу» і стаканчики не розрахувався за горілку "FINLANDIA" і напій "REVO", які були виявлені у кишенях його куртки.
Аналогічні показання у суді першої інстанції дала свідок ОСОБА_19 , яка в той день працювала касиром.
Посилання адвоката в апеляційній скарзі про відсутність доказів крадіжки обвинуваченим ОСОБА_7 з магазину пляшки «Абсент» є також необґрунтовані.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 показав, що 23.12.2014 року бачив як ОСОБА_7 по вул. Луцькій ніс пляшку з рідиною зеленого кольору на якій було написано «Абсент». Після того він також бачив як ОСОБА_7 затримали в магазині "Наш край".
Касир ОСОБА_19 ствердила, що того дня вона звернула увагу охоронця на відсутність пляшки «Абсенту», оскільки стелаж, де стояло спиртне добре видно з її місця. Пояснила, що даного спиртного напою в магазині виявлено не було, а тому залишити цей напій в магазині в іншому місці ОСОБА_7 не міг.

Відеозаписом з камери відеонагляду супермаркету «Наш край», який було детально досліджено в суді першої інстанції, що підтверджується звукозаписом та журналом судового засідання, підтверджується, що ОСОБА_7 23.12.2016 року в період з 16 до 16 год. 30 хв. тричі брав зі стелажа пляшки з алкогольними напоями, які ховав у власному одязі.
Касир ОСОБА_19 , яка була присутня при досліджені в суді відеозапису з супермаркету «Наш край», без жодних сумнівів ствердила, що на відеозаписі зображено ОСОБА_7 , який бере зі стелажів горілку «Фінляндія» та напій «Рево», та ховає в кишені куртки. В судовому засіданні ОСОБА_7 також не заперечував, що на відеозаписі є він, як і не заперечив факту приховування в кишенях куртки двох пляшок зі спиртними напоями.
Враховуючи наведене посилання адвоката на неякісне дослідження відеозапису до уваги судом не приймаються як і посилання на недостатність відеоматеріалів з огляду на те, що судом було досліджено лише запис з камери спостереження №3, хоча в торгівельному залі магазину працювало чотири камери.

Наявність грошей у ОСОБА_7 в той день, на що звертає увагу його захисник, жодним чином не свідчить про відсутність у нього умислу на крадіжку, оскільки факт таємного викрадення чужого майна ОСОБА_7 , крім іншого, підтверджується тим, що будучи на касі він розплатився за частину товару, а горілка та енергетичний напій були виявлені в кишенях його куртки за касою.

Висновком судово-психіатричної експертизи №35 від 09.02.2016 року (а.с.84-87) підтверджується, що ОСОБА_7 хоча і страждає на психічний розлад у формі соціалізованого розладу поведінки підліткового віку, проте це не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Суд першої інстанції врахував усі обставини справи і дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтувавши свій висновок рядом належних і допустимих доказів, яким дав правильну юридичну оцінку.

Тому посилання захисника в апеляційній скарзі, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими і повністю спростовуються наведеними у вироку сукупністю доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 цього Кодексу при призначенні покарання має бути враховано тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Зокрема, призначаючи ОСОБА_7 покарання врахував характер, суспільну небезпечність та тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, які є умисним і відносяться за ступенем тяжкості до злочинів середньої тяжкості, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно (а.с.121), раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, а вказаний злочин вчинив в період іспитового строку за вироком Локачинського районного суду від 20 жовтня 2014 року, а також відшкодування родичами обвинуваченого завданої злочином шкоди.

До обтяжуючих покарання обставин відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшуючою обставиною є вчинення злочину неповнолітнім.

Врахувавши усі наведені вище обставини у їх сукупності суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції інкримінованих йому статей Особливої частини КК України, а за сукупності вироків до покарання за вказаним вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Локачинського районного суду від 20 жовтня 2014 року.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для скасування вироку та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_7 , з наведених у апеляції підстав, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Локачинського районного суду Волинської області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копій судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4