Справа №589/2035/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/808/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за №0000473, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2016 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11 листопада 2010 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за частиною 3 ст. 185, ст. 69, частиною 3 ст. 186, частиною 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;

04 квітня 2011 року Кролевецьким районним судом Сумської області за частиною 3 ст. 185, ст. 69, частиною 1 ст. 357, частиною 1 ст. 70 на 2 роки 2 місяці позбавлення волі;

10 грудня 2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за частиною 2 ст. 185, ст. 75 КК України на 1 рік позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;

за частиною 3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі;

На підставі частини 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду від 10.12.2015 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено до відбування 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів у відповідності зі ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що 09 квітня 2016 року, близько 01 години 51 хвилини, діючи повторно, спочатку незаконно проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , а потім через вікно і до приміщення житлового будинку, звідки вчинив крадіжку грошей у сумі 1000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_8 .

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду незаконний, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині юридичної кваліфікації його діянь. Стверджує, що умислу на незаконне проникнення до будинку з метою крадіжки майна, у нього не було. До будинку проникав з метою переночувати. Бажання вчинити крадіжку грошей виникло раптово, під час пошуку в будинку ковдри і виявлення їх комоді. Вважає, що ці доводи підтверджуються протоколом огляду місця події від 09.04.2016 року, з якого вбачається, що обстановка в будинку на момент проведення огляду, не порушена.

Стверджує, що до наданих в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_9 і потерпілого ОСОБА_10 , слід оцінювати критично, оскільки, їх показання суперечать даним протоколу огляду будинку.

Обвинувачений просить вирок щодо нього змінити в частині кваліфікації діяння та пом`якшити призначене йому покарання. Просить, перекваліфікувати його діяння з частини 3 на частину 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі частини 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначити до відбуття 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_7 , звертає увагу на те, що суд першої інстанції, визнав обставиною, яка обтяжу його покарання рецидив злочинів. Вважає, такі висновки суду є безпідставними, оскільки, нового умисного злочину він не вчиняв, а судимості має за вчинені раніше крадіжки.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували і заперечення на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та доводи, які викладені в апеляційні скарзі обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який частково погодився з доводами апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду зміни, виключивши з мотивувальної його частини, послання суду на рецидив злочину, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Як видно із змісту апеляційної скарги і доповнення до неї, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує вчинення крадіжки грошей з будинку потерпілого ОСОБА_8 , про те не згодний з юридичною кваліфікацію його діянь за частиною 3 ст.185 КК України, оспорюючи тим, що умисел на їх крадіжку виник під час пошуку в будинку білизни з ліжка, на підтвердження посилаючись на протокол огляду місця пригоди від 9 квітня 2016 року, в якому не зафіксоване про те, що в приміщеннях житлового будинку обстановка не порушена.

Колегія суддів вважає, що ці доводи є безпідставними.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за те, що він повторно, незаконно проник до приміщення житлового будинку, (домоволодіння АДРЕСА_2 ) звідки вчинив крадіжку грошей у сумі 1000 грн.

Такого висновку, суд дійшов на підставі досліджених в судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 .

При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що приміщення кімнат житлового будинку він обшукував і в темноті міг порушити обстановку.

Ці показання узгоджуються з покараннями потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до яких, прибувши в будинок з працівниками поліції, вів виявив крадіжку грошей в сумі 1000 грн. У кімнатах звична обстановка була порушена. Зокрема, у першій спальні були розкидані коробки з під взуття, покривало лежало на ліжку, а у 2-й спальні, були розкидані подушки, відвернута постільна білизна, а наматрацник знятий. Кочерга від мангала була виявлена на ліжку у першій кімнаті, коли її місце для зберігання при вході до будинку.

З пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 вбачаються показання про те, що обстановка в кімнатах будинку була порушена, що свідчило про їх обшук.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 незаконно проникав в будинок з метою викрадення майна, вчинив обшук і після виявлення грошей в комоді вчинив їх крадіжку.

Момент виникнення умислу на вчинення крадіжки у обвинуваченого ОСОБА_7 був предметом і детального дослідження суду першої інстанції. На спростування доводів обвинуваченого, суд першої інстанції дослідив протокол огляду місця події від 09.04.2016 р. і допитав в якості свідка понятого ОСОБА_9 , в присутності якого відбувався огляд приміщення. У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив, що під час огляду місця події вікно в кухні було видавлено, а в інших приміщеннях будинку були розкидані речі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком правильно дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 проникав до будинку з метою крадіжки і вірно поклав в основу вироку саме покарання свідка ОСОБА_9 , оскільки вони узгоджуються з покараннями потерпілого ОСОБА_8 ; фактом спроби втечі обвинуваченого ОСОБА_7 з грішми з будинку потерпілого; намаганням позбутися грошей під час його затримання працівниками поліції.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, будь яких суперечностей в оцінці доказів, які мають істотне значення для висновків суду, як про це зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, не допустив. Як видно з вироку, суд першої інстанції в основу вироку поклав показання потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , які за своїм змістом є достовірними і узгоджуються між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Висновки суду на даних тільки протоколу огляду місця пригоди не ґрунтуються. Отже доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є безпідставними.

Наведені докази, з точки зору належності, допустимості й достовірності, і у своїй сукупності та з точки зору достатності та взаємозв`язку, повністю підтверджують висновки суду першої інстанції, про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за частиною 3 ст.185 КК України. Відповідно і доводи апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 про перекваліфікацію діянь з частини 3 на частину 2 ст.185 КК України задоволенню не підлягають.

Не піддає сумніву в законності вироку і доводи апеляційної карги обвинуваченого ОСОБА_7 про те що суд першої інстанції в основу вироку і поклав показання свідків ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 , які є працівниками поліції. З матеріалів кримінального провадження видно, що ці особи, допитані в судовому засіданні як свідки, відповідно правил ст.352 КПК України, їх показання узгоджуються з покараннями потерпілого і обвинуваченого і відповідають вставними судом фактичним обставинам справи. Заяви обвинуваченого про те що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 перебувають у дружніх стосунках, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що суд першої інстанції вказав про наявність в діях обвинуваченого рецидив злочину, і визнав обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Як вже зазначалося вище, судом першої інстанції ОСОБА_7 був визнаний винуватим і засуджений за таємне викрадення чужого майна, із такими кваліфікуючими ознаками як повторність та проникнення у житло.

Відповідно до ч.4. ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

З врахуванням вимог вищезазначеного закону, суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, з врахуванням ознаки злочину - повторність, що впливає на його кваліфікацію, не повинен був ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує рецидив злочинів, а тому і в цій частині доводи доповненої апеляційної скарги є обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне, виключити з мотивувальної частини вироку, висновки суду про визнання обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , - "рецидив злочину," а відтак судове рішення підлягає до зміни, яке не погіршує становище обвинуваченого, на підставі частини 1 п. 2 ст.407, частини 1 п.4 ст.408 та частини 1 п.4 ст.409 КПК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому надто суворого покарання і його пом`якшення.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання, як видно з вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та обставини злочину, дані про особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, а в якості обставин, що пом`якшують його покарання, суд визнав часткове визнання вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність претензій з боку потерпілого.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 особа, яка раніше судима, вчинив злочини у період відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, тому суд першої інстанції, цілком справедливо дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів не вбачає, оскільки суд першої інстанції і так, з урахуванням обставин, що пом`якшують його покарання призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченому частиною 3 ст.185 КК України, і застосував принцип часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року.

Отже, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим як за своїм видом так і розміром, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Підстав для призначення йому більш м`якого покарання, як про це ставить у свій апеляційній скарзі обвинувачений в тому числі і із застосуванням ст.69 КПК України немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2016 року висновки суду про визнання обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 - "рецидив злочину."

У іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х міцнів з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4