СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1116/16
ун. № 759/4315/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Сумської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, маючого доньку 1996 рок народженя, працюючого на посаді начальника 3 механізованої дільниці виробничого підрозділу Київська дистанція колії РФ «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,-
В С Т А Н О В И В:
23 березня 2016 року старший слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .
В клопотанні зазначено, що 07.05.2013, приблизно в 19 год. 20 хв., ОСОБА_4 , керуючи невстановленим легковим автомобілем марки «BMW», прибув до буд. АДРЕСА_2 на 14 км залізниці станція «Святошино» в м. Києві, неподалік від якого розташовано гаражі, зупинивши при цьому свій автомобіль на під`їзній доріжці до указаного будинку. В цей час до буд. АДРЕСА_3 підійшов мешканець вказаного будинку ОСОБА_7 , який зробив ОСОБА_4 зауваження з приводу неналежного паркування ним зазначеного автомобіля, що унеможливило вільний прохід до під`їзду будинку. Однак ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, швидко підійшов до ОСОБА_7 та, штовхнувши останнього руками, повалив на землю, сівши зверху. В цей час з будинку до місця конфлікту вибігла ОСОБА_8 , цивільна дружина ОСОБА_7 , яка спробувала відтягти ОСОБА_4 від ОСОБА_7 , однак ОСОБА_4 , не бажаючи припиняти свої неправомірні дії, відштовхнув ОСОБА_8 від себе, нанісши останній лівою рукою удар в плече, від чого ОСОБА_8 впала на землю. Коли ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_4 про свій намір зателефонувати по спецліній «102», то останній, підвівшись, покинув ОСОБА_7 та направився до свого автомобіля, з салону якого дістав власну короткоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет «ПМР», калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_1 , призначений для стрільби патронами несмертельної дії, яким користувався на підставі дозволу на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 виданого 31.01.2012. Повернувшись в напрямку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 почав здійснювати постріли з указаного пістолету, внаслідок чого однократно влучив в ліве стегно ОСОБА_8 та двічі в ліву та праву гомілки ОСОБА_7 , завдавши їм таким чином легкі тілесні ушкодження.

Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язано з наявністю ризиків, передбачених п.п.2,5 ч.1, ст.177 КПК України, і обумовлено необхідністю запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжувати вчиняти інші злочини, тому інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки останнього.

Застосування більш суворого запобіжного заходу ніж домашній арешт з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України не є доцільним з точки зору мети і підстав застосування запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив його задовольнити. Просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з 21 год. до 07 год. наступного дня, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить можливість виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що не погоджується з пред`явленою йому підозрою, зазначивши, що 07.05.2013 року він дійсно посварився зі ОСОБА_7 через погребні приміщення, після чого, ОСОБА_7 завдав йому удару у вісочну частину голови і розпочалась бійка, в ході якої на нього накинулись ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх родичі, собаки. Зі слів ОСОБА_4 , захищаючись він зробив постріли зі своєї зброї, після чого, закрився в автомобілі та поїхав додому. В подальшому його було затримано, направлено до лікарні, де він пройшов курс лікування. ОСОБА_4 наголошував, що ним не подавались пояснення, а якщо і подавались, він не усвідомлював їх змісту через травму голови. Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки це означатиме його звільнення з роботи через те, що він працює на посаді начальника 3 механізованої дільниці виробничого підрозділу Київська дистанція колії РФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПАТ «Українська залізниця» і має ненормований робочий день, що не виключає термінові виїзди на роботу у нічний час. Втрата роботи означатиме, що ОСОБА_4 не зможе забезпечувати свою доньку, яка є студенткою ІІ курсу стоматологічного факультету ПВНЗ «Київського медичного університету».

Захисник в судовому засіданні зазначив, що категорично заперечує щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи будь-яких інших запобіжних заходів, обґрунтовуючи це відсутністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та відсутністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.. 177 КПК України. Також, захисник повідомив, що неодноразово звертався до Святошинського управління поліції про надання інформації відносно кримінального провадження, що підтверджує добросовісне виконання ним та підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що:

Святошинським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006493 від 08.05.2013 року, кваліфікованого за ч. 4 ст. 296 КК України.

15.03.2016 року по кримінальному провадженню № 0006493 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

По твердженню слідчого вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду місця події від 08.05.2013, згідно якого під час огляду ділянки місцевості, розташованої біля буд. № 2 на 14 км залізниці станція «Святошин» в м. Києві, виявлено та вилучено 4 предмети, схожих на гільзи;

- протоколом огляду місця події від 08.05.2013, згідно якого в приміщенні Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, розташованого по пр. Перемоги, 109 в м. Києві (на даний час Святошинського УП ГУНП у м. Києві) у ОСОБА_4 вилучено та оглянуто короткоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет «ПМР», калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_1 , та дозвіл на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 виданий 31.01.2012 на ім`я ОСОБА_4 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 1492 від 16.05.2013, проведеної експертами КМКБ СМЕ,;

- висновком судово-медичної експертизи № 1493 від 16.05.2013, проведеної експертами КМКБ СМЕ,

- висновком балістичної експертизи від 11.07.2013 № 175, проведеної експертами НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями. На момент повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень зібрані докази вказують, що: кримінальне правопорушення дійсно мало місце; дані про вчинення кримінального правопорушння внесені до ЄРДР; вчинений він ОСОБА_4 ; суспільна небезпечність діянь містить склад конкретних кримінальних правопорушень. Докази для підозри ОСОБА_4 зазначені в повідомленні по підозру, таким чином, окремі докази підозри ОСОБА_4 узгоджуються з іншими. Тому підстав вважати, що підозра є необґрунтованою у слідчого судді немає.
Вирішення ж питання щодо правильності кваліфікації протиправних дій підозрюваного та наявності (відсутності) доказів вини у вчиненні ним кримінального правопорушення є прерогативою суду, на розгляд його надійде обвинувальний акт та не є предметом дослідження на даному етапі кримінального провадження.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки, прокурором і слідчим у клопотанні не були доведені обставини, зазначені у п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно відмовити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Так, перевіривши доводи клопотання на предмет наявності ризиків, вважаю, що одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснитии дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому, враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, має постійне місце роботи та виконує роботу з ненормованим робочим днем, позитивно характеризується за місцем роботи, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181, 184, 193-196 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого Слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали до 22 травня 2016 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на слідчого Слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 000649, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_4 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1