печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_7 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_3 про примусове залучення особи для проведення судово-медичної експертизи,

В С Т А Н О В И В :
16 вересня 2016 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , у якому слідчий просив надати дозвіл на примусове залучення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення судово-медичної експертизи та примусове доставлення його до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, пров. Бондарський, 7-А).

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчою групою Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України розслідується кримінальне провадження №0001641 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 351 КК України, які вчинені під час проведення 08.04.2010 в ДП «Центр культурного та ділового співробітництва «Український дім» (м. Київ, вул. Хрещатик, 2) фотовиставки «Волинська різня: польські та єврейські жертви ОУН-УПА».

Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на даний час співробітниками міліції у зв`язку з протиправним застосуванням фізичної сили та насильства заподіяно фізичний біль громадянам ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та Герою України Лук`яненку, а громадянину похилого віку ОСОБА_28 завдано легкі тілесні ушкодження у вигляді садна подовженої форми на долонній поверхні основної фаланги 1 пальця лівої кисті, по 1-му синцю на внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, з переходом у проекцію ліктьового суглобу, на зовнішню та бокову поверхні та верхню третину передпліччя.

В подальшому, завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , діючи у змові та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на даний час співробітниками міліції, на виконання вказівки ОСОБА_14 , на службовому автотранспорті доставили затриманих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, де на підставі поданих ними рапортів про нібито вчинення хуліганських дій та опору працівникам міліції стосовно затриманих співробітниками цього райуправління міліції складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, а після цього супроводжено до Шевченківського районного суду м. Києва.

За результатами судових розглядів цих проваджень ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 визнано судом невинними у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень та закрито відповідні справи.

Крім того ОСОБА_6 , 08.04.2010 в орієнтовний період часу із 10 год. 56 хв. до 10 год. 58 хв., знаходячись у тамбурі службового виходу на першому поверсі ДП «Національний центр ділового та культурного співробітництва «Український дім» по вул. Хрещатик, 2 в м. Києві, діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб у складі групи підлеглих міліціонерів першої оперативної роти ПМОП «Беркут» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , маючи на меті приховати протиправні дії іших працівників міліції, які в той час незаконно затримували із застосуванням насильства громадян відвідувачів виставки, достовірно знаючи про відсутність підстав для застосування заходів фізичного впливу та наочно переконавшись у цьому, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді шкоди для здоров`я, перевищуючи владу та явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, вчинив насильство щодо журналіста-кореспондента телекомпанії «Новий канал» (ТОВ «Новий канал») ОСОБА_29 та перешкодив законній професійній діяльності журналіста.

Загалом своїми умисними діями ОСОБА_6 та підпорядковані йому співробітники ПМОП «Беркут» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перешкодили законній професійній діяльності журналістів у здійсненні їх права без обмежень збирати, зберігати та поширювати інформацію.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що Спеціалізованою кардіологічною МСЕК №2 Київського міського центру медико-соціальної експертизи 06.08.2015 ОСОБА_6 визнано інвалідом ІІ групи, причина інвалідності: травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Досудовим розслідуванням з`ясовано, що після спричинення ОСОБА_6 травми 18.02.2014, останній продовжував проходити службу в органах внутрішніх справ та виконувати покладені на нього обов`язки, у т.ч. по здійсненню керівництва особовим складом роти №1 ПМ ОП «Беркут», і звільнений з роботи лише 26.06.2015.

Разом з цим, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у Госпіталі (з поліклінікою) ГУМВС України в м. Києві з діагнозами: в неврологічному відділенні наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми (18.02.2014), струс головного мозку, у вигляді розсіяної органічної мікросимптоматики, лікворної дистензії та стійкого цефалічного синдрому, гостре порушення мозкового кровообігу, малий інсульт в вертебро-базилярному басейні на тлі кризового перебігу гіпертонічної хвороби, а також в гастроентерологічному відділенні з гострими хворобами органів травлення.

Також ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №8 у психосоматичному відділенні з діагнозом: розлад адаптації у вигляді тривожного і депресивного стану, дисциркулярна енцефалопатія ІІІ ст., малий інсульт у вертебро-базилярному судинному басейні (25.02.2014), гіпертонічна хвороба ІІІ ст. високого ризику, кризовий перебіг, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, СН І ст.; розлад адаптації у вигляді тривожного і депресивного стану, ХІХС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик 4, СН І ст., хронічний персистуючий гепатит в стадії неповної ремісії, хронічний холецистит, дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія І Іст. (порушення мозкового кровообігу 25.11.2014) у судинах вертебро-базилярного басейну з мікросимптоматикою.

Крім того, ОСОБА_6 у 2015 році проходив лікування у Державній установі «Національний Інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова НАМН України» з діагнозом: стенокардія напруги ІІ ФК, гіпертонічна хвороба фібриляція передсердь тахісистолічна форма, помірна мітральна недостатність, НК ІІ А.

Відповідно до даного в кримінальному провадженні № 000020 від 05.02.2014 висновку судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_6 від 05.01.2015 №147-2014/о в термін понад три тижні після проведення судово-медичної експертизи для відповіді на запитання «Чи може ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за станом здоров`я приймати участь у процесуальних та слідчих діях, судових засіданнях, необхідне призначення комісійної судово-медичної експертизи з повторним оглядом ОСОБА_6 лікарями позаштатними спеціалістами в галузі неврології та терапії. Також згідно складеного експертами Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи в кримінальному провадженні № 000020 від 05.02.2014 за результатами проведеної судово-медичної (комісійної) експертизи висновку експерта № 216-2015/о від 04.01.2016 ознак симуляції захворювань ОСОБА_6 не виявлено, так само як і встановлених лікарями ОСОБА_6 діагнозів, які не підтверджуються даними лабораторних і клінічних досліджень. Також в даному висновку зазначено, що на час проведення судово-медичної експертизи станом на 08.12.2015 загальний стан здоров`я ОСОБА_6 з приводу наявних у нього захворювань задовільний, відповідно відсутня потреба стаціонарного лікування, але потребує диспансерного (амбулаторного) нагляду невропатолога та кардіолога. Водночас експертами не виключено можливості розвитку у ОСОБА_6 гіпертонічного кризу під час будь-якого психоемоційного перевантаження з можливим послідуючим розвитком судинних ускладнень (інсульт, інфаркт). Копії даних матеріалів виділені в провадження № 0001641 від 21.12.2012.

Крім того, згідно листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 29.04.2016 № 33/31-322 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у Госпіталі (з поліклінікою) з 13.04.2016 по 29.04.2016.

В зв`язку з даними обставинами слідчим 16.08.2016 винесено постанову про призначення комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0001641 від 21.12.2012 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання якої доручено комісії експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз.

Слідчий вказує, що будучи двічі належним чином повідомленим телефонним зв`язком та шляхом вручення повістки про виклик про необхідність з`явитися на 14.09.2016 о 16 год. 30 хв. до Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз для участі комісійної судово-медичної експертизи, ОСОБА_6 без пояснення причин відмовився прибути за вказаним викликом.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.

Підозрюваний та його захисники проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що воно є безпідставним.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані до суду докази, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику Європейського Суду з прав людини (далі - практика ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України
Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Яллох проти Німеччини», в якій заявник оскаржував дії органів досудового розслідування, які полягали у примусовому вилученні зі шлунка підозрюваного наркотичних засобів, які той переховував. Ці вилучені матеріали згодом були використані як доказ обвинувачення. В рішенні по цій справі Суд зазначає: «хоча право не свідчити проти себе в першу чергу стосується права обвинуваченого зберігати мовчання на допиті та не бути примушеним до давання показань, ЄСПЛ вже надавав цьому принципу більш широкого значення, що охоплює випадки, коли ішлося про передачу органам влади фактичних доказів. З огляду на це, заборона примушування до давання показань застосовується і до цієї справи». Далі Суд зазначає: «використання у справі заявника доказів, отриманих з метою примусового застосування засобів, які викликають рвотний рефлекс, порушило його право не свідчити проти себе і тому зробило розслідування повністю несправедливим».
У справі «Функе проти Франції» важливим висновком, який слід зробити з аналізу рішення, є неможливість здійснення по відношенню до особи будь-якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.
Також, рішення «J.B. проти Швейцарії» дозволяє дійти висновку про те, що навіть якщо дані, які матимуть вирішальне значення для обвинувачення особи, не залежать від цієї особи, вони не можуть бути отримані примусово всупереч волі особи.
Названі вище рішення ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Так, відібрання біологічних зразків в особи або ж її примусове залучення для проведення судово-медичної експертизи може відбуватися з різною метою, наприклад, для визначення стану, в якому знаходилася особа в певний час (наприклад, стану алкогольного сп`яніння). При цьому докази, що отримуються внаслідок проведення експертизи цих зразків, не мають вирішального значення для обвинувачення особи.
Коли ж примусове залучення для проведення судово-медичної експертизи або ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції. Варто зауважити, що право не свідчити проти себе має будь-яка особа, отже не можуть бути вилучені біологічні зразки у свідка з метою спростування його показань і, таким чином, обвинувачення в наданні завідомо неправдивих показань. Головне правило, яке доцільно виводити з наведених рішень ЄСПЛ, є таким: біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.
Оскільки, відповідно до положень ст.ст.241-245 КПК України, примусове залучення особи для проведення судово-медичної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, то про мету отримання призначення такої експертизи можна в будь-якому разі довідатися з мотивувальної частини ухвали. Якщо ж доказ, отриманий таким чином, згодом буде розтлумачено як доказ обвинувачення, що має вирішальне значення для встановлення вини особи, він є недопустимим з огляду на положення ст.87 КПК України та ст.6 Конвенції.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що примусове залучення ОСОБА_6 для проведення судово-медичної експертизи, є не доцільним, оскільки з матеріалів клопотання можна стверджувати, що результати експертизи будуть використані як такі, що мають вирішальне значення для встановлення вини ОСОБА_6 , що суперечить практиці ЄСПЛ та призведе до необґрунтованого порушення прав людини.
Керуючись ст.ст. 22, 28, 115, 184, 295, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України юриста 1 класу ОСОБА_7 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_3 про примусове залучення особи для проведення судово-медичної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п,яти днів після її оголошення.

Слідчий суддя