Справа № 405/8337/15-к
1-кп/405/411/15
УХВАЛА
12 травня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0009722 від 11 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, клопотання захисника обвинуваченого про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи,
ВСТАНОВИВ:
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, мотивуючи тим, що відсутність повної медичної документації та проведення експертизи в амбулаторних умовах не дало можливості експертам в повній мірі визначити психічний стан ОСОБА_5 , а їх висновок викликає сумніви щодо його обґрунтованості, оскільки в ньому вказано, що в 2004 році ОСОБА_5 знаходився на консультативному прийомі з приводу легкої розумової відсталості та більше за допомогою не звертався. В той час, як обвинувачений стверджує, що тривалий час з 2007 року по 2010 рік знаходився на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 та Олександрійській психіатричній лікарні Кіровоградської області, що підтверджується листом від 18.12.2015 року № 1550 КЗ «Одеська обласна психіатрична лікарня № 2». Діагноз, зазначений у листі відрізняється від діагнозу, зазначеного в медичній картці ОСОБА_5 , яка знаходиться в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня».
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність необхідних підстав для його задоволення, оскільки допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 надала суду вичерпні відповіді, пояснивши, що в даному випадку в проведені стаціонарної судово-психіатричної експертизи немає необхідності.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, пояснення експерта, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження необхідні спеціальні знання.
Статтею 242 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для обов`язкового проведення експертизи.
Пунктом 2 частини 2 статті 332 КПК України передбачено доручення проведення експертизи за ухвалою суду, якщо під час судового розгляду виникли підстави, встановлені ч. 2 ст. 509 КПК України.
Згідно п. 23 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 року, експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі запитання, поставлені перед ними, обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної експертизи.
При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні була проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 518 від 20.10.2015 року /т. 2 а.к.п. 60/ ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_5 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_5 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Окрім того, будь-яких нових обставин або даних, які б свідчили про наявність в обвинуваченого ОСОБА_5 психіатричних захворювань, які б давали підстави вважати, що обвинувачений під час вчинення суспільно-небезпечного діяння перебував або на теперішній час перебуває в неосудному або в обмежено осудному стані, суду не надано. Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 , яка була лікарем-доповідачем при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи (висновок судово-психіатричного експерта № 518 від 20.10.2015 року) стосовно ОСОБА_5 пояснила, що на час огляду останнього емоційно-волевих порушень у нього виявлено не було і медична документація, на яку у своєму клопотанні посилається захисник обвинуваченого, в разі її наявності при огляді ОСОБА_5 , не могла би вплинути на висновок експерта. Підстав для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи в даному випадку немає.
З урахуванням наведеного, судом не встановлено необхідних підстав для призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, а отже, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 242, 332 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1