Єдиний унікальний номер справи 185/6113/16-к
Провадження № 1-кп/185/370/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2016 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000151 від 02 березня 2015 року за обвинуваченням: за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, громадянина України, неодруженого, який має на утриманні непрацездатну бабусю, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця строкової служби за призовом, старшого солдата, старшого стрільця 2-го відділення взводу охорони (спеціальних вантажів) роти бойового та матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , проходячи строкову військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ), яка дислокувалася у АДРЕСА_1 , у військовому звані «старший солдат», на посаді старший стрілець 2-го відділення взводу охорони (спеціальних вантажів)роти бойового та матеріально-технічного забезпечення вказаної військової частини, 19 липня 2014 року усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби та відпочити від обов`язків по військовій службі, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 НГУ у АДРЕСА_1 або до найближчої військової частини Національної Гвардії України, дислокованої за місцем проживання останнього 19 липня 2014 року, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ та про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з метою ухилитися від військової служби з відпустки, а саме: злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство.

07 липня 2016 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України. Сторони узгодили покарання за ч.1 ст. 408 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, особу підозрюваного, який за місцем служби командуванням характеризувався позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони на підставі ст. 69 КК України погодилися перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ст. 408 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для них є:
-для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_5 при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 408 КК України та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, він має права передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст. 469 ч.ч. 2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 471, 474, 475 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 07 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Донецького гарнізону сил антитерористичної операції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 408 ч.1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1