Справа № 743/215/16-к
Провадження №1-кп/743/42/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000058 від 18.02.2015 р. відносно

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м.Ямпіль Сумської області,

громадянки України,

паспорт серії НОМЕР_1 ,

з середньою спеціальною освітою,

фізичної особи-підприємця,

заміжньої,

маючої на утриманні 1 неповнолітню дитину,

зареєстрованої та фактично проживаючої

за адресою: АДРЕСА_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

такої, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 190 та за ч. 1 ст. 366 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: начальника Ріпкинського відділу

Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ;
обвинуваченої-цивільного відповідача

ОСОБА_5 , її захисника - адвоката ОСОБА_6 ;
потерпілої ОСОБА_7 ,
потерпілих-цивільних позивачів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
В С Т А Н О В И В :
17.06.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , будучи фізичною особою-підприємцем, яка має найманих працівників для сприяння здійснення її підприємницької діяльності, будучи службовою особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою отримання кредиту в ПАТ «Альфа-Банк» та в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» на власні цілі через громадянку ОСОБА_14 , склала дві довідки про доходи № 83 від 17.06.2013 р. на ім`я ОСОБА_14 , що є офіційним документом відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», в які внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_14 в період з грудня 2012 р. по травень 2013 р., працюючи на посаді головного бухгалтера ФОП « ОСОБА_5 », отримала дохід в сумі 25 565 грн. 28 коп., з середньомісячною заробітною платою 4 260 грн. 88 коп., підписавши їх та поставивши на них круглу печатку ФОП « ОСОБА_5 », видала їх останній.

04.09.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , будучи фізичною особою-підприємцем, яка має найманих працівників для сприяння здійснення її підприємницької діяльності, будучи службовою особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою отримання кредиту в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» на власні цілі через громадянку ОСОБА_18 , склала довідку про доходи № 48 від 04.09.2013 р. на ім`я ОСОБА_19 , що є офіційним документом відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», в яку внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_19 , в період з березня 2013 р. по серпень 2013 р., працюючи на посаді бухгалтера ФОП « ОСОБА_5 », отримала дохід в сумі 26 056 грн. 92 коп. з середньою місячною платнею 4 342 грн., підписавши її та поставивши на ній круглу печатку ФОП « ОСОБА_5 », видала її останній.

04.09.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , будучи фізичною особою-підприємцем, яка має найманих працівників для сприяння здійснення її підприємницької діяльності, будучи службовою особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою отримання кредиту в ПАТ «Альфа-Банк» на власні цілі через громадянку ОСОБА_18 , склала довідку про доходи № 48 від 04.09.2013 р. на ім`я ОСОБА_19 , що є офіційним документом відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», в яку внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_19 , в період з березня 2013 р. по серпень 2013 р., працюючи на посаді бухгалтера ФОП « ОСОБА_5 », отримала дохід в сумі 26 056 грн. 92 коп. з середньою місячною платнею 4 342 грн., підписавши її та поставивши на ній круглу печатку ФОП « ОСОБА_5 », видала її останній.

16.12.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , будучи фізичною особою-підприємцем, яка має найманих працівників для сприяння здійснення її підприємницької діяльності, будучи службовою особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою отримання кредиту в ПАТ «Альфа-Банк» на власні цілі через громадянку ОСОБА_10 , склала довідку про доходи № 87 від 16.12.2013 р. на ім`я ОСОБА_10 , що є офіційним документом відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», в яку внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 в період з червня 2013 р. по листопад 2013 р., працюючи на посаді продавця ФОП « ОСОБА_5 », отримала дохід в сумі 15 732 грн. 48 коп., з середньомісячною заробітною платою 2 622 грн. 08 коп., підписавши її та поставивши на ній круглу печатку ФОП « ОСОБА_5 », видала її останній.

16.12.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , будучи фізичною особою-підприємцем, яка має найманих працівників для сприяння здійснення її підприємницької діяльності, будучи службовою особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою отримання кредиту в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» на власні цілі через громадянку ОСОБА_10 , склала довідку про доходи № 88 від 16.12.2013 р. на ім`я ОСОБА_10 , що є офіційним документом відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», в яку внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 в період з червня 2013 р. по листопад 2013 р., працюючи на посаді продавця ФОП « ОСОБА_5 », отримала дохід в сумі 15 732 грн. 48 коп., з середньомісячною заробітною платою 2 622 грн. 08 коп., підписавши її та поставивши на ній круглу печатку ФОП « ОСОБА_5 », видала її останній.

23.01.2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в приміщенні ТОВ «Комунальник», що знаходиться за адресою: смт. Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Радянська, 2, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_16 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи його довірою, отримали від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, згідно довідки Національного банку України станом на 23.01.2014 р. курс 100 доларів США дорівнює 799 грн. 30 коп., що в еквіваленті складає 23 979 грн., чим спричинили ОСОБА_16 майнової шкоди на загальну суму 23 979 грн.

09.05.2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_7 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи її довірою, отримали від ОСОБА_7 грошові кошти в якості позики в сумі 1000 доларів США, згідно довідки Національного банку України станом на 09.05.2014 р. курс 100 доларів США дорівнює 1159,3833 грн., що в еквіваленті складає 11 593 грн. 83 коп., чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на суму 11 593 грн. 83 коп..

10.10.2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману ОСОБА_9 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику не маючи наміру на її повернення, зловживаючи його довірою, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в якості позики в сумі 1 840 доларів США, згідно довідки Національного банку України станом на 10.10.2014 р. курс 100 доларів США дорівнює 1295,0023 грн., що в еквіваленті складає 23 828 грн. 04 коп. та 1 120 євро, згідно довідки Національного банку України станом на 10.10.2014 р. курс 100 євро дорівнює 1652,8114 грн., що в еквіваленті складає 18 511 грн. 49 коп., чим завдала потерпілому збитки на загальну суму 42 339 грн. 53 коп..

19.11.2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману ОСОБА_9 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи його довірою, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в якості позики в сумі 1 610 доларів США, згідно довідки Національного банку України станом на 19.11.2014 р. курс 100 доларів США дорівнює 1520,0110 грн., що в еквіваленті 24 472 грн. 18 коп., чим завдала потерпілому майнової шкоди на суму 24 472 грн. 18 коп..

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в наступному.

19.06.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, зловживання довірою, з корисливих мотивів, запропонувала ОСОБА_14 оформити кредит на її ім`я для її особистих цілей, при цьому недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, з метою присвоєння кредитних коштів, спонукала ОСОБА_14 використати довідку про доходи № 83 від 17.06.2013 р. та повідомила ОСОБА_14 неправдиві відомості про взяття на себе зобов`язань з повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але фактично не мала на меті виконання таких зобов`язань.

19.06.2013 року, у денний час, ОСОБА_17 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до приміщення Чернігівського відділення ПАТ «Альфа-банк», розташованого за адресою: м. Чернігів, пр-т. Миру, 21, та доводячи свої злочинні наміри до кінця, під приводом взяття на себе зазначених зобов`язань, заволоділи у ОСОБА_14 грошовими коштами в сумі 40 000 грн., отриманих нею в якості кредиту, та розпорядилися даними коштам на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

05.09.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, запропонувала ОСОБА_20 оформити кредит на її ім`я для її особистих цілей, при цьому недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, з метою присвоєння кредитних коштів, спонукала ОСОБА_19 використати довідку про доходи № 48 від 04.09.2013 р. та повідомила ОСОБА_19 неправдиві відомості про взяття на себе зобов`язань з повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але фактично не мала на меті виконання таких зобов`язань.

05.09.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до приміщення Чернігівського відділення АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 49, та доводячи свої злочинні наміри до кінця, під приводом взяття на себе зазначених зобов`язань, заволоділи у ОСОБА_19 грошовими коштами в сумі 40 000 грн., отриманих нею в якості кредиту, та розпорядилися даними коштам на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

05.09.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, запропонувала ОСОБА_20 оформити кредит на її ім`я для її особистих цілей, при цьому недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, з метою присвоєння кредитних коштів, спонукала ОСОБА_19 використати довідку про доходи № 48 від 04.09.2013 р. та повідомила ОСОБА_19 неправдиві відомості про взяття на себе зобов`язань з повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але фактично не мала на меті виконання таких зобов`язань.

05.09.2013 року, у денний час, ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до приміщення Чернігівського відділення ПАТ «Альфа-банк», розташованого за адресою: м. Чернігів, пр-т. Миру, 21, та доводячи свої злочинні наміри до кінця, під приводом взяття на себе зазначених зобов`язань, заволоділи у ОСОБА_19 грошовими коштами в сумі 37 000 грн., отриманих нею в якості кредиту, та розпорядилися даними коштам на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

18.12.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, запропонувала ОСОБА_10 оформити кредит на її ім`я для її особистих цілей, при цьому недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, з метою присвоєння кредитних коштів, спонукала ОСОБА_10 використати довідку про доходи № 87 від 16.12.2013 р. та повідомила ОСОБА_10 неправдиві відомості про взяття на себе зобов`язань з повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але фактично не мала на меті виконання таких зобов`язань.

18.12.2013 року, у денний час, ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до приміщення Чернігівського відділення ПАТ «Альфа-банк», розташованого за адресою: м. Чернігів, пр-т. Миру, 21, та доводячи свої злочинні наміри до кінця, під приводом взяття на себе зазначених зобов`язань, заволоділи у ОСОБА_10 грошовими коштами в сумі 26 511 грн., отриманих нею в якості кредиту, та розпорядилися даними коштам на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

18.12.2013 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, запропонувала ОСОБА_10 оформити кредит на її ім`я для її особистих цілей, при цьому недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, з метою присвоєння кредитних коштів, спонукала ОСОБА_10 використати довідку про доходи № 88 від 16.12.2013 р. та повідомила ОСОБА_10 неправдиві відомості про взяття на себе зобов`язань з повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, але фактично не мала на меті виконання таких зобов`язань.

18.12.2013 року, у денний час, ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, прибули до приміщення Чернігівського відділення АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 49, та доводячи свої злочинні наміри до кінця, під приводом взяття на себе зазначених зобов`язань, заволоділи у ОСОБА_10 грошовими коштами в сумі 41 078 грн., отриманих нею в якості кредиту, та розпорядилися даними коштам на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

27.05.2014 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_8 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи її довірою, отримали від ОСОБА_8 грошові кошти в якості позики в сумі 1500 доларів США, згідно довідки Національного банку України станом на 27.05.2014 р. курс 100 доларів США дорівнює 1175,1152 грн., що в еквіваленті складає 17 626 грн. 73 коп., чим спричинили ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 17 626 грн. 73 коп..

09.07.2014 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_17 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману ОСОБА_13 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи її довірою, отримала від ОСОБА_13 кредитні грошові кошти в якості позики в сумі 10 000 грн., чим завдала потерпілій майнової шкоди на суму 10 000 грн..

05.08.2014 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_17 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману ОСОБА_11 , який полягав в категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи її довірою, отримала від ОСОБА_11 кредитні грошові кошти в якості позики в сумі 9 200 грн., чим завдала потерпілій майнової шкоди на суму 9 200 грн.

Упродовж травня-червня 2015 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_17 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в АДРЕСА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_15 , який полягав у категоричній обіцянці повернути позику, зловживаючи його довірою, отримала від ОСОБА_15 грошові кошти в якості позики в сумі 2 500 доларів США, згідно довідки Національного банку України станом на 01.06.2015 р. курс 100 доларів США дорівнює 2104,8227 грн., що в еквіваленті складає 52 620 грн. 57 коп., чим завдала потерпілому майнової шкоди на суму 52 620 грн. 57 коп..

Обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366 КК України.
Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України визнала частково, вказавши, що дійсно вона в червні, вересні, грудні 2013 р. складала та видавала по 2 довідки про доходи ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , з метою отримання останніми кредитних коштів в банківських установах, які планувала використати для підтримки бізнесу. При цьому, між нею, як ФОП та ОСОБА_14 та між нею, як ФОП та ОСОБА_22 були належним чином оформлені трудові договори. Дійсно вона внесла в указані вище довідки недостовірні дані про заробітну плату ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , так як останні не отримували вказані в довідках доходи, а отримували мінімальну заробітну плату. Тому, визнає вину у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме довідок відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_22 .. В той же час, ОСОБА_10 з нею в трудових відносинах не перебувала, тобто вона по відношенню до останньої службовою особою не являється, що, на її думку, виключає наявність вини у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме довідок відносно ОСОБА_10 ..

Крім часткового визнання своє вини, винність ОСОБА_21 по ч. 1 ст. 366 КК України підтверджується наступним.

Згідно висновку від 29.12.2015 р. № 150 почеркознавчої експертизи, проведеної експертом Чернігівського НДЕКЦ Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вбачається, що записи від руки та підпис в графі «ФОП ОСОБА_5 »:

- в довідці про доходи № 83 від 17.06.2013 р. на ім`я ОСОБА_14 виконані ОСОБА_5 ;

- в довідці про доходи № 83 від 17.06.2013 р. на ім`я ОСОБА_14 виконані ОСОБА_5 ;

- в довідці про доходи № 48 від 04.09.2013 р. на ім`я ОСОБА_22 виконані ОСОБА_5 ;

- в довідці про доходи № 48 від 04.09.2013 р. на ім`я ОСОБА_22 виконані ОСОБА_5 ;

- в довідці про доходи № 87 від 16.12.2013 р. на ім`я ОСОБА_10 виконані ОСОБА_5 ;

- в довідці про доходи № 88 від 16.12.2013 р. на ім`я ОСОБА_10 виконані ОСОБА_5 .

Щодо довідок виданих на ім`я ОСОБА_23 , то суд враховує таке.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_24 показала, що працювала у ФОП « ОСОБА_5 » продавцем з 2008 року. З метою отримання нею кредитних коштів в банківських установах для подружжя ОСОБА_25 , ОСОБА_5 видала на її ім`я близько 15 довідок про неіснуючу заробітну плату в 5 200 грн., оскільки реально таких грошей, як вказано у довідках вона не отримувала.

В матеріалах кредитної справи, вилученої в ПАТ «Альфа-банк», на підставі ухвали слідчого судді, на ім`я ОСОБА_14 мається оригінал довідки про доходи № 83 від 17.06.2013 р. за формою затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», виданої ФОП « ОСОБА_5 » з якої вбачається, що головному бухгалтеру ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_14 за період з грудня 2012 р. по травень 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 31 200 грн., до сплати за цей період 25 565 грн. 28 коп., тобто по 4 260 грн. 88 коп. на місяць.

В матеріалах кредитної справи, вилученої в відділенні банку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_14 мається оригінал довідки про доходи № 83 від 17.06.2013 р. за формою затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», виданої ФОП « ОСОБА_5 » з якої вбачається, що головному бухгалтеру ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_14 за період з грудня 2012 р. по травень 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 31 200 грн., до сплати за цей період 25 565 грн. 28 коп., тобто по 4 260 грн. 88 коп. на місяць.

Слід зауважити, що не дивлячись на те, що вказані довідки за одне число та під однаковими номерами, довідки про доходи № 83 від 17.06.2013 р. надані в ПАТ «Альфа-банк» та в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» є різними документами.

При цьому, в обвинувальному акті від 27 квітня 2016 р. у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими вказано, що в довідках про доходи № 83 від 17.06.2013 р. та № 83 від 17.06.2013 р. ФОП « ОСОБА_5 » внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_14 за період з грудня 2012 р. по травень 2013 р. отримала дохід в сумі 31 200 грн., з середньою місячною платнею 5 200 грн..

В той час, судом встановлено, що вказані суми є нарахованою заробітною платою, а до сплати в період з грудня 2012 р. по травень 2013 р. ОСОБА_14 було виплачено заробітної плати в сумі 25 565 грн. 28 коп., з середньомісячною заробітною платою 4 260 грн. 88 коп. (5 200 грн. 939 грн. 12 коп. = 4 260 грн. 88 коп.).

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що наявні в довідках про доходи № 83 від 17.06.2013 р. та № 83 від 17.06.2013 р., що є офіційними документами відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», відомості про отримання ОСОБА_14 від ФОП « ОСОБА_5 » заробітної плати в період з грудня 2012 р. по травень 2013 р., в сумі 25 565 грн. 28 коп., з середньомісячною заробітною платою 4 260 грн. 88 коп. є завідомо неправдивими, так як ОСОБА_14 таких сум не отримувала, тому в цій частині доведено складання та видача ОСОБА_5 , як службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів ОСОБА_14 ..

Щодо довідок виданих на ім`я ОСОБА_26 , то суд враховує таке.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_27 показала, що ОСОБА_5 , з метою отримання нею кредитних коштів в банківських установах для подружжя ОСОБА_25 , видала на її ім`я довідки про неіснуючу заробітну плату в 4 342 грн., оскільки реально таких грошей, як вказано у довідках не отримувала, а отримувала «мінімалку» і, то не завжди.

В матеріалах кредитної справи, вилученої в ПАТ «Альфа-банк» на ім`я ОСОБА_22 мається оригінал довідки про доходи № 48 від 04.09.2013 р. за формою затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», виданої ФОП « ОСОБА_5 » з якої вбачається, що бухгалтеру ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_22 за період з березня 2013 р. по серпень 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 31 800 грн., до сплати за цей період 26 056 грн. 92 коп., з середньою місячною платнею 4 342 грн..

В матеріалах кредитної справи, вилученої в відділенні банку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_22 мається оригінал довідки про доходи № 48 від 04.09.2013 р. за формою затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», виданої ФОП « ОСОБА_5 » з якої вбачається, що бухгалтеру ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_22 за період з березня 2013 р. по серпень 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 31 800 грн., до сплати за цей період 26 056 грн. 92 коп., з середньою місячною платнею 4 342 грн..

Слід зауважити, що не дивлячись на те, що вказані довідки за одне число та під однаковими номерами, довідки про доходи № 48 від 04.09.2013 р. надані в ПАТ «Альфа-банк» та в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» є різними документами.

Трудовим договором між працівником та фізичною особою, встановленої форми, укладений 29 січня 2010 р. між ФОП « ОСОБА_5 » та ОСОБА_22 та зареєстрованим в Ріпкинському РЦЗ підтверджується наявність безстрокових трудових відносин між останньою та ФОП « ОСОБА_5 » в сфері торгівлі, з оплатою праці в розмірі 1 000 грн. на місяць

З виписок від 21.10.2015 р. та від 02.11.2015 р. з Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України на ОСОБА_28 (рнокпп НОМЕР_3 ) вбачається, що в березнітравні 2013 р. страховий внесок до ПФУ обчислювався ФОП « ОСОБА_5 » щодо застрахованої особи ОСОБА_22 із суми заробітку для нарахування пенсії в сумі 1 300 грн., в червні 2013 р. із суми 1 238 грн. 31 коп., в липні 2013 р. із суми 1 325 грн., в серпні 2013 р. із суми 1 310 грн..

З довідки ДПІ в Ріпкинському районі від 09.11.2015 р. № 1875/9/25-17-11-02 вбачається, що ОСОБА_29 в березні 2013 р. отримувала заробітну плату від ФОП « ОСОБА_5 » в сумі 3 951 грн. 06 коп., а квітні 2013 р. 3 970 грн..

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що наявні в довідках про доходи № 48 від 04.09.2013 р. та № 48 від 04.09.2013 р., що є офіційними документами відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», відомості про отримання ОСОБА_22 від ФОП « ОСОБА_5 » заробітної плати в період з березня 2013 р. по серпень 2013 р., в сумі 26 056 грн. 92 коп., з середньомісячною заробітною платою 4 342 грн. є завідомо неправдивими, так як ОСОБА_22 таких сум не отримувала, тому в цій частині доведено складання та видача ОСОБА_5 , як службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів ОСОБА_22 ..

Щодо довідок виданих на ім`я ОСОБА_30 , то суд враховує таке.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_30 показала, що ОСОБА_5 , з метою отримання нею кредитних коштів в банківських установах для подружжя ОСОБА_25 , видала на її ім`я довідки про неіснуючу заробітну плату, оскільки вона працює у ОСОБА_31 , як ФОП, а з ОСОБА_5 в трудових відносних не перебуває.

В матеріалах кредитної справи, вилученої в ПАТ «Альфа-банк» на ім`я ОСОБА_10 мається оригінал довідки про доходи № 87 від 16.12.2013 р. за формою затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», виданої ФОП « ОСОБА_5 » з якої вбачається, що продавцю ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_10 за період з червня 2013 р. по листопад 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 19 200 грн., до сплати за цей період 15 732 грн. 48 коп., тобто по 2 622 грн. 08 коп. на місяць.

В матеріалах кредитної справи, вилученої в відділенні банку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_10 мається оригінал довідки про доходи № 88 від 16.12.2013 р. за формою затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», виданої ФОП « ОСОБА_5 » з якої вбачається, що продавцю ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_10 за період з червня 2013 р. по листопад 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 19 200 грн., до сплати за цей період 15 732 грн. 48 коп., тобто по 2 622 грн. 08 коп. на місяць.

З виписки від 22.09.2015 р. з Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України на ОСОБА_10 (рнокпп НОМЕР_4 ) вбачається, що з червня по листопад 2013 р. суми заробітку для нарахування пенсії щодо вказаної вище застрахованої особи подавав ФОП « ОСОБА_32 », а не ФОП « ОСОБА_5 ».

З заяви від 08.08.2011 р. ОСОБА_5 , яка адресована ДПІ в Ріпкинському районі вбачається, що остання просила зняти ОСОБА_10 з обліку найманих працівників з 30.07.2011 р..

Трудовим договором між працівником та фізичною особою, встановленої форми, укладений 23 червня 2006 р. між ФОП « ОСОБА_5 » та ОСОБА_10 також підтверджується, що вказаний трудовий договір розірваний за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) 30.07.2011 р..

З довідки ДПІ в Ріпкинському районі від 09.11.2015 р. № 1873/9/25-17-11-02 вбачається, що ОСОБА_10 з червня по листопад 2013 р. доходи не отримувала, в т.ч. заробітну плату від ФОП « ОСОБА_5 ».

Позиція обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 щодо того, що ФОП « ОСОБА_5 » по відношенню до ОСОБА_10 не є службовою особою є хибною.

При цьому, в обвинувальному акті від 27 квітня 2016 р. у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими вказано, що в довідках про доходи № 87 від 16.12.2013 р. та № 88 від 16.12.2013 р. ФОП « ОСОБА_5 » внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 за період з червня 2013 р. по листопад 2013 р. отримала дохід в сумі 19 200 грн., з середньою місячною платнею 3 200 грн..

В той час, судом встановлено, що вказані суми є нарахованою заробітною платою, а до сплати в період з червня 2013 р. по листопад 2013 р. ОСОБА_10 було виплачено заробітної плати в сумі 15 732 грн. 48 коп., з середньомісячною заробітною платою 2 622 грн. 08 коп..

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що наявні в довідках про доходи № 87 від 16.12.2013 р. та № 88 від 16.12.2013 р., що є офіційними документами відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 р. №192 «Про затвердження форми Довідки про доходи», відомості про отримання ОСОБА_10 від ФОП « ОСОБА_5 » заробітної плати в період з червня 2013 р. по листопад 2013 р., в сумі 15 732 грн. 48 коп., з середньомісячною заробітною платою 2 622 грн., 08 коп. є завідомо неправдивими, так як ОСОБА_10 взагалі не перебувала в трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_5 », тому в цій частині доведено складання та видача ОСОБА_5 , як службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів ОСОБА_10 ..

Узагальнюючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, про доведеність винності ОСОБА_5 у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (по епізодах ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ) не визнала повністю, цивільний позов ОСОБА_9 визнала частково, а цивільний позов ОСОБА_16 не визнала.

При цьому, ОСОБА_5 показала, що: ОСОБА_7 колись у неї працювала; суто робочі моменти у неї були з ОСОБА_33 , як директором «Любеч стародавній»; з ОСОБА_9 їх познайомила донька ОСОБА_10 , як з особою, яка часто позичає кошти під відсотки.

Також ОСОБА_5 вказала, що не збиралася привласнювати та мала намір повертати гроші взяті:

- у потерпілих ОСОБА_16 , згідно договору позики;

- у потерпілого ОСОБА_9 , згідно договорів позики;

- у потерпілої ОСОБА_7 , згідно договору позики.

Також ОСОБА_5 , вказала, що гроші брала, виключно на підтримку бізнесу. При цьому, ОСОБА_16 , ОСОБА_9 давали гроші під розписку, під проценти. Цим пояснюється, що в наявних у ОСОБА_9 розписках, оформлених «пост фактум», фігурують такі суми євро та доларів, в які «закладені» проценти.

На думку сторони захисту, про відсутність умислу на неповернення коштів потерпілим у момент їх отримання, свідчить той факт, що ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_34 частково погасила позику взяту у ОСОБА_16 в сумі 1 000 доларів США, не оформивши це письмово, під вигаданими останнім приводами, що спростовує свідчення останнього про те, що ОСОБА_5 йому не повернула жодного долара.

Крім того, вказує, що ОСОБА_34 брав у потерпілої ОСОБА_7 кошти і не в доларах, а в гривнях. По ОСОБА_7 відсутня розписка, вона до цього жодного відношення не має.

Також ОСОБА_5 вказує, що повне погашення перед переліченими вище потерпілими пояснюється не тим, що вона не мала наміру їх повертати, а:

- значним стрибком курсу гривні до долара США, що негативно позначилось на їх бізнесі, на їх матеріальному стані;

- діями ОСОБА_9 , який не йшов на контакт, а навпаки в смт.Любеч проводив роботу з її дискредитації;

Не дивлячись на не визнання ОСОБА_21 своє вини по даних епізодах (епізоди: ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ), то суд враховує таке.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_35 показав, що 23.01.2014 року до нього звернулось подружжя ОСОБА_25 , з метою отримання позики, останнім він довіряв. Чітку суму не вказували, він дав 3000 доларів США та взяв відповідну розписку, останні запевнювали, що гроші віддадуть. В позовній заяві просить повернути кошти без будь-яких відсотків. Неодноразово звертався до подружжя ОСОБА_25 , щоб йому почали погашати заборгованість. Взяв морозильну камеру в оренду. Ніхто з вимогою повернути морозильну камеру не звертався. Гроші йому ніхто не повернув. Заперечив той факт, що йому повертали 1 000 доларів США. Просив задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 3 000 доларів США по курсу станом на лютий 2016 року, тобто в сумі 73 920 грн.. Крім того, потерпілий ОСОБА_16 , при обранні міри покарання, підтримав позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показав, що ОСОБА_5 зверталася до нього із заявами, що в її будинку невідомі особи розбивають вікна. Всі заяви зареєстровані, проводяться перевірки. В останній заяві ОСОБА_5 вказала, що вікно могла їй розбити ОСОБА_37 . По даних заявах проводилися перевірки, особи, які розбивали вікна не встановлені. Також ОСОБА_5 вказувала, що ОСОБА_16 не повертає їй холодильник, який він взяв на користування. В нього була розмова із ОСОБА_38 , і останній обіцяв повернути холодильник власнику.

З дослідженої судом розписки від 23 січня 2014 р. вбачається, що ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_34 , взяла в борг у ОСОБА_16 3 000 доларів США під 5 %, який зобов`язувалась віддати 23 лютого 2014 р..

Офіційний курс долара, станом на 23 січня 2014 р., становив 799,3 грн. за 100 доларів США.

Пояснення ОСОБА_5 щодо того, що вони з чоловіком повертали ОСОБА_16 1 000 доларів США та, що останній під вигаданими приводами не зафіксував цей факт письмово, на думку суду, спростовуються описаними вище доказами та є її захисною версією спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Відтак, судом встановлено, що подружжя ОСОБА_25 не повернули ОСОБА_16 суму позики в розмірі 3 000 доларів США, як до 23 лютого 2014 р., так і по даний час.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_39 показав, що вперше позичив ОСОБА_5 гроші в травні 2014 року, які вона повернула після кількох нагадувань. Коли питав навіщо їй гроші, ОСОБА_5 розповідала, що в неї є недобудований будинок в Криму, хоче його добудувати та продати, просила гроші на придбання товару та на операцію сину. Через два дні знову попросила гроші. У ОСОБА_5 є магазини, є автомобіль, тому довіряв їй, оформили це розписками. Вказав, що ОСОБА_5 10.10.2014 року позичив 1120 Євро, 1840 доларів США, а 19.11.2014 року - 1610 доларів США. ОСОБА_5 брала гроші на три місяці, проте, жодної копійки на даний час не повернула. Він лікувався в реабілітаційному центрі. Однак, через неправомірні дії ОСОБА_5 оплатити лікування він не зміг. Зазначає, що він був ініціатором порушення кримінального провадження проти подружжя ОСОБА_25 . Спочатку кримінальне провадження було закрито, але постанова слідчого була скасована. Зазначає, що не тільки дані особи є потерпілими від дій подружжя ОСОБА_25 , багато любечан не подавали заяви в міліцію та поліцію Зазначає, що він подавав позов в порядку ЦПК, провадження по якому зупинено. ОСОБА_5 просила суд відкласти розгляд цивільної справи, з метою укладення мирової угоди. Однак жодних дій не вчинила. Просив задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 125 739 грн. 34 коп. майнової шкоди та 145 000 грн. моральної шкоди. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 при обранні міри покарання, підтримав позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 показала, що вона працювала у ОСОБА_21 , остання спитала у неї про осіб, які можуть дати гроші в борг. На весні 2014 р. вона познайомила подружжя ОСОБА_25 з ОСОБА_41 . Останнього вона знала, бо жила в Сидорівці, не знала на яких умовах останній дає людям в борг.

З дослідженої судом розписки від 10 жовтня 2014 р. вбачається, що ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_34 та ОСОБА_42 , взяла в борг у ОСОБА_9 в розмірі 1 120 Євро та 1 840 доларів США, строком на 3 місяці, які зобов`язувалась повернути 10 січня 2015 р..

Курс обміну гривні по відношенню до долара США, станом на 10.10.2014 р., складає 1295,0023 грн. за 100 доларів США (довідка Райффайзен Банк Аваль від 19.10.2015 р.).

З дослідженої судом розписки від 19 листопада 2014 р. вбачається, що ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_34 та ОСОБА_42 , взяла в борг у ОСОБА_9 в розмірі 1 610 доларів США, строком на 3 місяці, які зобов`язувалась повернути 19 лютого 2015 р..

Курс обміну гривні по відношенню до долара США, станом на 19.11.2014 р., складає 1520,0110 грн. за 100 доларів США (довідка Райффайзен Банк Аваль від 19.10.2015 р.).

Заперечення ОСОБА_5 про те, що гроші нею брались раніше вказаних дат, під відсотки, і що в указаних в розписках сумах включені і відсотки, на думку суду, є безпідставними, так як в даних розписках відсутні дані про те, що кошти взято до вказаних у них дати, як і відсутні дані про те, що сторони обумовили в договорах позики (оформлених розпискою) проценти.

Відтак, судом встановлено, що подружжя ОСОБА_25 не повернули ОСОБА_9 :

- суми позики в розмірі 1 120 Євро та 1 840 доларів США, як до 10 січня 2015 р., так і по даний час;

- суму позики в розмірі 1 610 доларів США, як до 19 лютого 2015 р., так і по даний час.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_43 показала, що зустріла подружжя ОСОБА_25 , яких знає, як односельців в травні 2014 року і вони попросили позичити кошти. На наступний день подзвонили їй знову та попросили позичити кошти, вона погодилася та позичила 1 000 доларів США на два місяці, не оформлюючи це розпискою. Зазначає, що ОСОБА_5 гроші не віддавала, хоча вона не одноразово просила її про це. В неї сталася пожежа, згорів сарай, просила повернути їй кошти проте даремно. Згодом вона потрапила до лікарні, знову просила повернути гроші, ОСОБА_5 сказала, що оскільки вона звернулася до суду, тому нічого їй не віддасть. Вказала, що цивільний позов нею подано в порядку ЦПК.

Курс обміну гривні по відношенню до долара США, станом на 09.05.2014 р., складає 1159,3833 грн. за 100 доларів США (довідка Райффайзен Банк Аваль від 11.01.2016 р.).

Заперечення ОСОБА_5 про те, що вона у ОСОБА_7 гроші в борг не брала, а чоловік брав і не у доларах, а в гривнях, з посиланням на відсутність розписки, на думку суду, є безпідставними, оскільки суд не має підстав ставити під сумнів показання даної потерпілої.

Відтак, судом встановлено, що подружжя ОСОБА_25 не повернули ОСОБА_7 суму позики в розмірі 1 000 доларів США по даний час.

Даючи правову оцінку вказаному вище, суд також враховує те, що подружжя ОСОБА_25 , в указані періоди, мали та виконували зобов`язання:

- за кредитним договором № 014/ZB6FWX/3/002 від 5 липня 2013 р., укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Фідобанк» на суму 50 000 грн., з щомісячним платежем 2 638 грн. 91 коп.;

- за кредитним договором № 014/ZB6FWX/3/001 від 3 грудня 2012 р., укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Ерсте Банк» на суму 50 000 грн., з щомісячним платежем 1 388 грн. 91 коп.;

- за кредитним договором № 113895327 від 18.09.2013 р., укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» на суму 13 939 грн. 59 коп., з щомісячним платежем 531 грн.;

- за кредитним договором № 105751838 від 17.04.2013 р., укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» на суму 11 764 грн., з щомісячним платежем 692 грн.;

- за кредитним договором № 113980706 від 26.11.2012 р., укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» на суму 16 541 грн. 86 коп., з щомісячним платежем 631 грн.;

- за кредитним договором № 114323306 від 16.09.2013 р., укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» на суму 8 149 грн. 30 коп., з щомісячним платежем 394 грн.;

- за кредитним договором № 114130937 від 22.08.2014 р., укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» на суму 12 590 грн. 90 коп., з щомісячним платежем 480 грн.;

- за кредитним договором № 500952379 від 16.07.2014 р., укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Альфа-Банк» на суму 28 134 грн. 95 коп., з щомісячним платежем 1 393 грн. 04 коп.;

- за кредитним договором № 500952368 від 16.07.2014 р., укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Альфа-Банк» на суму 27 758 грн. 87 коп., з щомісячним платежем 1 032 грн. 99 коп.;

- за договором № 016-24500-040313 від 4 березня 2013 р. банківського рахуну фізичної особи, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта-Банк», за договором № 008-24500-040313 від 4 березня 2013 р. на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта-Банк»;

- за договором № 007-24500-260313 від 26 березня 2013 р. банківського рахуну фізичної особи, укладеним між ОСОБА_34 та ПАТ «Дельта-Банк», за договором № 006-24500-260313 від 26 березня 2013 р. на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта-Банк»;

- за кредитним договором GP -5245147 від 16.10.2013 р., укладеним між ОСОБА_5 та АТ «Банк Ренесанс Капітал» на суму 19 999 грн. 40 коп., з щомісячним платежем 2 243 грн. 04 коп.;

- за кредитним договором № 882263491 від 27.02.2013 р., укладеним між ОСОБА_34 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» на суму 32 640 грн., з щомісячним платежем 1 800 грн. 32 коп.;.

- від імені ОСОБА_14 по кредитних договорах, укладених з ПАТ «Альфа Банк», АТ «Банк Ренесанс Капітал», ПАТ «ВТБ Банк»;

- від імені ОСОБА_44 по кредитних договорах, укладених з ПАТ «Альфа Банк», АТ «Банк Ренесанс Капітал», ПАТ «Дельта-Банк»;

- від імені ОСОБА_10 по кредитних договорах, укладених з ПАТ «Альфа Банк», АТ «Банк Ренесанс Капітал»;

- від імені ОСОБА_45 по кредитному договору № 500432683, укладеному з ПАТ «Альфа Банк»;

- від імені ОСОБА_46 по кредитному договору GP -5680105 від 18.12.2013 р., укладеному з АТ «Банк Ренесанс Капітал»;

- від імені ОСОБА_13 по кредитному договору, укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- від імені ОСОБА_11 по кредитному договору, укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк»;

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що про наявність у обвинуваченої ОСОБА_5 прямого умислу на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою переконливо свідчать такі обставини, як:

- неодноразове отримання подружжям ОСОБА_5 значних сум грошей у потерпілих та інших осіб, з використанням довірливих стосунків, за договорами позики, в банківських установах, як на користь себе особисто, так і на користь інших осіб, за наявності невиконаних зобов`язань щодо повернення попередньо взятих позик та отриманих кредитів;

- відсутність жодних фактів повернення коштів за вказаними вище договорами позик;

- відсутність у обвинуваченої та членів її сім`ї джерел доходів у обсягах, необхідних для реального виконання взятих зобов`язань щодо їх повернення.

Узагальнюючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а саме:

- у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб відносно ОСОБА_16 , з виключенням з обвинувачення кваліфікуючої ознаки «повторність» через виправдання останньої щодо вчинення шахрайств, які передують шахрайству відносно ОСОБА_16 ;

- у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно відносно ОСОБА_7 ;

- у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно відносно ОСОБА_9 (епізод 10.10.2014 р.);

- у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно відносно ОСОБА_9 (епізод 19.11.2014 р.).

Такі дії ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України.

Остаточно дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за сукупністю злочинів по ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190 КК України (по вказаним вище епізодах).

Крім того, з обвинувального акту від 27 квітня 2016 р. вбачається, що ОСОБА_21 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (епізод ОСОБА_14 ) та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб (епізоди по двом банкам стосовно ОСОБА_10 та епізоди по двом банкам стосовно ОСОБА_47 ..

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по вказаним вище епізодам не визнала повністю, а заявлені потерпілими цивільні позови ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , визнала частково.

При цьому, ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_14 , ОСОБА_48 були найманими нею працівниками, а ОСОБА_10 перебувала у трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_34 ». Вона з чоловіком дійсно використала довірчі відносини з вказаними потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , які оформивши в указаних вище банках кредити, або віддавали готівкові кошти їм з чоловіком в м.Чернігові, або надавали їм з чоловіком кредитні картки, з яких вони з чоловіком зняли кошти.

Також ОСОБА_5 показала, що не збиралася привласнювати та мала намір повертати гроші, отримані в банківських установах ОСОБА_10 , ОСОБА_49 , ОСОБА_14 ,

На думку сторони захисту, про відсутність умислу на неповернення коштів вказаним потерпілим у момент їх отримання, свідчить той факт, що ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_34 :

- повністю погасили взятий ОСОБА_14 кредит в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», що підтверджено в судовому засіданні;

- частково погасили кредит взятий ОСОБА_14 в ПАТ «Альфа-Банк» (25 551 грн.), що підтверджено в судовому засіданні;

- частково погасили кредит взятий ОСОБА_10 в ПАТ «Альфа-Банк» (20 880 грн.), що підтверджено в судовому засіданні, по існуючій заборгованості, на її прохання, ОСОБА_10 уклала договір реструктуризації;

- частково погасили кредит взятий ОСОБА_10 в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (53 947 грн.), що підтверджено в судовому засіданні;

- частково погасили кредит взятий ОСОБА_48 в ПАТ «Альфа-Банк» (52 247 грн.), що підтверджено в судовому засіданні, по існуючій заборгованості, на її прохання, ОСОБА_48 уклала договір реструктуризації;

- частково погасили кредит взятий ОСОБА_48 в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (54 417 грн.), що підтверджено в судовому засіданні.

При цьому, ОСОБА_5 вказує, що вона мала намір погашати взяті ОСОБА_10 та ОСОБА_48 кредити так само, як і щодо ОСОБА_14 , а саме погашаючи кредит перед одним із банків, зупиняючи погашення кредиту перед іншим банком. Саме цим пояснює не погашення взятих ОСОБА_14 кредиту у АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ»

Також ОСОБА_5 вказує, що повне погашення перед переліченими вище потерпілими пояснюється не тим, що вона не мала наміру їх повертати, а:

- значним стрибком курсу гривні до долара США, що негативно позначилось на їх бізнесі, на їх матеріальному стані;

- тим, що в жовтні 2015 р. слідчими вилучено копії кредитних договорів, кредитні картки, що унеможливлювало нею оплачувати кредити взяті ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_50 ..

Судом безпосередньо в судовому засіданні були допитані потерпілі ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_51 ..

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_24 показала, що працювала у ФОП « ОСОБА_5 » продавцем з 2008 року. Були робочі стосунки. Почалися затримки по заробітній платі. Влітку 2013 року подзвонив чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_52 та попросив вийти на вулицю. Між ними відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_52 просив аби вона взяла в банках кредит на своє ім`я, а гроші віддала їм з ОСОБА_5 , запевняючи, що гроші повернуть до банківських установ після продажу автомобіля. ОСОБА_5 видала на її ім`я довідки про неіснуючу заробітну плату. Вона довірилась подружжю ОСОБА_25 та згодилась взяти кредити на себе. На наступний день на автомобілі подружжя ОСОБА_25 , поїхали в м. Чернігів. Перебуваючи в м.Чернігів, вони пішли в перший банк, там відмовили у видачі кредиту, потім у ПАТ КБ «ПриватБанк» їм відмовили, оскільки в неї була кредитна картка вказаного банку. При цьому, ОСОБА_5 провела з нею інструктаж щодо того, що необхідно казати у відділеннях банків та давала працівникам банків телефони ОСОБА_5 .. В той же час, нею були отримані кошти в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», в ПАТ «Альфа-Банк», в ВТБ-Банк. Так, в ПАТ «Альфа-Банк» вона отримала 44 000 грн., які в той же день в автомобілі віддала подружжю ОСОБА_25 , як віддала картки та оригінали договорів, які навіть не читала. Аналогічного вона віддала гроші отримані в інших банках. Вказала, що до ВТБ-Банку вона ще їздила на наступний день, аби забрати ще кошти, які працівники банку їм недодали напередодні. При цьому, кредит, взятий нею в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» ОСОБА_5 погасила. Наголошує на тому, що дійсно подружжя ОСОБА_25 здійснювало погашення існуючої заборгованості по ПАТ «Альфа-Банк» по липень 2014 р. включно, але потім регулярні виплати здійснювати перестали, погашаючи частково. Перед ПАТ «Альфа-Банк» у неї існує заборгованість, останніми подано на неї позов до суду про стягнення заборгованості, який судом зупинено до розгляду кримінального провадження. Вказала, що нагадувала ОСОБА_5 про борг, оскільки вона не мала змогу сплатити кредити, так як проживає одна з дитиною. Крім того, не розуміє чому ОСОБА_5 не інкримінують заволодіння отриманих нею в ВТБ-Банку коштів, так як колекторська компанія їй нагадує про існуючу заборгованість.

Потерпіла ОСОБА_14 підтримала, заявлений нею цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь:

- майнову шкоду у сумі 106 733 грн. 08 коп., а саме виниклу, через дії останньої, заборгованість її перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 55 058 грн. 23 коп. та заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредит ВТБ-Банк в сумі 51 674 грн. 85 коп.;

- завдану психологічними стражданнями моральну шкоду в сумі 30 000 грн.;

- витрати на отримання довідок про заборгованість в сумі 75 грн. та 44 грн. 85 коп..

Крім того, потерпіла ОСОБА_14 , при обранні міри покарання, підтримала позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

В свою чергу, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_27 показала, що працювала бухгалтером з 29.01.2010 року у ФОП « ОСОБА_5 », а 25 серпня 2015 року розірвала трудовий договір за власним бажанням. Між нею та ОСОБА_5 були лише робочі відносини, вона працювала з останньою до останнього моменту, як були робочі відносини з чоловіком ОСОБА_5 ОСОБА_53 . Вказує, що 4 вересня 2013 року прийшла до неї ОСОБА_5 і попросила взяти в банках кредит на своє ім`я, а гроші віддати їм з ОСОБА_53 . Вона відразу не погодилася. ОСОБА_5 наполегливо просила, що гроші потрібні для покупки автомобіля, оскільки їй не вистачало. Вказала, що гроші просила взяти на два місяці, зрештою вона погодилась. Як вже зазначала, ОСОБА_5 видала на її ім`я довідки про неіснуючу заробітну плату. В той же день, вони в трьох поїхали до м.Чернігова. Перебуваючи в м.Чернігів, вони ходили по банках, але не всі банки укладали з нею кредитні договори, так від отримання коштів в ОТП-Банк в сумі 75 000 грн., вона відмовилась. До ВТБ-банку з нею ходив ОСОБА_52 , у неї взяли дані та сказали, що передзвонять, але вона попросила працівника банку не давати їй кредит, бо він не для неї. Пішли в Надра-банк, також віддали всі документи, їм запропонували 15000 грн., але ОСОБА_5 відмовилася, оскільки сума була малою. Також вони з ОСОБА_53 поїхали до відділення ПАТ «Дельта-Банк», оскільки в останнього в даному банку були знайомі, потім ОСОБА_5 теж підійшла, отримали кредит не відразу. Як не відразу отримали кредит в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ПАТ «Альфа-банк». Вказує, що в останніх двох банках вона надавала паспорт, а всі інші документи надавала ОСОБА_5 .. Вказала, що ОСОБА_5 забирала всі договори в автомобілі, їх не читала, картки та видані банком гроші, зобов`язуючись вчасно сплачувати кредит, кошти вона не знімала, їх знімало подружжя ОСОБА_25 . Які суми отримала на руки не пам`ятає, проте, сума в договорі була більшою, за відрахуванням страхових виплат. Наголошує на тому, що дійсно подружжя ОСОБА_25 здійснювало погашення існуючої заборгованості по березень 2015 р. включно, але потім регулярні виплати здійснювати перестали, погашаючи частково, в.т.ч. після реструктуризації ПАТ «Альфа-Банк» боргу. Вказує, що відносно кредиту взятого в ПАТ «Альфа-Банк» укладала договір реструктуризації, кожен місяць сплачує по 500 грн.. На оплату кредитів по іншим договорам у неї не має коштів, а з весни ОСОБА_5 жодної проплати по договорам не вносила, а чоловік останньої ОСОБА_52 виїхав в РФ на заробітки. На даний час у неї мається заборгованість по кредитному договору з АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», колектори не дають їй спокою, вона не в змозі сплатити кредит, оскільки необхідно сплачувати 1400 грн. щомісяця, а в неї розмір заробітної плати становить 1286 грн.. Як не дають їй спокою і колектори щодо кредитного договору з Дельта-Банком, по якому необхідно сплатити 43 000 грн.. Не розуміє, чому ОСОБА_5 не інкримінують заволодіння отриманих нею в Дельта-Банку коштів. Вона з цього приводу, повторно звернулась в поліцію

Потерпіла ОСОБА_12 підтримала, заявлений нею цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь:

- майнову шкоду у сумі 81 148 грн. 33 коп., а саме виниклу, через дії останньої, заборгованість її перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 56 090 грн. 76 коп. та заборгованість перед ПАТ «ПУМБ» за кредит АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» в сумі 25 057 грн. 57 коп.;

- завдану психологічними стражданнями моральну шкоду в сумі 20 000 грн.;

- витрати на отримання довідок про заборгованість в сумі 75 грн., 50 грн. та 65 грн. 16 коп..

Крім того, потерпіла ОСОБА_12 , при обранні міри покарання, підтримала позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_30 показала, що ОСОБА_5 в телефонному режимі зв`язалась і попросила взяти в банках кредит на своє ім`я, а гроші віддати їм з ОСОБА_53 . Порадившись з чоловіком вона погодилась, оскільки останнім довіряє та працювала в них 9 років, нічого про них поганого сказати не може, боялася втратити роботу, оскільки нову знайти в смт.Любеч не можливо. При цьому, ОСОБА_5 видала на її ім`я довідки про неіснуючу заробітну плату в сумі 3 200 грн. в місяць, проте вона з ОСОБА_5 в трудових відносинах не перебувала. У зв`язку з цим, в один з днів грудня 2013 року, вони поїхали в місто Чернігів вчотирьох на автомобілі подружжя ОСОБА_25 , з ними був і ОСОБА_54 . Вказує, що кредит вона брала в двох банках: АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ПАТ «Альфа-банк». При цьому, в першому із банків, вона зайшла із ОСОБА_5 , остання дала необхідні документи, допомагала в їх заповненні, казала щоб не читала договір, оскільки вони поспішають, взяла грошові кошти в сумі 46 000 грн., які як і картку, так і договір забрало подружжя ОСОБА_25 , запевнивши її в тому, що гроші вони будуть віддавати самостійно. В ПАТ «Дельта-банк», їй відмовили у видачі кредиту. В ПАТ «Альфа-банк» їй видали кредит в сумі 20 000 грн. готівкою. Увечері з АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» подзвонили та сказали, що їй не додали 4 000 грн., тому поїхали на наступний день та забрали з вказаного банку дану суму. Також готівкові, кошти та документи вона віддала подружжю ОСОБА_25 . Наголошує на тому, що дійсно подружжя ОСОБА_25 здійснювало погашення існуючої заборгованості по лютий 2015 р. включно, але потім регулярні виплати здійснювати перестали, погашаючи частково, в.т.ч. після реструктуризації ПАТ «Альфа-Банк» боргу. Зазначає, що їй весь час дзвонять з Альфа-банку, вимагають гроші, з останніми вона уклала договір реструктуризації. В свою чергу АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» продали борг колекторській службі. Вона дзвонила ОСОБА_5 плакала, просила повернути кошти, остання запевнювала її, що продасть кіоск і поверне. Розписки ОСОБА_5 їй не дала.

Потерпіла ОСОБА_10 підтримала, заявлений нею цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь:

- майнову шкоду у сумі 21 178 грн. 56 коп., а саме виниклу, через дії останньої, заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк»;

- завдану психологічними стражданнями моральну шкоду в сумі 10 000 грн.;

- витрати на отримання довідки про заборгованість в сумі 75 грн..

Крім того, потерпіла ОСОБА_10 , при обранні міри покарання, підтримала позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Крім того, судом були безпосередньо досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження докази, в т.ч. оригінали кредитних справ, які вилучені на підставі ухвал слідчого судді та копії договорів, з квитанціями про сплату коштів.

По епізоду заволодіння коштами ОСОБА_14 , одержаних останньою в ПАТ «Альфа-банк», то суд враховує таке.

З кредитної справи ПАТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_14 вбачається, що 19 червня 2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_14 було укладено Кредитний договір № 500383666, за умовами якого Банком було надано останній кредит в сумі 44 320 грн., зі сплатою 14,99 % відсотків річних, шляхом безготівкового перерахування на рахунки позичальника, в т.ч. суми грошових коштів в розмірі 40 000 грн. та 4 320 грн. страхового платежу. При цьому, згідно умов договору до 20 числа кожного місяця ОСОБА_14 повинна була вносити по 2 280 грн. 73 коп. щомісячних платежів до 20.06.2016 р..

Заявою на видачу готівки № 83382 від 19 червня 2013 р. та чеком терміналу ПАТ «Альфа-банк» № 661 доводиться, що ОСОБА_14 отримано готівку в сумі 40 000 грн..

Хронологія здійснення платежів виглядає наступним чином:

- квитанцією № 93105 від 17 липня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_14 17 липня 2013 р. коштів в сумі 2 285 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 53543 від 9 серпня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 9 серпня 2013 р. коштів в сумі 2 285 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 16625 від 18 вересня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_14 18 вересня 2013 р. коштів в сумі 2 285 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 12356 від 18 жовтня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_14 та ОСОБА_34 18 жовтня 2013 р. коштів в сумі 2 285 грн. за вказаним кредитним договором, - квитанцією № 306017 від 18 листопада 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_14 та ОСОБА_34 18 листопада 2013 р. коштів в сумі 2 285 грн. за вказаним кредитним договором, - квитанцією № 25064 від 19 грудня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 19 грудня 2013 р. коштів в сумі 2 281 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 48321 від 16 січня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 16 січня 2014 р. коштів в сумі 2 290 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 48783 від 19 лютого 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 19 лютого 2014 р. коштів в сумі 2 282 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 19148 від 19 березня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_14 19 березня 2014 р. коштів в сумі 2 281 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 20381 від 25 квітня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 25 квітня 2014 р. коштів в сумі 2 281 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 525893 від 26 травня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_14 та ОСОБА_34 26 травня 2014 р. коштів в сумі 2 245 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 48295 від 24 липня 2014 р. підтверджується внесення 24 липня 2014 р. коштів в сумі 1 005 грн. за вказаним кредитним договором.

28.07.2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_14 було укладено Кредитний договір № 500953743 (фактично реструктуризація кредитного договору № 500383666 від 19.06.2013 р.), за умовами якого Банком було надано останній кредит в сумі 35 754 грн. 55 коп., зі сплатою 15,99 % відсотків річних, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника суми грошових коштів в розмірі 35 754 грн. 55 коп.. При цьому, згідно Графіку платежів до 29 числа кожного місяця та до 28 лютого не високосних років ОСОБА_14 повинна була вносити по 1 932 грн. 39 коп. щомісячних платежів до 20.06.2016 р..

Судом встановлено, що чеком терміналу Альфа-банк підтверджується погашення кредиту за № 500953743 на суму 1 150 грн.. З пояснень ОСОБА_14 та ОСОБА_5 вбачається, що остання в подальшому кошти не повертала. З пояснень ОСОБА_5 також вбачається, що кошти по договору ними не вносились, після реструктуризації, так як вони спрямовували всі кошти на погашення заборгованості ОСОБА_14 перед АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ».

Згідно довідки Альфа-Банку від 05.02.2016 р. заборгованість ОСОБА_14 перед ПАТ «Альфа-банк», станом на 09.01.2016 р., за кредитним договором № 500953743 складає 55 058 грн. 23 коп. (залишок суми кредиту в розмірі 34 974 грн. 16 коп., в т.ч. прострочено 13 999 грн. 89 коп., проценти за користування кредитом 12 680 грн. 46 коп., з них прострочено 6 200 грн. 49 коп., пеня 3 200 грн.).

По епізоду заволодіння коштами ОСОБА_55 , одержаних останньою в ПАТ «Альфа-банк», то суд враховує таке.

З кредитної справи ПАТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_56 вбачається, що 5 вересня 2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_56 було укладено Кредитний договір № 500409849, за умовами якого Банком було надано останній кредит в сумі 39 664 грн., зі сплатою 14,99 % відсотків річних, шляхом безготівкового перерахування на рахунки позичальника, в т.ч. суми грошових коштів в розмірі 37 000 грн. та 2 664 грн. страхового платежу. При цьому, згідно умов договору до 6 числа кожного місяця ОСОБА_56 повинна була вносити по 2 736 грн. 10 коп. щомісячних платежів до 06.08.2015 р., а до 06.09.2015 р. 2 735 грн. 97 коп..

Заявою на видачу готівки № 44820 від 5 вересня 2013 р. та чеком терміналу ПАТ «Альфа-банк» № 862 доводиться, що ОСОБА_22 отримано готівку в сумі 37 000 грн..

Хронологія здійснення платежів виглядає наступним чином:

- квитанцією № 33625 від 1 жовтня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 1 жовтня 2013 р. коштів в сумі 2 737 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 25253 від 1 листопада 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 1 листопада 2013 р. коштів в сумі 2 740 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 324211 від 2 грудня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_57 та ОСОБА_22 2 грудня 2013 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 356347 від 30 грудня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 30 грудня 2013 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 372466 від 3 лютого 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 3 лютого 2014 р. коштів в сумі 2 740 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 470654 від 3 березня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 3 березня 2014 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 22523 від 1 квітня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 1 квітня 2014 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 12483 від 8 травня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 8 травня 2014 р. коштів в сумі 2 800 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 23676 від 3 червня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 3 червня 2014 р. коштів в сумі 2 730 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 11235 від 4 липня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 4 липня 2014 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 484450 від 4 серпня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 4 серпня 2014 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 26390 від 5 вересня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 5 вересня 2014 р. коштів в сумі 2 800 грн. за вказаним кредитним договором,

- чеком терміналу Альфа-банк підтверджується погашення кредиту на суму 2 750 грн.,

- квитанцією № 593168 від 17 листопада 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 17 листопада 2014 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 47547 від 21 листопада 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 21 листопада 2014 р. коштів в сумі 200 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 62400 від 9 грудня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 9 грудня 2014 р. коштів в сумі 2 750 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 57310 від 28 січня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 28 січня 2015 р. коштів в сумі 3 000 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 67931 від 17 лютого 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 17 лютого 2015 р. коштів в сумі 3 000 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 563357 від 23 березня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 (чи то ОСОБА_58 ) 23 березня 2015 р. коштів в сумі 3 000 грн. за вказаним кредитним договором,

- чеком ПриватБанку від 28.05.2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 28.05.2015 р. коштів в сумі 500 грн.,

- чеком ПриватБанку від 15.06.2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 15.06.2015 р. коштів в сумі 400 грн.,

- чеком ПриватБанку від 17.06.2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 17.06.2015 р. коштів в сумі 4000 грн..

16.09.2015 р. ПАТ «Альфа-банк» прийняло пропозицію ОСОБА_59 про укладення угоди про надання особистого кредиту на умовах продукту «Рефінансування без заставних кредитів» на суму 11 129 грн. 37 коп. під 15,99 % річних, з оплатою 480 грн. 94 коп. кожен місяць на покриття основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів банку за надані послуги.

Квитанцією № 71557 від 20 жовтня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_60 , чи то ОСОБА_5 20 жовтня 2015 р. коштів в сумі 550 грн. за кредитним договором № 500409849 від 16.09.2015 р., а з пояснень ОСОБА_12 вбачається, що вказаний вище платіж був проведений ОСОБА_5 , а після цього щомісячно погашає кошти вона особисто. Так, 17.11.2015 р. ОСОБА_12 сплатила 461 грн. 99 коп., 16.12.2014 р. 480 грн. 94 коп., 18.01.2016 р. 485 грн..

Згідно розрахунку за кредитом від 26.01.2016 р. заборгованість ОСОБА_61 перед ПАТ «Альфа-банк», станом на 21.01.2016 р., за кредитним договором № 500409849 складає 10 982 грн. 34 коп..

По епізоду заволодіння коштами ОСОБА_22 , одержаних останньою в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», то суд враховує таке.

З кредитної справи ПАТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_22 вбачається, що 5 вересня 2013 р., шляхом підписання останньою Анкети, Пропозиції укласти договори (оферти), загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_22 було укладено Кредитний договір № GP -5023136, за умовами якого АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» було надано останній кредит в сумі 43 840 грн., в т.ч. 40 000 грн. загальні споживчі цілі, 3 840 грн. в оплату договору страхування, строком на 24 місяців, зі сплатою 15 % відсотків річних, шляхом перерахування на рахунок позичальника, відкритий в даному банку. При цьому, щомісячно ОСОБА_22 в періоди з 05.09.2013 р. по 05.09.2015 р. повинна була вносити платежі по 2 870 грн. 55 коп., останній місяць 2 870 грн. 44 коп., які зараховувались на погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісією в сумах вказаних в графі «Графік платежів».

Чеком 0528 терміналу АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» «Видача готівки» від 5 березня 2013 р. доводиться, що ОСОБА_22 , шляхом зняття готівки, отримано готівку 39 600 грн..

Хронологія здійснення платежів виглядає наступним чином:

- квитанцією № 2829109 від 4 жовтня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 4 жовтня 2013 р. коштів в сумі 2 886 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 2829109 від 5 листопада 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 5 листопада 2013 р. коштів в сумі 2 900 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 2869117 від 5 грудня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 5 грудня 2013 р. коштів в сумі 2 900 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 16333833 від 30 грудня 2013 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 30 грудня 2013 р. коштів в сумі 2 900 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 2760953 від 5 лютого 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 5 лютого 2014 р. коштів в сумі 2 886 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 2746135 від 5 березня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 5 березня 2014 р. коштів в сумі 2 900 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 3983251 від 7 квітня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 7 квітня 2014 р. коштів в сумі 2 890 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 4745443 від 12 травня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 12 травня 2014 р. коштів в сумі 3 115 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 4026364 від 6 червня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 6 червня 2014 р. коштів в сумі 2 890 грн. 55 коп. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 4938008 від 7 липня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 7 липня 2014 р. коштів в сумі 2 891 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 4938008 від 11 серпня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 11 серпня 2014 р. коштів в сумі 3 000 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією # 6196 від 22 вересня 2014 р. підтверджується внесення 22 вересня 2014 р. коштів в сумі 3 400 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 3254122 від 6 жовтня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 6 жовтня 2014 р. коштів в сумі 3 000 грн. за вказаним кредитним договором;

- квитанцією № (не видно) від 14 листопада 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 14 листопада 2014 р. коштів в сумі 2 350 грн. за вказаним кредитним договором;

- квитанцією № (не видно) від 15 грудня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 15 грудня 2014 р. коштів в сумі 3 500 грн. за вказаним кредитним договором;

- квитанцією № (не видно) від 12 січня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 12 січня 2015 р. коштів на рахунок АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» в сумі 2 500 грн. за вказаним кредитним договором;

- квитанцією № 10535654 від 20 січня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 20 січня 2015 р. коштів в сумі 40 грн. за вказаним кредитним договором;

- квитанцією № 14558387 від 23 лютого 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 23 лютого 2015 р. коштів в сумі 3 200 грн. за вказаним кредитним договором;

- квитанцією № 5184695 від 16 березня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 16 березня 2015 р. коштів в сумі 3 200 грн. за вказаним кредитним договором;

- 2 чеками терміналу ПриватБанк від 18.05.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_22 15.05.2015 р. коштів в сумі 500 грн. та 500 грн. за вказаним кредитним договором;

- чеком терміналу ПриватБанк від 29.05.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_22 29.05.2015 р. коштів в сумі 500 грн. за вказаним кредитним договором;

- чеком терміналу ПриватБанк від 08.06.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_22 08.06.2015 р. коштів в сумі 400 грн. за вказаним кредитним договором;

- чеком терміналу ПриватБанк від 22.06.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_22 22.06.2015 р. коштів в сумі 1 500 грн. за вказаним кредитним договором.

З пояснень ОСОБА_62 та ОСОБА_5 вбачається, що кошти по договору вносились на категоричне прохання ОСОБА_47 ..

Слід зауважити, що квитанцією № 6564959 від 21 вересня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_22 21 вересня 2015 р. коштів на рахунок ПАТ «ПУМБ» в сумі 1 000 грн. за вказаним кредитним договором.

З відповіді від 19 лютого 2016 р. (Вих.. № 120/937-1) ПАТ «ПУМБ» вбачається, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Також вбачається, що заборгованість за кредитним договором № GP -5023136, ОСОБА_63 , вже перед ПАТ «ПУМБ», станом на 19 лютого 2016 р., складає 24 982 грн. 57 коп., з яких: заборгованість по Основній суми боргу в розмірі 11 053 грн. 24 коп., проценти 262 грн. 20 коп., комісія 1 981 грн. 12 коп., пеня 11 686 грн. 01 коп. та 75 грн. за обслуговування поточного кредиту (яку ОСОБА_12 оплатила 26 січня 2016 р., згідно квитанції № 108175 від 26 січня 2016 р.).

По епізоду заволодіння коштами ОСОБА_10 , одержаних останньою в ПАТ «Альфа-банк», то суд враховує таке.

З кредитної справи ПАТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_10 вбачається, що 18 грудня 2013 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_10 було укладено Кредитний договір № 500440949, за умовами якого Банком було надано останній кредит в сумі 29 581 грн. 39 коп., зі сплатою 14,99 % відсотків річних, шляхом безготівкового перерахування на рахунки позичальника, в т.ч. суми грошових коштів в розмірі 26 511 грн. та 3 340 грн. 39 коп. страхового платежу. При цьому, згідно умов договору до 19 числа кожного місяця ОСОБА_10 повинна була вносити по 1 646 грн. 62 коп. щомісячних платежів до 19.11.2016 р., а до 19.12.2016 1 646 26 коп..

Заявою на видачу готівки № 28888 від 18 грудня 2013 р. та чеком терміналу ПАТ «Альфа-банк» № 1182 доводиться, що ОСОБА_10 отримано готівку в сумі 40 000 грн..

Хронологія здійснення платежів виглядає наступним чином:

- квитанцією № 48223 від 16 січня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 16 січня 2014 р. коштів в сумі 1 650 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 19602 від 18 лютого 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 18 лютого 2014 р. коштів в сумі 1 650 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 16700 від 18 березня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 18 березня 2014 р. коштів в сумі 1 650 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 20502 від 25 квітня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 25 квітня 2014 р. коштів в сумі 1 700 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 19034 від 23 травня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 23 травня 2014 р. коштів в сумі 1 800 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 1398870 від 27 червня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 27 червня 2014 р. коштів в сумі 1 760 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 516425 від 28 липня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 28 липня 2014 р. коштів в сумі 1 830 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 14832 від 27 серпня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 27 серпня 2014 р. коштів в сумі 1 700 грн. за вказаним кредитним договором,

- чеком терміналу Альфа-банк підтверджується погашення 29.09.2014 р. кредиту на суму 1 750 грн.,

- квитанцією № 36198 від 8 січня 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 8 січня 2015 р. коштів в сумі 1 660 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 58272 від 18 лютого 2015 р. підтверджується внесення ОСОБА_34 18 лютого 2015 р. коштів в сумі 2 000 грн. за вказаним кредитним договором,

- чеком терміналу Альфа-банк підтверджується погашення 23.02.2015 р. кредиту на суму 1 720 грн..

18.08.2015 р. ПАТ «Альфа-банк» прийняло пропозицію ОСОБА_10 про укладення угоди про надання особистого кредиту на умовах продукту «Рефінансування без заставних кредитів» на суму 18 911 грн. 54 коп. під 15,99 % річних, з оплатою 893 грн. 30 коп. кожен місяць на покриття основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів банку за надані послуги до 19.08.2019 р..

Згідно розрахунку за кредитом від 26.01.2016 р. заборгованість ОСОБА_10 перед ПАТ «Альфа-банк», станом на 21.01.2016 р., за кредитним договором № 500440949 складає 21 178 грн. 46 коп..

По епізоду заволодіння коштами ОСОБА_10 , одержаних останньою в в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», то суд враховує таке.

З кредитної справи ПАТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_10 вбачається, що 18 грудня 2013 р., шляхом підписання останньою Анкети, Пропозиції укласти договори (оферти), загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_10 було укладено Кредитний договір № GP -5680459, за умовами якого АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» було надано останній кредит в сумі 46 993 грн. 23 коп., в т.ч. 41 078 грн. загальні споживчі цілі, 5 915 грн. 23 коп. в оплату договору страхування, строком на 60 місяців, зі сплатою 12 % відсотків річних, шляхом перерахування на рахунок позичальника, відкритий в даному банку. При цьому, щомісячно ОСОБА_10 в періоди з 18.12.2013 р. по 18.12.2016 р. повинна була вносити платежі по 2 173 грн. 13 коп., останній місяць 2 173 грн. 06 коп., які зараховувались на погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісією в сумах вказаних в графі «Графік платежів».

Чеком 1831 терміналу АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» «Видача готівки» від 18 грудня 2013 р. доводиться, що ОСОБА_10 шляхом зняття готівки, отримано готівку 43 263 грн..

Хронологія здійснення платежів виглядає наступним чином:

- квитанцією № 8122642 від 16 січня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 16 січня 2014 р. коштів в сумі 2 200 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 10694443 від 18 лютого 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 18 лютого 2014 р. коштів в сумі 2 189 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 18 березня 2014 р. коштів в сумі 2 200 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 13508979 від 22 квітня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 22 квітня 2014 р. коштів в сумі 2 200 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 12665649 від 23 травня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 23 травня 2014 р. коштів в сумі 2 410 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 13002818 від 23 червня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 23 червня 2014 р. коштів в сумі 2 188 грн. 13 коп. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 15881478 від 24 липня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 24 липня 2014 р. коштів в сумі 2 250 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 15645992 від 27 серпня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 27 серпня 2014 р. коштів в сумі 2 400 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 14638526 від 23 вересня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 23 вересня 2014 р. коштів в сумі 2 400 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 28 жовтня 2014 р. коштів в сумі 500 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 30 жовтня 2014 р. коштів в сумі 2 400 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 2 грудня 2014 р. коштів в сумі 2 400 грн. за вказаним кредитним договором,

- квитанцією № 20596135 від 30 грудня 2014 р. підтверджується внесення ОСОБА_10 30 грудня 2014 р. коштів в сумі 2 000 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 30 жовтня 2014 р. коштів в сумі 2 400 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 28 січня 2015 р. коштів в сумі 2 300 грн. за вказаним кредитним договором,

- листом ПАТ «ПУМБ» від 16.02.2016 р. № 120/938-1 підтверджується внесення ОСОБА_10 23 лютого 2015 р. коштів в сумі 2 200 грн. за вказаним кредитним договором,

- чеком терміналу ПриватБанк від 07.04.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_10 07.04.2015 р. коштів в сумі 500 грн. за вказаним кредитним договором.

- чеком терміналу ПриватБанк від 12.05.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_10 12.05.2015 р. коштів в сумі 400 грн. за вказаним кредитним договором.

- чеком терміналу ПриватБанк від 18.05.2015 р. доводиться внесення ОСОБА_10 18.05.2015 р. коштів в сумі 500 грн. за вказаним кредитним договором.

З пояснень ОСОБА_10 доводиться, що після лютого 2015 р. кошти по договору вносились на категоричне прохання останньої.

З відповіді від 16 лютого 2016 р. (Вих.. № 120/938-1) ПАТ «ПУМБ» вбачається, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Також вбачається, що заборгованість за кредитним договором № GP -5023136, у ОСОБА_10 вже перед ПАТ «ПУМБ», станом на 16 лютого 2016 р., складає 33 828 грн. 20 коп., з яких: заборгованість по Основній суми боргу в розмірі 6 968 грн. 74 коп., проценти 3 484 грн. 49 коп., комісія 11 181 грн. 36 коп., пеня 12 073 грн. 61 коп., 120 грн витрат Банку, пов`язані з одержанням Позичальником зобов`язань за кредитним договором 120 грн., та 61 грн. 57 коп. за обслуговування поточного кредиту.

Аналізуючи досліджені судом показання обвинуваченої, показання потерпілих, та описані вище докази, виходячи з наведеної хронології сплати коштів подружжям ОСОБА_25 , суд робить висновок, що ОСОБА_5 відразу ж після укладення договорів, не відмовлялась від погашення: від імені ОСОБА_10 перед АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та перед ПАТ «Альфа-Банк» - сум основної заборгованості, процентів, комісії, штрафних санкцій, від імені ОСОБА_59 перед АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та перед ПАТ «Альфа-Банк» - сум основної заборгованості, процентів, комісії, штрафних санкцій, від імені ОСОБА_14 перед ПАТ «Альфа-Банк» - суми основної заборгованості, процентів, комісії, штрафних санкцій, оскільки подружжя ОСОБА_25 здійснювали:

- платежі у розмірах та в строки, встановлені в двох кредитних договорах, укладених з ОСОБА_10 регулярно до лютого 2015 р.;

- платежі у розмірах та в строки, встановлені в двох кредитних договорах, укладених з ОСОБА_60 регулярно до березня 2015 р.;

- платежі у розмірі та в строки, встановлені в кредитному договорі, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_14 регулярно до липня 2014 р..

Посилання прокурора про те, що подружжя ОСОБА_25 зобов`язувалось сплатити кредити на протязі 2 місяців спростовуються умовами вказаних вище договорів. Крім того, в пред`явленому обвинуваченню по даним епізодам, відсутні дані про те на який саме строк ОСОБА_5 бере зобов`язання з повернення виданого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Оскільки ОСОБА_5 до певних періодів регулярно вносила кошти від імені потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_59 , ОСОБА_14 на користь відповідних банківських установ, що свідчить про наявність у ОСОБА_5 , в момент заволодіння коштами, наміру виконувати взяті в банківських установах зобов`язання від імені потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_59 , ОСОБА_14 , то на думку суду в діях ОСОБА_21 відсутня обов`язкова ознака складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а саме умисел ОСОБА_21 на неповернення коштів потерпілим у момент їх отримання.

Крім того, з обвинувального акту від 27 квітня 2016 р. вбачається, що ОСОБА_21 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно (епізоди щодо ОСОБА_13 та щодо ОСОБА_11 ).

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по цим епізодам не визнала повністю, як заперечила проти задоволення цивільних позовів ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , оскільки з останніми, як з працівниками Ріпкинської СЕС у неї були суто робочі моменти та вона у потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 не брала кредитні картки, не використовувала наявні на картках кошти, не поповнювала вказані картки в смт.Любеч.

Судом безпосередньо в судовому засіданні були допитані потерпілі ОСОБА_64 та ОСОБА_65 ..

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_64 показала, що знає ОСОБА_5 по роботі, так як працює в СЕС. ОСОБА_5 приїхала в липня 2014 року і попросила позичити 10 000 грн. для навчання дитини. Вона віддала їй кредитну картку, яку оформила в той же день. Вони домовились, що ОСОБА_5 буде користуватись вказаною карткою та повністю погасить перед банком 10 000 грн., проценти, комісії, штрафні санкції. Однак платежі були не регулярними, перед Новим роком почало знімати кошти із заробітної картки. Вказала, що ОСОБА_5 сплатила 6 300 грн., інколи перераховувала на картку через термінал, який знаходиться в смт. Любеч, інколи віддавала їй гроші. На даний час вона особисто погасила кредит у розмірі 15 200 грн., яку і просила стягнути з ОСОБА_5 , задовольнивши цивільний позов. Вказує, що нею готівкою вносилось 25 вересня 2015 р., 6 та 8 жовтня 2015 р. кошти в сумі 10 800 грн., а з її зарплатної та пенсійної карток кошти зараховувались на вказану картку в частині погашення заборгованості.

Крім того, потерпіла ОСОБА_13 , при обранні міри покарання, підтримала позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_66 показала, що ОСОБА_5 знає по роботі, так як працює в СЕС. 5 серпня 2014 року ОСОБА_5 подзвонила після роботи і спитала чи є в неї кредитна картка. Ліміт кредитної картки становив 10 000 грн., проте вона нею скористалася та зняла вже 800 грн., вона повідомила про це ОСОБА_5 , на що остання відповіла, що за те, що вона скористається її кредитною карткою, вона 800 грн. погасить також. ОСОБА_5 пояснювала, що її донька вступила в навчальний заклад в м. Одеса і треба їй відправити гроші на навчання. ОСОБА_5 погашала кредит 5-6 місяців, потім погашала невчасно. У зв`язку з цим, їй почали дзвонити в березні 2015 року з банку та повідомляли про необхідність погашати кредит. Потім із заробітної картки почало знімати гроші, але погашалася не основна сума, а штрафи та проценти. Вона просила ОСОБА_5 погасити кредит, після того, як зрозуміла, що штрафні санкції ростуть, кредит ніхто не платить, 22 грудня 2015 року самостійно погасила кредит у розмірі 8 800 грн. Дала кредитну картку ОСОБА_5 ,, оскільки довіряла останній, про строки повернення не домовлялися. У зв`язку з цим, просила задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 9 200 грн. матеріальної шкоди.

Крім того, потерпіла ОСОБА_11 , при обранні міри покарання, підтримала позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Судом були безпосередньо досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження докази, а саме виписки ПАТ «ПриватБанк» по рахунках ОСОБА_13 та ОСОБА_11 ..

По епізоду заволодіння ОСОБА_5 кредитними грошовими коштами ОСОБА_13 , то суд враховує таке.

Так, з виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2015 р. № 151117SVC777C8812DF6 по карті/рахунку: НОМЕР_5 і додаткових рахунків договору за період з 01.06.2014 р. 17.11.2015 р. вбачається, що по картці: НОМЕР_5 :

- 9 липня 2014 р. був встановлений кредитний ліміт 10 500 грн.;

- 10 липня 2014 р. було знято готівку в сумі 4 000 грн., в сумі 4 000 грн., в сумі 2 000 грн.;

- також було знято готівку: 25 серпня 2014 р. в сумі 500 грн., 26 листопада 2014 р. в сумі 400 грн.;

- відбувалось поповнення готівкою: 22 липня 2014 р. в сумі 1 100 грн. в терміналі самообслуговування; 22 серпня 2014 р. в сумі 1 650 грн. в терміналі самообслуговування; 29 вересня 2014 р. в сумі 880 грн. через відділення ПриватБанку; 29 вересня 2014 р. в сумі 570 грн. через відділення ПриватБанку; 6 жовтня 2014 р. в сумі 200 грн. через відділення ПриватБанку; 25 жовтня 2014 р. в сумі 1 100 грн. в терміналі самообслуговування; 4 листопада 2014 р. в сумі 500 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 25 листопада 2014 р. в сумі 1 600 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 25 грудня 2014 р. в сумі 550 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 19 січня 2015 р. в сумі 500 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 25 лютого 2015 р. в сумі 2 500 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 24 березня 2015 р. в сумі 1 000 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 28 травня 2015 р. в сумі 300 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 28 травня 2015 р. в сумі 300 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 23 червня 2015 р. в сумі 500 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району; 25 вересня 2015 р. в сумі 500 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Ріпки Ріпкинського району; 6 жовтня 2015 р. в сумі 7 100 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Ріпки Ріпкинського району; 8 жовтня 2015 р. в сумі 3 200 грн. в терміналі самообслуговування в смт.Ріпки Ріпкинського району;

- відбувалось автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_6 ;

- відбувалось автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_7 ;

- відбувався переказ коштів між рахунками за договорами SAMDNWF**7148;

- 15 жовтня 2013 р. був встановлений кредитний ліміт в розмірі 0 грн. та розірваний договір;

- усього надійшло 31 194 грн. 51 коп..

В обвинувальному акті від 27.04.2016 р. вказано, що ОСОБА_5 вчинила шахрайство відносно ОСОБА_13 , а саме заволоділа у останньої 09.07.2014 року кредитними грошовими коштами в якості позики в сумі 10 000 грн..

З показань ОСОБА_13 та вказаної вище виписки встановлено, що 9 липня 2014 р. відбулось укладення кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_13 , а зняття готівки з картки НОМЕР_5 на загальну суму 10 000 грн. відбулося 10 липня 2014 р.. При цьому, як пояснила ОСОБА_13 , остання не знімала готівкові кошти, а віддала картку ОСОБА_5 , договір позики в письмовій формі не укладався. Вони домовились, що ОСОБА_5 буде користуватись вказаною карткою та повністю погасить перед банком 10 000 грн., за її кредитним договором, сплатить проценти, комісії, штрафні санкції. Крім того, ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_5 спочатку регулярно погашала кредит взятий нею у ПАТ КБ «ПриватБанк», однак з січня 2015 р. почали з її зарплатної та пенсійних карток стягуватися кошти на оплату заборгованості за вказаним кредитним договором.

Як вже зазначалось ОСОБА_5 заперечує факт укладення між нею та ОСОБА_13 договору позики та передачі платіжної картки.

В той же час, факт передачі ОСОБА_13 кредитної картки НОМЕР_5 ОСОБА_5 та факт внесення ОСОБА_5 коштів на погашення заборгованості підтверджується показаннями ОСОБА_13 та даними вказаної вище виписки, зокрема щодо сповнення картки готівкою в терміналі в смт.Любеч Ріпкинського району.

Слід зауважити, що матеріали кримінального провадження не містять пакет документів, які складають кредитний договір від 09.07.2014 р., укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_13 , договір SAMDNWF**7148, інформацію про власника картки НОМЕР_6 , про власника картки НОМЕР_7 .

Відсутність пакету документів, які складають кредитний договір від 09.07.2014 р., укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_13 унеможливлює встановити умови, строки та суми оплати ОСОБА_13 щомісячних платежів згідно кредитного договору.

По епізоду заволодіння ОСОБА_5 кредитними грошовими коштами ОСОБА_11 , то суд враховує таке.

Так, з виписок ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.11.2015 р. № 151117SV5А53СD039774 та від 18.04.2016 р. № C59Q-QAARQ-VLFT по карті/рахунку: НОМЕР_8 і додаткових рахунків договору за період з 01.06.2014 р. 17.11.2015 р. та за період з 01.11.2015 р. по 01.01.2016 р. вбачається, що по картці: НОМЕР_8 :

- 5 серпня 2014 р. було знято готівку в сумі 4 000 грн., в сумі 4 000 грн., в сумі 800 грн.;

- відбувалось поповнення картки, а саме: 24 червня 2014 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 100 грн., 25 липня 2014 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 100 грн., 13 листопада 2014 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 300 грн., 26 листопада 2014 р. готівкою в сумі 300 грн., 25 грудня 2014 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 700 грн., 28 січня 2015 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 700 грн., 25 лютого 2015 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 700 грн., 25 березня 2015 р. в терміналі самообслуговування на суму 500 грн., 28 квітня 2015 р. готівкою в сумі 700 грн., 26 травня 2015 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 500 грн., 20 липня 2015 р. в терміналі самообслуговування в смт.Любеч Ріпкинського району на суму 560 грн., 25 вересня 2015 р. в терміналі самообслуговування на суму 500 грн., 26 жовтня 2015 р. в терміналі самообслуговування на суму 500 грн., 24 листопада 2015 р. в терміналі самообслуговування на суму 600 грн., 22 грудня 2015 р. в сумі 9 955 грн.;

- також було знято готівку: 24 вересня 2014 р. в сумі 400 грн., 26 грудня 2014 р. в сумі 700 грн., 08.05.2015 р. в сумі 1 400 грн., 28.08.2015 р. в сумі 500 грн., 20.07.2015 р. в сумі 450 грн.;

- відбувався переказ коштів між рахунками за договорами SAMDN50**9709;

- відбувалось автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_9 ;

- усього надійшло 10 555 грн. 54 коп..

В обвинувальному акті від 27.04.2016 р. вказано, що ОСОБА_5 вчинила шахрайство відносно ОСОБА_11 , а саме заволоділа у останньої 05.08.2014 року кредитними грошовими коштами в якості позики в сумі 9 200 грн..

З показань ОСОБА_11 та вказаних вище виписок встановлено, що зняття готівки з картки НОМЕР_8 на загальну суму 8 800 грн. (4 000 грн. + 4 000 грн. + 800 грн. = 8 800 грн.) відбулося 5 серпня 2014 р., хоча в обвинувальному акті від 27.04.2016 р. вказано, що 5 серпня 2014 р. ОСОБА_5 заволоділа кредитними коштами ОСОБА_11 в сумі 9 200 грн.. При цьому, як пояснила ОСОБА_11 вона мала кредитну картку, вона не знімала готівкові кошти 5 серпня 2014 р., а віддала картку ОСОБА_5 , договір позики в письмовій формі не укладався. Вони домовились, що ОСОБА_5 буде користуватись вказаною карткою та повністю погасить перед банком зняті ОСОБА_5 кошти та 800 грн., які раніше вона ( ОСОБА_11 ) знімала з картки, сплатить, в разі виникнення, проценти, комісії, штрафні санкції. Крім того, ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 спочатку регулярно погашала кредит взятий нею у ПАТ КБ «ПриватБанк», однак з літа 2015 р. припинила погашати кредит, і вона його погасила самостійно в грудні 2015 р..

Як вже зазначалось ОСОБА_5 заперечує факт укладення між нею та ОСОБА_11 договору позики та передачі платіжної картки.

В той же час, факт передачі ОСОБА_11 кредитної картки НОМЕР_8 ОСОБА_5 та факт внесення ОСОБА_5 коштів на погашення заборгованості підтверджується показаннями ОСОБА_11 та даними вказаної вище виписки, зокрема щодо сповнення картки готівкою в терміналі в смт.Любеч Ріпкинського району.

Слід зауважити, що матеріали кримінального провадження не містять пакет документів, які складають кредитний договір, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_67 , договір SAMDN50**9709, інформацію про власника картки НОМЕР_9 .

Відсутність пакету документів, які складають кредитний договір, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_11 унеможливлює встановити умови, строки та суми оплати ОСОБА_13 щомісячних платежів згідно кредитного договору.

Даючи правову оцінку, встановленим обставинам щодо заволодіння ОСОБА_5 кредитними коштами ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , то суд враховує таке.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) та він вважається укладених з моменту передання грошей.

Враховуючи встановлені обставини щодо наявних правовідносин між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 та правову природу договору позики, суд робить висновок, що:

- між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 відбулось не укладення договору позики, а відбулось взяття ОСОБА_5 від імені ОСОБА_13 зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору від 9 липня 2014 р.;

- між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 відбулось не укладення договору позики, а відбулось взяття ОСОБА_5 від імені ОСОБА_11 зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору, в частині знятих ОСОБА_5 коштів.

Виходячи з того, що згідно обвинувального акту від 27.04.2016 р. обман ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , з боку ОСОБА_5 полягав в категоричній обіцянці повернути позики, а в даних випадках гроші повертались не ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитних договорів, укладених з останніми, на думку суду, заволодіння кредитними коштами ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , з боку ОСОБА_5 відбулось не шляхом обману в той спосіб, який вказано в обвинувальному акті від 27.04.2016 р..

Крім того, оскільки, як встановлено, що ОСОБА_5 до певних періодів регулярно вносила кошти від імені ОСОБА_13 та від імені ОСОБА_11 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» то вказане свідчить про наявність у ОСОБА_5 , в момент заволодіння коштами, наміру виконувати взяті в банківській установі зобов`язання від імені потерпілої ОСОБА_13 та від імені потерпілої ОСОБА_11 та свідчить про відсутність умислу на неповернення грошей, адже наявність такого умислу є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Крім того, з обвинувального акту від 27 квітня 2016 р. вбачається, що ОСОБА_21 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження (епізод щодо ОСОБА_8 ).

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по даному епізоду не визнала повністю, як і цивільний позов ОСОБА_8 .. Показала, що ОСОБА_8 , це хресна мати її чоловіка ОСОБА_57 .. Показала, що гроші були взяті ОСОБА_34 , на прохання свекрухи ОСОБА_68 , у потерпілої ОСОБА_8 , згідно договору позики, який розпискою не оформлювався, а вона ніякого відношення до даного боргу не має. ОСОБА_34 не збирався привласнювати та мав намір повертати ці гроші, що і зробив частково на суму 1 000 доларів США.

Судом були безпосередньо допитані потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_69 ..

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_70 показала, що зі сім`єю ОСОБА_25 товаришує досить давно, оскільки ОСОБА_52 її хрещений, в дуже дружніх відносинах перебувала з ОСОБА_71 . Остання в травні 2014 р. зателефонувала їй та попросила дати кошти ОСОБА_72 на розвиток бізнесу. У неї були кошти, до неї приїхало подружжя ОСОБА_25 та вони поїхали до м.Славутич, аби забрати ці кошти. Кошти в сумі 1 500 доларів США передавала в присутності чоловіка, на місяць, розписки не брала, оскільки було соромно у хрещеного просити розписку. Зазначає, що 27 серпня 2014 року їй потрібні були кошти для власних потреб. Звернувшись до подружжя ОСОБА_25 , отримала відмову. У зв`язку з цим, їй самій довелось позичати гроші у сестри, витрачати кошти на переїзд. В жовтні 2014 р., її чоловік на пилорамі відрізав пальці на руці. Будучи засмученою, подзвонила ОСОБА_73 , дала волю емоціям, все розповіла, що думає з цього приводу. На наступний день, до неї приїхав чоловік ОСОБА_74 та привіз 1000 доларів США. Оскільки вона давала 1500 доларів США, повернула гроші та сказала, що їй необхідно все повернути. Він забрав гроші, сказав, що нічого не знає. На наступний день, до неї приїхав ОСОБА_52 привіз їй 1000 доларів, вибачився, сказав, що 500 доларів США віддасть пізніше. Вказала, що до цього часу подружжя ОСОБА_25 500 доларів США так їй і не повернули. Потерпіла ОСОБА_8 підтримала заявлений нею цивільний позов та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь: 13 750 грн., що еквівалентно 500 доларам США станом на 8 лютого 2016 р. (27,5 грн. за 1 долар США).

Крім того, потерпіла ОСОБА_8 , при обранні міри покарання, підтримала позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_75 показала, що ОСОБА_8 її кума. Вона їй подзвонила десь в середині літа 2014 року та попросила позичити їй гроші, оскільки у сина виникли труднощі з бізнесом. Вона просила гроші не для невістки чи сина, а для себе. Оскільки в неї боліли ноги, попросила сина ОСОБА_34 поїхати до ОСОБА_76 та забрати гроші. Вказує, що її не вмовляла, просто спитала чи зможе вона дати їй гроші, на що ОСОБА_8 погодилася. Про строки повернення не домовлялися, вона сказала кумі, що поверне гроші при першій можливості. Син казав, що ОСОБА_8 дала 1500 доларів США. Її чоловік возив гроші в сумі 1000 доларів США ОСОБА_8 проте вона їх не взяла, коли повіз син, то вона забрала їх. Вказує, що син поїхав до Росії на заробітки, перебуває там на роботі і коли заробить грошей, тоді поверне борг, оскільки має невелику пенсію і самостійно віддати гроші вона не може. Розцінювала що брала гроші особисто для себе. Гроші у руках не тримала. Розписку не писала.

Слід зауважити, що ОСОБА_8 не оформлювала розписку щодо надання в позику цих коштів, але кошти надавала подружжю ОСОБА_25 , на прохання ОСОБА_69 ..

При цьому, на даний час подружжя ОСОБА_25 не відмовлялось від повернення ОСОБА_8 коштів та 1 000 доларів повернули, що свідчить про відсутність умислу на неповернення грошей, адже наявність такого умислу є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Крім того, в даному випадку, в обвинувальному акті йдеться про заподіяння ОСОБА_8 шкоди на суму 1 500 доларів США, при умові, що 1 000 доларів США вже була повернута останній.

Крім того, з обвинувального акту від 27 квітня 2016 р. вбачається, що ОСОБА_21 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження (епізод щодо ОСОБА_15 ).

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_21 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по даному епізоду не визнала повністю, заперечила проти задоволення цивільного позову ОСОБА_15 .. Вказує, що з ОСОБА_15 їх познайомив ОСОБА_77 , коли розпадався бізнес і їй потрібні були гроші, до цього його не знала, передачу грошей в борг вони оформили розпискою. Вони не збиралася привласнювати та мала намір повертати гроші взяті у потерпілого ОСОБА_15 , згідно договору позики. При цьому, вони частково погасили позику взяту у ОСОБА_15 (гривнями та в доларах на загальну суму 1 364 дол.).

Судом безпосередньо допитано потерпілого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_78 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_79 показав, що його друг ОСОБА_77 , мешканець смт.Любеч, попросив його позичити гроші його знайомим подружжю ОСОБА_25 , на що він погодився, та на початку травня 2015 року в м. Чернігів до нього приїхали подружжя ОСОБА_25 та ОСОБА_80 . Подружжя ОСОБА_25 вказало, що гроші необхідні були для покупки автомобіля та на розвиток бізнесу. Він їм дав 2 000 доларів США, а десь через місяць ще 500 доларів США. Гроші давав на півроку. Розписку йому надали в смт. Любечі на суму 2500 доларів США дещо пізніше. Раніше подружжя ОСОБА_25 він не знав. Оскільки вони мали автомобіль, магазини, тому і виникла довіра, тим більше ОСОБА_81 завірив, що люди надійні. Гроші йому поверталися переводом на картку в різних сумах, всього було повернуто 3 700 грн., тому і зменшує розмір позовних вимог на дану суму. Одного разу він завіз товару в магазин, який належить ОСОБА_25 на суму 9000 грн.. У зв`язку, з цим просив стягнути з ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 52 830 грн. 75 коп. та 2 000 грн. моральної шкоди. При обранні міри покарання, потерпілий ОСОБА_15 , поклався на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_82 показав, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_15 .. Весною 2015 року до нього звернувся ОСОБА_34 та попросив позичити гроші для розвитку бізнесу. В нього можливості позичити гроші не було, він повідомив, що у нього є товариш ОСОБА_15 , який може позичити гроші. Він подзвонив своєму другу та попросив дати грошей для знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_34 на що ОСОБА_15 погодився. Тоді вони втрьох поїхали в місто Чернігів до ОСОБА_83 . В його присутності ОСОБА_15 позичив 2000 доларів США подружжю ОСОБА_25 , знає суму зі слів самого ОСОБА_83 , оскільки особисто він гроші не рахував. Про умови повернення боргу не знає.

Судом досліджена розписка без дати, з якої вбачається, що ОСОБА_34 взяв у позику 2 500 доларів США, під 0 %, які зобов`язувався повернути.

Вказана розписка стосується отримання подружжям ОСОБА_25 у позику грошей від ОСОБА_15 , написана вона після фактичного одержання грошей, в ній не обумовлено строк повернення коштів.

З наданих квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відбувалось поповнення картки НОМЕР_10 :

-13.07.2015 р. на суму 1 000 грн.;

- 14.07.2015 р. на суму 1 500 грн.;

- 09.09.2015 р. на суму 400 грн.;

- 11.09.2015 р. на суму 400 грн.,

Потерпілим ОСОБА_15 визнається, що вказані суми ним отримані, в рахунок погашення позики та, що 15.03.2016 р. йому повернула ОСОБА_5 400 грн..

Аналізуючи досліджені судом показання обвинуваченої, показання потерпілого, та описані вище докази, виходячи з наведеної хронології сплати коштів вказаному потерілому, суд робить висновок, що після того, як упродовж червня-липня 2015 р. ОСОБА_15 передав подружжю ОСОБА_25 кошти в сумі 2 500 доларів США, то вже в липні 2015 р., ОСОБА_5 не відмовляючись від повернення коштів за договором позики, вчинила дії щодо перерахування певних сум на картку, що свідчить про відсутність умислу на неповернення грошей, адже наявність такого умислу є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Крім того, в даному випадку, в обвинувальному акті йдеться про заподіяння ОСОБА_15 шкоди на суму 2 500 доларів США, при умові, що певна сума коштів вже була повернута.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 190 КК України настає у результаті заволодіння винною особою чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, а за ч. 2 ст. 190 КК України, при певних кваліфікуючих ознаках.

Обманом є повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин, які повинні бути повідомлені.

Зловживання довірою полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» отримання грошей (майна) під умовою виконання зобов`язання, яке в подальшому не було виконане, може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому випадку, коли особа ще в момент заволодіння грошима (майном) хотіла їх привласнити та не мала наміру виконувати взяте на себе зобов`язання.

Згідно п.п.1-3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 284 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 374 КПК України, якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими обвинувачений виправданий, а за якими засуджений.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип Верховенства права, а відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 грудня 1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) вказав, що пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного.

За таких обставин, ОСОБА_21 підлягає визнанню невинуватою та підлягає виправданню, з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в частині обвинувачення:

- щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в сумі 40 000 грн. ОСОБА_14 , одержаних останньою в ПАТ «Альфа-банк» - 19.06.2013 р.

- щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно в сумі 37 000 грн. ОСОБА_55 , одержаних останньою в ПАТ «Альфа-банк» - 05.09.2013 р.

- щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно в сумі 40 000 грн. ОСОБА_22 , одержаних останньою в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» - 05.09.2013 р.,

- щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно в сумі 26 511 грн. ОСОБА_10 , одержаних останньою в ПАТ «Альфа-банк» - 18.12.2013 р.,

- щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно в сумі 41 078 грн. ОСОБА_10 , одержаних останньою в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» - 18.12.2013 р.;

- щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, а саме кредитними коштами ОСОБА_13 в сумі 10 000 грн. 09.07.2014 р.;

- щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, а саме кредитними коштами ОСОБА_11 в сумі 9 200 грн. 05.08.2014 р.;

- щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно в сумі 1 500 доларів США, що еквівалентно 17 626 грн. 73 коп. відносно ОСОБА_8

- щодо заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно в сумі 2 500 доларів США, що еквівалентно 52 830 грн. 75 коп. відносно ОСОБА_15 ..

Вирішуючи питання про визначення міри покарання, що може бути призначена обвинуваченій, та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України), враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; наявність обставини, що обтяжує покарання; відомості про особу винної, думки потерпілих.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, являється фізичною особою підприємцем, одружена, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, на спецобліках в лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_21 відсутні, а обставина, що обтяжує відповідальність: вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку ( ОСОБА_9 ).

Враховуючи наведене в сукупності з категоричною позицією потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо призначення ОСОБА_5 покарання пов`язаного з ізоляцією її від суспільства, дотримуючись індивідуалізації призначеного покарання, дотримуючись справедливого балансу між особою винною та заподіяними нею наслідкам, суд вважає, що покарання у виді штрафу, виправних робіт за ч. 2 ст. 190 КК України та покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 366 КК України є недостатніми для виправлення ОСОБА_5 попередження вчинення нею нових правопорушень.

На думку суду, позиція адвоката ОСОБА_6 щодо можливості призначення ОСОБА_5 покарання не пов`язаного з позбавлення волі, з метою аби ОСОБА_5 перебуваючи на волі повертала кошти, суд вважає хибною, оскільки за час судового розгляду відшкодування відбувалось лише з ОСОБА_15 з потерпілих.

За таких обставин, при відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75, 76 КК України, на думку суду, ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі за ч. 2 ст. 190 КК України та у виді обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій за ч. 1 ст. 366 КК України, ближче до мінімальних меж санкцій даних статей.

Остаточно ОСОБА_5 слід призначити покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Враховуючи клопотання прокурора ОСОБА_4 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , призначення покарання у виді реального обмеження волі, приймаючи до уваги ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, суд знаходить, що, до набрання вироком чинності, відносно ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши останній в певний період залишати місце фактичного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, поклавши на останню певні обов`язки.

Розв`язуючи цивільні позови ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_16 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, суд виходить, з того, що відносно ОСОБА_5 ухвалюється обвинувальний вирок по ч. 2 ст. 190 КК України в частинні обвинувачення щодо потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , а по обвинуваченню відносно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 судом за відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України остання визнається невинуватою та виправдується.

Враховуючи наведене, виходячи з приписів ч. 3 ст. 129 КПК України, суд приходить до висновків про залишення без розгляду цивільних позовів ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Виходячи з меж обвинувачення, курсів валют до гривні на час заподіяння кримінального правопорушення, що,судом встановлено, що ОСОБА_5 заволоділа грошовими коштами: ОСОБА_16 в сумі 3 000 доларів США, що еквівалентно 23 979 грн., ОСОБА_9 в сумі 1 840 доларів США, що еквівалентно 23 828 грн. 04 коп., в сумі 1 120 євро, що еквівалентно 18 511 грн. 49 коп., в сумі 1 610 доларів США, що еквівалентно 24 472 грн. 18 коп., те, що проценти за договором позики не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та вони підлягають стягненню в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що:

- цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_5 слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 23 979 грн.;

- цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , в частині матеріальної шкоди, слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 66 811 грн. 71 коп..

Виходячи з засад виваженості, розумності, справедливості, враховуючи те, що ОСОБА_9 позбавлений можливості розпоряджатися на власний розсуд грошовими коштами у вказаних сумах, що створює для нього певні душевні переживання, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , в частині моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 3 000 грн..

В задоволені решти вимог ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , в т.ч. і в задоволені вимог про зобов`язання сплатити суму для придбання ліків слід відмовити.

Арешт накладений на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_34 слід залишити в силі.

Долю речових доказів вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України, з ОСОБА_5 в дохід держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 736 грн. 56 коп., витрати на проведення балістичної експертизи в сумі 306 грн. 90 коп. не підлягають стягненню, так як ОСОБА_5 ст. 263 КК України не інкримінують.

Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_84 визнати винною :

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (епізоди шахрайства щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 10.10.2014 р., ОСОБА_9 19.11.2014 р.) та призначити їй покарання у виді 2 років обмеження волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_85 покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

СМАЛЬ ОСОБА_86 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України (епізоди шахрайства: щодо ОСОБА_14 : щодо ОСОБА_55 - ПАТ «Альфа Банк»; щодо ОСОБА_22 - АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ»; щодо ОСОБА_10 - ПАТ «Альфа-банк» - 18.12.2013 р.; щодо ОСОБА_10 - АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ»; щодо ОСОБА_13 ; щодо ОСОБА_11 щодо ОСОБА_8 , щодо ОСОБА_15 ) та виправдати за ч. 2 ст. 190 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання ОСОБА_85 рахувати з моменту приведення вироку до виконання,

Обрати відносно ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу, заборонивши останній залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу суду.

Крім цього, покласти на ОСОБА_84 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання, а також про виїзд за межі смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області.

Роз`яснити ОСОБА_85 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 736 грн. 56 коп..

Цивільний позов ОСОБА_87 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Цивільний позов ОСОБА_88 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_87 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 23 979 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_88 66 811 грн. 71 коп. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 3 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_88 до ОСОБА_3 та ОСОБА_87 до ОСОБА_3 відмовити.

Залишити без розгляду цивільні позови ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 кожен до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Арешт накладений на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_96 - залишити в силі.

Залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження такі речові докази:

- кредитну справу ОСОБА_14 (ПАТ «Альфа Банк») на 15 арк.;

- кредитну справу ОСОБА_14 (АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ») на 12 арк.;

- кредитну справу ОСОБА_97 (АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ») на 10 арк.;

- кредитну справу ОСОБА_97 (ПАТ «Альфа Банк») на 14 арк.;

- кредитну справу ОСОБА_10 (ПАТ «Альфа Банк») на 14 арк.;

- кредитну справу ОСОБА_10 (АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ») на 10 арк.;

- оптичний носій із записом обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- оптичний диск із записом повідомлення про підозру ОСОБА_5 ;

- оптичний носій із записом обшуку кафе «ВІЗИТ» за адресою: смт.Любеч, вул. Нестеренка, 21;

- картка-реквізит ПАТ «Альфа Банк» та три квитанції; платіжна картка ПАТ «Дельта-Банк» № НОМЕР_11 та 3 квитанції, 27 поліетеленових пакунків з кредитними договорами та повідомлення банків про заборгованість; 13 платіжних квитанцій та 6 конвертів з повідомленнями банків, три трудові договори, декларація ОСОБА_5 та три акти виконаних робіт, кредитні картки ПАТ КБ «ПриватБанк» №№ НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , з квитанціями;

- оригінали документів підприємницької діяльності на 110 арк..

Знишити 4 предмети схожих на патрони та 45 предметів схожих на капсуля, які зберігаються у відповідній камері Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області (а.к.п. 15, 16).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику, потерпілим.

Суддя ОСОБА_1