Справа № 216/560/16-к
Пров. 1-КП/216/203/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2016 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Кривому Розі
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу , Дніпропетровської області , українки, громадянки України ,освіта середня незаміжньої , на утриманні має неповнолітню доньку , раніше не судимої ,не працюючої,
постійного місця реєстрації не маючої , мешкаючої без реєстрації за адресою : АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ,-
В С Т А Н О В И В :
02.02.2014 року ,приблизно об 11:00 годині , ОСОБА_4 ,знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 ,за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, скориставшись відсутністю свідків, з платяної шафи, шляхом вільного доступу із вказаного домоволодіння таємно викрала майно, яке належить потерпілій, а саме: золотий ланцюжок вагою 2,28 г, 585 проби, вартістю 418,74 грн., два золотих кулона ,обидва 585 проби,один вагою 1,66 г,вартістю 304 ,88 грн,другий кулон- вагою 0,65 грама,вартістю 119,38 грн ., після чого, з викраденим з місця скоєння злочину зникла , розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 843 гривни.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнала повністю і по суті пред`явленого обвинувачення суду пояснила , що вона 02.02.2014 року , приблизно об 11:00 годині , знаходилася у своєї подруги ОСОБА_6 в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_7 вийшла із кімнати , вона скориставшись цим із з платяної шафи, шляхом вільного доступу , таємно викрала майно, яке належить потерпілій , а саме: золотий ланцюжок та два кулона. З викраденим пішла на Центральний ринок , де продала золоті вироби незнайомому чоловікові. Гроші витратила на власні потреби. Чому скоїла даний злочин пояснити не може. У скоєному злочині щиро кається.

Суд враховуючи,що обвинувачена визнала себе винною у повному обсязі ,щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а її свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності її позиції,на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів,що маються у кримінальному провадженні,щодо обставин,які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченою даного злочину та його обставин) ,та обмежити обсяг доказів,що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченої, та дослідженням документів ,що характеризують особу обвинуваченої.
При цьому судом ,відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, встановлено ,що учасники судового процесу (зокрема обвинувачена )правильно розуміє значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності її позиції ,а також роз`яснено їй , що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналіз пояснень обвинуваченої , та письмових доказів , які містяться у справі , надає підстав суду вважати вину обвинуваченої доведеною, а в її діях вбачати склад злочину передбачений ч.1 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка,) .
Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної, яка раніше не судима позитивно характеризується за місцем досудового розслідування , має на утриманні неповнолітню дитину , заподіяна шкода потерпілій відшкодована частково, щире каяття і вважає за необхідне призначити їй покарання в вигляді позбавлення волі на мінімальний термін з застосуванням ст. 75 КК України.
Разом з цим, у відповідності до ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,( із змінам від 06.05.2014 року) підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України:
в) осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Пунктом «г» частини 2 статті 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року передбачено, що питання про застосування амністії відносно осіб, щодо яких ухвалені вироки, які не набрали законної сили, вирішує суд за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неї п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд вважає що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню.
Оскільки, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України , яка у відповідності до вимог ст.12 КК України віднесено до злочину середньої тяжкості, вчинений до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, на день набрання чинності цим Законом вона не позбавлена батьківських прав, та має неповнолітню доньку- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років, що підтверджено свідоцтвом про народження, надала згоду на застосування до неї норм цього Закону, отже, вона підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році» .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, п. «в» ст.1, ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», від 08.04.2014 року,( із змінами від 06.05.2014 року) суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1( одного) року позбавлення волі .
Згідно зі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один )рік.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засуджену обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ,внаслідок акту амністії.
Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний впродовж 30 днів з моменту його проголошення .
Суддя ОСОБА_1