Справа № 440/780/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/413/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю захисника ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року,
встановила:
даною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 19 вересня 2015 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, з дотриманням вимог процесуального законодавства. Слідчим перевірено наявні у справі докази, що стверджують про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зокрема показання потерпілого, свідків, з яких випливає, що умислу на заподіяння ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не було, а заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережності не є кримінально караним діянням.
Не погоджуючись з даним рішенням, вважаючи таке незаконним та винесеним з метою надання особам, які вчинили кримінальне правопорушення, уникнути від кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови заступника начальника СВ Буського відділення поліції Камянка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 30 травня 2016 року у кримінальному провадженні №0000495 скасувати як незаконну та ухвалити нову ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_7 щодо вказаної постанови слідчого поліції. Вказує на те, що слідчим суддею фактично не було взято до уваги жодного його доводу щодо безпідставності закриття кримінального провадження та не надано доводів, які б спростували такі твердження, а також формально зазначено в ухвалі ті ж самі висновки. Зазначає, про порушення слідчим порядку збирання доказів та дачі їм правової оцінки, а також висновків на підставі власних домислів та не проведення усіх необхідних слідчих дій. Не погоджується з твердженням слідчого стосовно відсутності інших свідків, натомість наголошує на подачі ним клопотань щодо наявності таких та ненадання слідчим на них уваги. Стверджує, що слідчий суддя не дав оцінки жодному з наведених мотивів і не зазначив в чому полягає дотримання законодавства слідчим, при цьому не проводячи досудового слідства. Звертає увагу на визнання і слідчим і слідчим суддею факту наявності спричинення йому тілесних ушкоджень, однак вважає, що в подальшому такі вдалися до видумки щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень. Не погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно законності бездіяльності слідчого.
Заслухавши доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_7 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу скаржника необхідно задовольнити виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відтак, колегія суддів прийшла до переконання, що неявка прокурора не є перешкодою для розгляду даної апеляційної скарги, а тому вирішила розгляд скарги проводити без участі такого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження, у якому ОСОБА_7 визнано потерпілим, закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дана постанова винесена з дотриманням вимог ст. 284 КПК України.

Проаналізувавши матеріали досудового та судового проваджень, а також пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, було допущено невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

У своїй апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що, всупереч позиції сторони обвинувачення стосовно відсутності інших свідків, пояснення яких мало би важливе значення у встановленні істини по справі, такі свідки були, зокрема голова Новосілківської сільської ради ОСОБА_9 та усі учасники слідчо-оперативної групи місцевої поліції, які виїжджали на місце події та звільняли ОСОБА_7 та бачили наявні тілесні ушкодження. Враховуючи такі обставини, колегія суддів вважає, що показання даних осіб могли б підтвердити та/або спростувати покази інших учасників кримінального провадження, які є суперечливі між собою.

За змістом закону й виходячи з норм ст. 2, п. 17 ст. 3, ст.ст. 9, 40, глави 20 КПК України, на прокурора, керівника органу досудового розслідування та слідчого покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення. Слідчий здійснює досудове розслідування виключно в межах своєї компетенції, передбаченої КПК України, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В силу ст. 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на слідчого, прокурора та, в установлених випадках на потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 94КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення, зокрема слідчим, не виконано належно своїх професійних обов`язків, що стосуються збирання та оцінки доказів. На основі зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме пояснення потерпілого, трьох свідків, які є суперечливими між собою, а також проведення експертизи немає підстав приймати рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки такі не доводять і не спростовують собою ті чи інші обставини.

Що стосується пояснень вищевказаних осіб, то на основі таких неможливо визначити які з них відповідають дійсним обставинам вчинених протиправних дій, оскільки такі є суперечливими і не підтверджуються іншими доказами у справі, тому що такі відсутні.

Що стосується висновку експерта №103/2016 від 21 вересня 2016 року, то такий органом досудового розслідування не був врахований при винесенні процесуального рішення. Так, згідно даного висновку експерта, при судово-медичному огляді у гр. ОСОБА_7 було виявлено: один синець в лівій надбрівній ділянці голови та одне садно в ділянці лівої вушної раковини. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо 18.09.2015 року за умов, на які вказує освідуваний і відносяться до категоріх легких тілесних ушкоджень. При наявності такого висновку експерта в подальшому орган досудового розслідування не з`ясував механізму заподіяння такого тілесного ушкодження, кількості нанесених ударів, які б могли спричинити такі ушкодження, ким саме могли бути нанесені такі удари (чоловіком, жінкою, дитиною чи внаслідок падіння на тупий предмет), не з`ясував сили удару, у відповідності до тілобудови особи. Крім того, органом досудового розслідуваня не було з`ясовано перебігу конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також те, хто першочергово здійснив фізичний вплив на особу з іншої сторони конфлікту.

Суд першої інстанції зазначає про заподіяння необережного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , за яке кримінальна відповідальність не передбачена. Однак, колегія суддів вважає, що таке положення не може братись до уваги, оскільки у матеріалах провадження відсутні які-небудь докази, які б підтверджували відсутність умислу у вищезгаданих осіб, а також спростовували відсутність такого.

Таким чином, не було допитано всіх осіб, які б могли підтвердити чи спростувати заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а також не встановлено їх механізму заподіяння.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимога закону щодо всебічного та повного дослідження обставин кримінального правопорушення слідчим виконана не була.

Зазначені порушення закону залишились поза увагою слідчого судді при розгляді скарги ОСОБА_7 . Слідчий суддя не перевірив дотримання слідчим вимог кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування, а зроблений ним висновок про правильність прийнятого слідчим рішення є передчасним.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено,чому суд взяв до уваги одні докази ні відкинув інші. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд надав перевагу показанням свідків, натомість відкинув показання потерпілого ОСОБА_7 , при цьому таке рішення жодним чином не вмотивоване.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 19 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України та постанова слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 19 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411,419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2016 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 19 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, задоволити.

Постанову слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 19 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000495 від 19 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України направити до СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4