УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Особа, що подала скаргу у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій висловила клопотання про розгляд цієї скарги у її відсутність; слідчий у судове засідання, будучи повідомленим про нього згідно положень ст. 135 КПК України, не з`явився, тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті та дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга в загальних рисах відповідає вимогам КПК України, та виходячи з норм ст. 55 Конституції України, підлягає судовому розгляду.
24.10.2016 особа, що подала скаргу через УДППЗ «Укрпошта» надіслана свою заяву про її залучення у якості потерпілої до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві, яке ним отримано 26.10.2016.
Станом, на час подання скарги, 04.11.2016, у особи, що її подала, відомості про результати розгляду зазначеного заяви/клопотання суб`єктом оскарження відсутні.
В той же час, відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З положень ч. 2 ст. 55 КПК України випливає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що суб`єтом оскарження було отримано заяву/клопотання заявника, подане у порядку ст. 220 КПК України, однак дані про результати його розгляду, станом на цей час, у заявника відсутні.
Слідчий, який здійснює розслідування цього провадження, як учасник процесу, у даному провадженні, станом на час судового розгляду, будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, з зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.
За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга в цій частині підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дію за заявою заявника згідно ст.ст. 55, 220 КПК України.
Однак, у задоволенні скарги в частині визнання потерпілим безпосередньо слідчим суддею слід відмовити, враховуючи таке.
Частиною 7 статті 55 КПК України визначено, що якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 307 КПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Тобто, враховуючи вищезазначені правові норми випливає, що особа може бути визнано потерпілою на етапі досудового розслідування слідчим та прокурором та під час судового провадження судом, однак даними правовими нормами не передбачено право слідчого судді визнавати особу потерпілою шляхом постановлення з цього питання судового рішення у формі ухвали, оскільки останній може лише зобов`язати суб`єкт оскарження вчинити певну дію (наприклад: заявник подає клопотання до слідчого, той нйого не розглядає і заявник у подальшому подає скаргу до слідчого судді про зобов`язання вчинення дії передбаченої ст. 220 КПК України), тобто особою, що подала скаргу, у даному випадку, сформовано свої вимоги у супереч діючого КПК України.
Будь-яких інших питань у скарзі, які б вимагали судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, заявник не порушує.
Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 220, 223, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Скаргу задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1