Справа № 367/2296/14-к
Провадження по справі № 1-кп/367/368/2015
У Х В А Л А
Іменем України
11 травня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки дія такого запобіжного заходу спливає 22.05.2016 р., а суд через відпустку головуючого не взмозі призначити наступне судове засідання до цієї дати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, заявив клопотання про заміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки він не має наміру уникати від суду, у нього на утриманні хвора матір і він перебуває під вартою значний час, у зв`язку з чим його слід звільнити з під варти.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , підтримали клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти заміни ОСОБА_7 запобіжного заходу, вважав за доцільне продовжити строк тримання його під вартою.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд дійшов висновку, що необхідно продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки дія такого запобіжного заходу припиняється 22.05.2016 р., а суд через відпустку головуючого не взмозі призначити наступне судове засідання до цієї дати. В той же час, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні такого запобіжного заходу, не відпали. Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину проти власності, який він вчинив, маючи не зняту і непогашену судимість, існують ризики того, що він зможе продовжити злочинну діяльність.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам, тому відмовляє у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну йому запобіжного заходу.

Суд враховує, що ОСОБА_7 було затримано 14.02.2014 р. Вироком Ірпінського міського суду від 19.11.2014 р. його було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 14.01.2015 р. (в день постановлення ухвали Апеляційного суду Київської області про повернення апеляційної скарги). Для відбування покарання ОСОБА_7 25.03.2015 р. прибув у БВК-85, але у зв`язку із повторним розглядом апеляційної скарги на вказаний вище вирок його було направлено до Київського СІЗО, куди він прибув 04.09.2015 р. і перебуває там до цього часу.

Отже, весь час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 (з 14.02.2014 р. по 14.01.2015 р. та з 04.09.2015 р. по 11.05.2016 р.) дорівнює 1 року 7 місяцям 7 дням, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України становить 3 роки 02 місяці 14 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора.
Оскільки максимальний розмір покарання за ч. 3 ст. 185 КК України становить 6 років позбавлення волі, що перевищує 3 роки 02 місяці 14 днів, відсутні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з під варти на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що суд не вправі призначити ОСОБА_7 покарання більше ніж 3 роки позбавлення волі, оскільки дана обставина не є вирішальною при визначенні підстав для звільнення особи з під варти згідно ч. 5 ст. 72 КК України. Єдиною підставою для цього є відбуття особою строку попереднього ув`язнення, який перевищуватиме подвійний розмір максимально можливого строку позбавлення волі, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу для злочину, у якому обвинувачується така особа, а не строку, який може бути призначений судом.
Решта обставин і доказів, на які посилався захисник не спростовують наявність ризиків, зазначених вище.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 182, 183, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів.

Початок строку дії ухвали 11.05.2016 р. Кінець строку дії ухвали 09.07.2016 р.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1