Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7961/16-к
У Х В А Л А

05 липня 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 , при секретарі, ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Подільського УП ГУ НП у м. Києві, ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження №0006757, внесеного 09.09.2013 до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 122 КК, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, за відсутності складу кримінального правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
У червні 2016 ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого Подільського УП ГУ НП у м. Києві, ОСОБА_4 , про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, за відсутності складу кримінального правопорушення, кримінального провадження №0006757, внесеного 09.09.2013 до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 122 КК.
Обґрунтовує тим, що 11.07.2009 під час конфлікту ОСОБА_5 нанесла їй тілесні ушкодження середньої тяжкості, 26.01.2010 по даному факту прокуратурою Подільського району м. Києва порушено кримінальну справу за ч.1 ст.122 КК України, проведення досудового слідства доручено СВ Подільського РУ ГУ.
18.05.2010 слідчим, який дійшов висновку, що у справі достатньо даних, які вказують на наявність в діях ОСОБА_5 ознак злочину за ч. 1 ст. 122 КК, було пред`явилено їй обвинувачення, але після допиту свідка, ОСОБА_6 , який проживає в Черкаській області, та не являвся очевидцем події, винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно особи, і порушено по факту, яку 23.06.2014 скасовану слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва,
З квітня 2011 досудове слідство у кримінальній справі практично не проводилось, виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувалися слідчими суддями.
За цей період подала більше 20 скарг і заяв до прокуратури, керівництва слідчого відділення, в тому числі слідчого управління міста, на які отримувала лише відписки і запевнення про контроль за ходом слідства.
Вважає, що кримінальне провадження містить достатньо доказів, зібраних у 2009-2010, про вчинення саме ОСОБА_5 відносно неї злочину: це акт судово -медичного дослідження №1980/у від 06.11.2009, висновок експерта від 02.02.2010 - 19.04.2010, протокол відтворення обставин від 14.05.2010, свідчення хірурга Берези, допит експерта Велиахметова від 17.05.2010, показання ОСОБА_7 та її зізнання, протокол очної ставки між ними тощо.
15.09.2015 постановою слідчого була призначена комісійна судово-медична експертиза, 17.09.2015 експертною установою до слідчого відділення направлено клопотання про надання в розпорядження експертів додаткових матеріалів, без яких неможливо провести експертизу, залишене ними без реагування.
Особисто нею з власної ініціативи за запитом адвоката отримано з архіву Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги знімки і передано у розпорядження експертів, але в листопаді 2015 експертна установа повернула матеріали кримінального провадження без виконання.
02.02.2016 слідчим вдруге призначено комісійну судово - медичну експертизу, висновки якої від 02.02.2016-09.03.2016, на її думку, об`єктивно не відповідають матеріалам кримінального провадження, зокрема у частині заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді перелому тіла 4-го поперекового хребця станом на 13.07.2009, проте були покладені в основку оскаржуваної постанови без аналізу та оцінки інших доказів у справі, також грунтуються на припущеннях заподіяння легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я в вигляді струсу головного мозку внаслідок черепно-мозкової травми з необережності.
Крім того, з урахуванням тривалості попереднього слідства, відсутності належного реагування на її численні скарги з цього приводу, вважає, що після скасування оскаржувалої постанови справу доцільно направити до прокуратури м. Києва для вирішення питання зміни підслідності.
Заявник просила постанову слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0006757 скасувати, матеріалами кримінального провадження направити для подальшого проведення досудового слідства до прокуратури м. Києва.
Заявник, ОСОБА_3 , підтримала скаргу, просить задовольнити.
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду даної скарги.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали справи, дійшов висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 статті 9 КПК передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені нормами ст. 91 КПК.
Частиною 2 зазначеної статті визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Слідчий суддя встановив, що 11.07.2009 до Подільського РУ ГУ надійшло повідомлення лікаря Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги про госпіталізацію до відділення нейрохірургії ОСОБА_3 з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ.
20.07.2009 до Подільського РУ ГУ звернулась ОСОБА_3 з письмовою заявою про те, що 11.07.2009 по АДРЕСА_1 невісткою, ОСОБА_5 , спричинені їй тілесні ушкодження, 26.01.2010 по даному факту прокуратурою Подільського району м. Києва порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України.
Досудовим слідством опитана ОСОБА_3 показала, що 11.07.2009 приблизно о 11 год. під час конфлікту ОСОБА_5 вдарила її кулаком в обличчя з лівого боку, від чого вона впала на спину, відчула різкий біль, вдарилась головою, та на незначний час втратила свідомість, отямившись, відчула, що з обличчя йшла кров, якою був забруднений одяг з переду. Стороння жінка допомогла їй піднятися, зателефонувала в міліцію та викликала швидку допомогу. Виявила велику гематома від лівого вуха, яка переходила до лівого ока, на ніс та під праве око, внаслідок падіння на спину та удару головою об землю стався струс головного мозку та компресійний перелом 4-го поперекового хребця, з приводу якого 15.07.2009 в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги була на хребті прооперована та вставлені імплантати, раніше не була травмована.
Опитана ОСОБА_5 показала, що з матір`ю чоловіка, ОСОБА_3 , існують тривалі неприязні відносини. 11.07.2009 приблизно о 11.00 год. по АДРЕСА_1 разом з донькою зіткнулась з свекрухою, намагалась її обійти і заспокоїти, щоб не кричала та не ображала, її змах рукою сприйняла як жест агресії, щоб захистити себе та дитину, відсторонити від них, правою рукою не сильно штовхнула її, в яку частину тулуба не пам`ятає. ОСОБА_3 відходила назад і оглянувшись, сіла на сідниці та просто сиділа на газоні, тому вважає, що струс головного мозку та перелом хребця отримати не могла.
Орган досудового слідства вважає встановленим, що 11.07.2009 приблизно о 11.00 год. по АДРЕСА_1 під час конфлікту на грунті неприязних стосунків ОСОБА_5 штовхнула ОСОБА_3 , яка внаслідок цього впала на тверду поверхню та отримала тілесні ушкодження
Відповідно висновку № 56/і судово-медичної експертизи від 19.04.2010 у ОСОБА_3 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, віднесений до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); закритий компресійний перелом тіла 4 поперекового хребця, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм небезпеки для життя).
18.05.2010 досудовим слідством за наявність в справі достатніх даних пред`явило ОСОБА_5 обвинувачення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
Досудовим слідством опитані в якості свідків, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтвердили лише наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , словесного конфлікту та сварки, про який чули чи бачили, очевидцями події злочину не були.
Свідок, ОСОБА_11 , показала, що 11.07.2009 виїзджала в якості фельдшера за викликом карети швидкої допомоги підстанції № 7 у м. Києві, на вул. Світлицького, 29/18 біля під`їзду виявили хвору, ОСОБА_3 , яка повідомила, що її побила невістка, внаслідок чого вона впала та вдарилася головою, скаржилась лише на головний біль та нудоту, рухалась самостійно, тому була передана ними лікарю-нейрохірурху. Вважає, що при наявності травми у вигляді компресійного перелому одного з хребців хребта хвора не могла б рухатися, була б транспортована на спеціальному візку та поміщена у відділення полі травми.
Відповідно висновку судово-медичної експертизи №139/Е від 29.10.2010 при вивченні медичної документації відносно ОСОБА_3 встановлено наявність таких тілесних ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; закрита травма поперекового відділу хребта у вигляді компресійно-уламкового перелому 4го поперекового хребця без ушкодження спинного мозку.
Виходячи з характеру та терміну регресу патологічної неврологічної симптоматики у ОСОБА_3 , не виключено, що встановлене тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку могло бути спричинене у вказаний строк (11.07.2009) та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк, більший за 6, але менший за 21 день (за критерієм тривалості розладу здоров`я), оскільки регрес об`єктивної неврологічної симптоматики при струсі головного мозку настає в строк до 21 доби.
Беручи до уваги морфологічні особливості виявленого у ОСОБА_3 компресійно-уламкового перелому тіла 4го поперекового хребця, об`єктивно встановити давність спричинення цього тілесного ушкодження та ймовірність його виникнення в указаний у постанові строк неможливо, у зв`язку з чим ступінь тяжкості цього тілесного ушкодження не визначалася.
Струс головного мозку міг виникнути внаслідок травматичних дій (удару, ударів) руками, ногами та іншими предметами в ділянку голови, або внаслідок удару (ударів) головою об тупі нерухомі предмети чи пласку поверхню (можливо внаслідок падіння).
Виникнення у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку за обставин, на які вона вказувала під час проведення 14.05.2010 слідчої дії відтворення обстановки і обставин події, тобто 11.07.2009 внаслідок удару кулаком в обличчя та удару задньою частиною голови об землю при падінні не виключається.
Виходячи з того, що об`єктивно встановити давність спричинення ОСОБА_3 тілесного ушкодження у вигляді компресійно-уламкового перелому тіла 4го поперекового хребця, та ймовірність його виникнення в указаний у постанові строк неможливо, то можна сказати, що вказаний перелом виник за інших обставин, ніж ті, що викладені в протоколі відтворення обставин та обстановки події від 14.05.2010 за участю потерпілої.
Досудовим слідством виносились постанови про закриття провадження в кримінальній справі, як то відносно особи, порушувалось по факту, перекваліфіковувались дії підозрюваної на ст. 128 КК, закривалось кримінальне провадження в цілому, які скасовувались слідчими суддями, але не в повній мірі виконувалися вказівки щодо проведення необхідних слідчих дій, та не спростовані твердження потерпілої в тій частині, що у неї була велику гематома від лівого вуха, яка переходила до лівого ока, на ніс та під праве око, внаслідок падіння на спину та удару головою об землю стався струс головного мозку та компресійний перелом 4-го поперекового хребця, з приводу якого 15.07.2009 в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги була прооперована на хребті та вставлені імплантати, раніше травмована не була, та не з`ясоване погодження цих тілесних ушкоджень.
02.02.2016 досудовим слідством, за вказівкою слідчого судді від 06.07.2015, було призначено комісійну судово-медичну експертизу, проте не виконані вказівки про витребування та надання в розпорядження експертів всієї медичної документації щодо стану здоров`я потерпілої як до конфлікту, так і після.
Відповідно висновку якої за №14-2016/о від 02.02.2016-09.03.2016, зазначені часові дані (час виклику швидкої допомоги, час надходження до стаціонару), констатована неврологічна симптоматика в стаціонарі, ОСОБА_3 механізм отримання тілесних ушкоджень (ударна дія в ділянку обличчя, падіння із співударянням потиличною ділянкою об площину) все це не дозволяє спростувати можливість отримання нею такого виду черепно-мозкової травми, як струс головного могку, саме 11.07.2009, і саме при обставинах, на які посилалася під час проведення за її участю відтворення обстановки та обставин події 14.05.2014;
встановлені під час експертизи морфо-рентгенолоргічні дані перелому тіла 4-го поперекового хребця (виражені ділянки склерозу в зоні перелому) станом на 13.07.2009, свідчать про те, що даний перелом був консолідованим утворився задовго (місяці) до 11.07.2009;
отримання ОСОБА_3 11.09.2009 струсу головного мозку при наявності вже у неї консолідованого перелому 4-го поперекового хребця, не було перешкодою для самостійного пересування без надання медичної допомоги протягом будь-якого періоду часу.
Відсутні дані про витребування досудовим слідством і надання в розпорядження експертів для проведенні цієї експертизи додаткової медичної документації, а саме: рентген-знімку від 11.07.2009, двох рентген-знімків від 14.07.2009, двох рентген-знімків від 25.11.2009, двох рентген-знімків від 16.03.2010, СД-диску з даними КТ дослідження від 13.07.2009, СД-диску з даними МРТ дослідження від 05.04.2011, СД-диску з даними МРТ дослідження від 20.08.2009, які піддавались дослідженню при проведенні попередніх судово-медичних експертиз, без наявності яких первісна постанова про призначення комісійної судово-медичної експертизи від 17.09.2015 була залишена без виконання.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, відповідно ст. 94 КПК, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Кримінальне провадження закривається лише з підстав, передбачених законом, зокрема ст. 284 КПК, у тому числі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення ( п. 1 ч. 1 ); встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення ( п. 2 ч. 1).
14.05.2016 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0006757, внесеного 09.09.2013 до ЄРДР за ч. 1 ст. 122 КК, в зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (напевне мав на увазі « відсутність в діянні складу кримінального правопорушення»), поклавши в основу висновок експертів №14-2016/о від 02.02.2016-09.03.2016, і пославшись на покази свідків, що прямо не стосуються події злочину, не надавши оцінки попереднім експертним висновкам від 19.04.2010 та 29.10.2010 щодо наявності у ОСОБА_3 тілесного ушкодження у вигляді компресійно-уламкового перелому тіла 4го поперекового хребця, не піддавши аналізу показання експерта та лікаря-хірурга, на які наявне посилання в скарзі, не спростовані її доводи, наведеені в повідомленні про злочин.
Оскаржувана постанова від 14.05.2016 містить довільну суперечливу трактовку експертного висновку №14-2016/о від 02.02.2016-09.03.2016 в частині того, що механізм отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ( як падіння із співударянням потиличною ділянкою об площину, так і ударна дія в ділянку обличчя) все це не дозволяє спростувати можливість отримання нею такого виду черепно-мозкової травми, як струс головного мозку, саме 11.07.2009, і саме при обставинах, на які посилалась під час відтворення обстановки та обставин події 14.05.2014, зокрема, наступне: тобто, що під час конфлікту 11.07.2009 ОСОБА_5 могла спричинити удар рукою в обличчя потерпілої, від якого вона впала та вдарилася потиличною ділянкою об площину, а також, що відсутні підстави вважати, що саме умисними діями останній спричинені легкі тілесні ушкодження, які вона могла отримати внаслідок падіння, тобто з необережності, що виключає кримінальну відповідальність, проте будь-які здогадки чи припущення не відповідають вимогам закону, та потребують детальної додаткової перевірки.
Орган досудового слідства, дійшовши передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК, поряд з цим зазначив, що відсутні й ознаки умисного спричинення легкого тілесного ушкодження, передбачені ст. 125 КК, за якою даних про кваліфікацію немає, та закриваючи кримінальне провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, послався на ст. 49 КК, яка передбачає підстави і порядок звільнення від кримінальної відповідальності судом у зв`язку з закінченням строків давності (за нереабілітуючих обставин), що неприпустимо.
Відповідно положень КПК закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, в сукупності.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
На досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, зокрема: про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
При розгляді скарги на досудовому провадженні до повноважень слідчого судді, визначених ч. 1 ст. 303 КПК, не входить вирішення питання про направлення кримінального провадження для подальшого проведення досудового слідства (визначення підслідності) прокурору м. Києва, тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 307 КПК за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про: 1) скасування рішення слідчого.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не дотримані вимоги кримінально - процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження при прийнятті рішення щодо його закриття, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга в цій частині - задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 84-86, 91-94, 284, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого у кримінальному провадженні т.в.о. начальника відділення СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві, ОСОБА_4 , від 14.05.2016 про закриття кримінального провадження № 0006757, внесеного 09.09.2013 до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 122 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, за відсутності складу кримінального правопорушення, в іншій частині відмовити.
Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше 5 діб з дня оголошення резолютивної частини та оголошений 08.07.2016 о 11.00 год..
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1