АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1133/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №637/151/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.395 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст.395 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець сел.Шевченкове Харківської області,
громадянин України, українець, з середньою освітою,
не працюючий, не одружений, зареєстрований за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимий:
19 квітня 1996 року Шевченківським районним
судом Харківської області за ч.3 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.45 КК України - 2 роки;
-08 жовтня 1996 року Шевченківським районним
судом Харківської області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.186 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-26 лютого 2001 року Шевченківським районним судом Харківської області за ст.1961 КК України (в редакції 1960 року) до 8 місяців виправних робіт;
-10 червня 2003 року Шевченківським районним
судом Харківської області за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України 3 роки;
- 20 квітня 2011 року Київським районним судом
м.Харкова за ч.1, 3 ст.358, ч.3 ст.309, ч.2 ст.263 КК
України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 06 вересня 2011 року Київським районним судом
м.Харкова за ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК
України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
звільнений 16 червня 2014 року на підставі п.б
ст.4 ЗУ «Про амністію у 2014 році»;
- 24 лютого 2015 року Київським районним судом
м.Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням відповідно
до ст.75 КК України від відбування покарання з
іспитовим строком 3 роки;
засуджений за ст.395 КК України до 2 (двох) місяців арешту.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.
Вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2015 року виконувати самостійно.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2014 року, після звільнення з місць позбавлення волі, встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців з обмеженнями:

- заборонено виходити з місця проживання з квартири АДРЕСА_2 в період часу з 21.00 до 05.00 години;

- заборонено виїзд чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі Шевченківського району Харківської області без дозволу працівника міліції;

- заборонено перебувати у місцях реалізації спиртних напоїв на розлив;

- зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Шевченківського РВ ГУМВС України кожної суботи з 09.00 години до 17.00 години.

22 липня 2014 року, в Шевченківському РВ ГУМВС України в Харківській області було заведено справу про адміністративний нагляд, і ОСОБА_7 був попереджений під підпис про встановлення адміністративного нагляду із застосуванням обмежень.

Не дивлячись на встановлені обмеження, ОСОБА_7 , з 04 жовтня 2014 року за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не перебував, на реєстрацію до Шевченківського РВ ГУМВС України не з`являвся, самовільно, без дозволу, виїхав за межі селища Шевченкове Харківської області, де перебував до 21 січня 2015 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого, постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 6 місяців арешту, зазначивши про окреме виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2015 року.

Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що суд безпідставно, призначаючи покарання за ст.395 КК України, застосував ч.4 ст.70 КК України. Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 неодноразово засуджений, скоїв новий умисний злочин.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених підстав, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд безпідставно послався на положення ч.4 ст.70 КК України.
Оскільки, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового або повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З наведених підстав, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.413 КПК України, вирок підлягає зміні.

Апеляційна скарга прокурора, в частині, що стосуються неправильного, на його думку, розміру призначеного покарання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується нейтрально, є інвалідом 3 групи, перебуває на лікуванні в Шевченківській ЦРЛ у лікаря невролога, неодноразово засуджений за корисні злочини і знов вчинив злочин невеликої тяжкості, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість.

Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_7 в мінімальних межах санкції статті Кримінального кодексу України, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і не знаходить підстав вважати, що призначене покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 408, 409, 419, п.1 ч.1 ст.413 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити із вироку посилання на застосування ч.4 ст.70 КК України.

Цей вирок та вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2015 року виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: