Справа № 142/1291/15-к
Провадження №11-кп/772/303/2016 Категорія: 11
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 153 від 17 червня 2015 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , гр. України, освіта неповна середня,не одруженого, учня 10 класу Трибусівської ЗОШ 1-3 ступенів, раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,
. за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,
адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 ,
адвокатів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13
представників служби у справах дітей
Піщанської районної державної адміністрації,
кримінальної поліції у справах неповнолітніх,
Піщанського відділення Тульчинського відділу
ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
за апеляційними скаргами: прокурора ОСОБА_16 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року.

В с т а н о в и в:

16 червня 2015 року приблизно о 21 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у власноручно сконструйованому ним дитячому будиночку, який розташований поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , вступив в статеві зносини з малолітньою потерпілою ОСОБА_8 22 листопада 2007 року, використовуючи її безпорадний стан, а саме: малолітній вік, не знатність розуміти характер вчиняємих над нею дій та чинити активний опір, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст.152 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_8 722.40грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 50000грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 206.70грн. понесених судових витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_11 в дохід держави 1218грн. судових витрат, пов`язаних з поданням потерпілою позову про відшкодування моральної шкоди. Вирішено долю речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_16 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції ставить питання про скасування вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.152 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу малолітньої потерпілої.
В апеляційні скарзі адвокат ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку відносно нього в частині призначення покарання та просить врахувавши ряд пом`якшуючих обставин, застосувати до ОСОБА_6 вимоги ст.75 КК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставить аналогічні вимоги, зазначені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку суду відносно ОСОБА_6 через м`якість призначеного йому покарання та врахувавши обставини скоєння злочину, вік потерпілої та негативні наслідки що настали, просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 по покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_6 його законного представника, адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які підтримали свої апеляційні скарги, адвоката ОСОБА_10 , законного представника малолітньої потерпілої, які підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_16 та адвоката ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково. Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 задоволенню не підлягають.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4ст.152 КК України за обставин, викладених у вироку, обґрунтовується і підтверджується доказами, перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію. Зокрема: визнавальними показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо обставин зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 ; показаннями потерпілої малолітньої ОСОБА_8 , яка пояснила в суді першої інстанції, що обвинувачений скинув з неї труси і зробив їй боляче, внаслідок чого вона почала плакати; показаннями свідка ОСОБА_17 , який був очевидцем вказаних подій та підтвердив покази обвинуваченого та потерпілої; показаннями законних представників обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_11 ; висновком судово-медичної експертизи № 077 від 17.06.2015 року згідно якої у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді свіжих розривів дівочої перетинки, розривів задньої стінки піхви. Ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету , яким може бути статевий прутень в стані напруги; висновком судово-психіатричної експертизи потерпілої ОСОБА_8 , яка в силу свого віку не розуміла характеру та значення скоєння проти неї дій та не могла чинити опір протиправним діям ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події, сконструйованого дитячого приміщення, всередині якого знаходиться металеве ліжко застелене матрацом зі слідами крові, яка згідно висновку судово-імунологічної експертизи може походити як від потерпілої ОСОБА_8 та к і обвинуваченого ОСОБА_18 . Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 125 від 20.08.2015 року ОСОБА_6 є осудним, на момент вчинення злочину і на теперішній час хронічним психічним захворювання не страждає, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в зґвалтуванні малолітньої ОСОБА_8 , за встановлених судом обставин, визнав повністю та дав аналогічні покази, які він давав в суді першої інстанції.
Обставини вчинення даного злочину, встановлені судом першої інстанції, ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.65 КК України через яку реалізується принципи законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 22.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає про необхідність детального дослідження особи підсудного, з`ясування його віку, стану здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, навчання, його минуле, склад сім`ї, матеріальний стан тощо.
Наявність ряду обставин, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення злочину у неповнолітньому віці, повне відшкодування завданої матеріальної та часткове відшкодування моральної шкоди, позитивні характеристики по місяцю проживання та навчання, дають підстави погодитись з доводами суду першої інстанції про призначення покарання ОСОБА_6 нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.152 КК України відповідно до ч.1 ст.69 КК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим судом вірно обрано покарання у виді реального позбавлення волі. Однак враховуючи особливу тяжкість скоєного злочину, обставини його вчинення, психотравмуючі наслідки, які настали для малолітньої потерпілої в результаті злочинних дій ОСОБА_18 та думку її законного представника про призначення більш суворого покарання, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо доцільності збільшення строку покарання ОСОБА_6 .
Неправильне застосування кримінального закону, призвело до призначення ОСОБА_18 покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що є підставою для скасування вироку та постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 407 ч.3, 409 ч.4, 414, 420 ч.2 КПК України, суд апеляційної інстанції -
З а с у д и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_16 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції та адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.4 ст. 152 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
З оригіналом згідно