Справа № 487/6330/15-к
Провадження № 1-кс/487/844/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання останньої про накладення арешту, -

встановив:
19.09.2016 року заступник начальника СВ Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 10.02.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0000125 ініціював перед слідчим суддею клопотання, в якому просив накласти арешт на автомобіль «Фольксваген» Т-4 д.н. НОМЕР_1 , яким на даний момент користується ОСОБА_5 , 1985 р.н. та котрий належить ОСОБА_6 , при цьому заборонити розпоряджатися вищезазначеним майном з метою уникнення знищення, перетворення та відчуження вказаного автомобіля.

Клопотання мотивоване тим, що зазначений автомобіль є предметом кримінального правопорушення та має доказове значення по вказаному кримінальному провадженню.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, вивчивши клопотання, матеріали, якими слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Із вказаних матеріалів вбачається, що у провадженні Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про вчинення якого 10.02.2015 року внесено до ЄРДР за №0000125 із попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 статті 190 КК України.

Суть кримінального провадження полягає в тому, що до Жовтневого РВ звернувся ОСОБА_6 з заявою про те, що 10 квітня 2014 року житель с.Капустіно Жовтневого району Миколаївської області - ОСОБА_5 , знаходячись за адресою м.Миколаїв, пров. Транспортний, 15, придбав у ОСОБА_6 автомобіль «Фольксваген» Т-4 д.н. НОМЕР_1 , належний останньому, за грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, при цьому передавши власнику автомобіля 300 доларів США та написавши розписку про зобов`язання повернути решту грошових коштів в сумі 4700 доларів США до 10.09.2014 року. Але до теперішнього часу вказані грошові кошти ОСОБА_5 не повернув, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно, що є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України Передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна, зацікавленими особами, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Миколаївській області, автомобіль «Фольксваген» Т-4 д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_6 .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного у клопотанні майна.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:
Клопотання заступника начальника СВ Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати, в рамках кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 10.02.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на автомобіль марки «Фольксваген» Т-4 д.н. НОМЕР_1 , яким на даний момент користується ОСОБА_5 , 1985 р.н. та котрий належить ОСОБА_6 .

Визначити місцем зберігання автомобілю марки «Фольксваген» Т-4 д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 територію Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7