АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4092/16-кГоловуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11-сс/789/56/16 Доповідач - ОСОБА_1
Категорія - арешт на майно
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_1

Суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю - прокурора ОСОБА_4 ;

підозрюваного ОСОБА_5 ;

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ;

слідчого СУ ГУНП - ОСОБА_7 ;

при секретарі ОСОБА_8 ,

із застосуванням технічного комплексу «Оберіг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року за результатами розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого начальником відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И Л А.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого начальником відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задоволено частково.

Накладено арешт на майно - дерев`яний трьохповерховий будинок на бетонній основі розмірами 8,5 х 19,0 м.; дерев`яну літню столову на бетонні основі розмірами 5,0 х 8,1 м.; дерев`яний літній будинок з каміном на бетонній основі; трьохдверний санвузол на бетонній основі розмірами 2,5 х 5,0 м.; басейн розмірами 9,5 х 18,0 м.; спортивна площадка на бетонній основі розмірами 13,0 х 23,0 м.; блок очистки води для басейну розмірами 1,6 х 3,0 м.; бетонна площадка розмірами 4,0 х 6,0 м.; літні альтанки розмірами 1,7 х 2,5 м в загальній кількості 5 штук.; мощення території тротуарною бруківкою загальною площею 0,1412 га; пірс (надбудова над водою) розмірами 21,95 х 4,20 м.; дві свердловини для забору води (висота до початку водяного стовпа 3,5 та 5,8 м відповідно); септик для скиду нечистот у річку з прокладкою відвідної труби діаметром 100 мм довжиною 20 м.; огорожу, якою огороджена ділянка, де знаходиться вищевказане майно, яке, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходиться на території розміром 0,8758 га в ландшафтному заказнику загальнодержавного значення Касперівський, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження ним ОСОБА_5 , а також користування ним, шляхом відключення будинків та споруд на даній території від електропостачання та водопостачання.

Як встановлено з ухвали слідчого судді, старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернувся в суд в рамках кримінального провадження за №0000224 від 31.05.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК України, ч. 1, 2 ст. 252 КК України, ст. 246 КК України, ч. З ст. 240 КК України, та ч. 4 ст. 197-1 КК України, із клопотанням про накладення арешту на майно, яке, належить ОСОБА_5 , та знаходиться на території розміром 0,8758 га в ландшафтному заказнику загальнодержавного значення Касперівський в с. Касперівці Заліщицького району Тернопільської області та позбавити ОСОБА_5 та інших осіб права на відчуження та розпорядження, а також користування ним, шляхом відключення будинків та споруд на даній території від електропостачання та водопостачання з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову.

Вважає, що під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя порушив вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, у якій зазначено що клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Не будучи повідомлений про розгляд судом клопотання про арешт майна, Він був позбавлений права на захист і не мав можливості надати суду пояснення, що все перелічене в ухвалі судді майно - є нерухомість, яку сховати неможливо, а знищити чи пошкодити це майно не має рації, адже якщо буде доведено заподіяння шкоди, то буде чим відшкодовувати.

Зазначає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, допустив неповноту судового розгляду, яка виразилась у тому, що до подання слідчого про арешт майна суду не було надано документів, підтверджуючих його право власності на все перелічене вище майно, як цього вимагає ч. 2 ст. 171 КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції порушив його право на захист, постановивши ухвалу про арешт майна без його участі, а також безпідставно наклав арешт на майно без необхідних підтверджуючих документів на це майно та безпідставно заборонив користування майном, на яке наклав арешт, шляхом відключення електропостачання та водопостачання.

Заслухавши суддю-доповідача, при дачі пояснень та в дебатах захисника і підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу в частині скасування ухвали слідчого судді з приводу відключення будинків та споруд від електропостачання та водопостачання, в решті ухвалу слідчого судді не оспорюють, міркування прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали додані апелянтом та доводи апеляції, колегія вважає наступне.

Як вбачається із клопотання, слідчим управлінням ГУНП України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель, ч. 1, 2 ст. 252 КК України, умисне знищення об`єктів природно-заповідного фонду, ст. 246 КК України, незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду, ч. 3 ст. 240 КК України, незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єктах природно-заповідного фонду та ч. 4 ст. 197-1 КК України, самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці особливо цінних земель.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з серпня 2010 року по вересень 2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський разом з невстановленими слідством особами, які діяли за його вказівками, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель розміром 0.8758 га, яка є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, та розташована за адресою с. Касперівці вул. Росинки, 65 Б Заліщицького району Тернопільської області, самовільне будівництво будівель та споруд на даній ділянці, умисне знищення даної території, шляхом самовільного влаштування огорожі, зняття верхнього шару ґрунту, проведення земляних та будівельних робіт, незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - води, а також здійснив незаконну порубку дерев на частині вказаної території, що призвело до втрати своєї цінності даною територією, як частиною території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Касперівський, чим спричинив шкоду на загальну суму 247433,97 грн.

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 протягом 2013-2015 років, в ході вчинення вищевказаних злочинів, користувався вищевказаною територією розміром 0,8758 га в ландшафтному заказнику загальнодержавного значення Касперівський, що знаходиться в с. Касперівці Заліщицького району Тернопільської області, шляхом споживання води з свердловин, які встановлені ним на даній території, використання електроенергії, яка підведена, а також влаштуванням та організацією, на даній території, бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якій відпочивали люди, сплачуючи за оренду будиночків, що знаходяться там, та надання послуг ОСОБА_5 .

07 квітня 2016 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНГІ в Тернопільській області ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 252, ст. 246, ч. 3 ст. 240 та ч. 4 ст. 197-1 КК України.

18 квітня 2016 року начальником відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 заявлено цивільний позов на суму 247433,97 грн.

При розгляді апеляційної скарги колегія враховує, що у відповідності до ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Як встановлено, слідчий суддя вірно, у відповідності до вимог ст. 170-173 КПК України прийняв рішення про накладення арешту на майно.

При цьому ним було враховано достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди та цивільного позову, а також розумність та справедливість обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З приводу належності об`єктів ОСОБА_5 , слідчим суддею досліджено пояснення очевидців, висновки комісій і прийнято вірне рішення з цього приводу.

Посилання апелянта на порушення права на захист, яке полягало в тому, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуте без його участі є безпідставним, оскільки слідчий суддя вправі розглядати у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України - клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Як слідує із матеріалів провадження з метою збереження майна, така необхідність була.

В зв`язку з цим в цій частині колегія погоджується із ухвалою слідчого судді. Тому колегія Вважає, що право на захист не порушено.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси володільця вказаного майна.

Будь-яких суттєвих наслідків від вжиття такого заходу колегією не встановлено .

В той же час, слідчий суддя взагалі не мотивував рішення в частині відключення будинків та споруд на даній території від електропостачання та водопостачання. Належної аргументації немає і в клопотанні слідства.

В той же час, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до псування, знищення, втрати, використання майна.

В апеляційній інстанції прокурором та слідчим не доведено, що ОСОБА_5 не проживає в належному йому будиночку. Крім того, в клопотанні не розмежовано, який саме із будинків належить ОСОБА_5 на праві особистої власності, а які Він використовує незаконно.

В той же час, як ствердив ОСОБА_5 його сім`я з травня по жовтень проживає у власному будинку. Належних спростувань органами слідства та прокурором не надано.

Крім того, в клопотанні слідчий просив накласти арешт на інші речі та споруди, не конкретизувавши які. Оскільки клопотання в цій частині є неконкретним, то слідчий суддя вірно відмовив в його задоволенні.

Виходячи із вищенаведеного, ухвалу слідчого судді слід скасувати винісши нову, керуючись ст. 407 КПК України, згідно якої апеляційна інстанція вправі залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову, якою клопотання старшого слідчого задовольнити частково, наклавши арешт на вказане майно в ухвалі слідчого судді, шляхом заборони їх відчуження та розпорядження ОСОБА_5 .

В зв`язку з цим апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 170-175, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А.
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року за результатами розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого начальником відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ОСОБА_5 скасувати, постановивши нову, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого начальником відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме : дерев`яний трьохповерховий будинок на бетонній основі розмірами 8,5 х 19,0 м.; дерев`яну літню столову на бетонні основі розмірами 5,0 х 8,1 м.; дерев`яний літній будинок з каміном на бетонній основі; трьохдверний санвузол на бетонній основі розмірами 2,5 х 5,0 м.; басейн розмірами 9,5 х 18,0 м.; спортивна площадка на бетонній основі розмірами 13,0 х 23,0 м.; блок очистки води для басейну розмірами 1,6 х 3,0 м.; бетонна площадка розмірами 4,0 х 6,0 м.; літні альтанки розмірами 1,7 х 2,5 м в загальній кількості 5 штук.; мощення території тротуарною бруківкою загальною площею 0,1412 га; пірс (надбудова над водою) розмірами 21,95 х 4,20 м.; дві свердловини для забору води (висота до початку водяного стовпа 3,5 та 5,8 м відповідно); септик для скиду нечистот у річку з прокладкою відвідної труби діаметром 100 мм довжиною 20 м.; огорожу, якою огороджена ділянка, де знаходиться вищевказане майно, яке, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходиться на території розміром 0,8758 га в ландшафтному заказнику загальнодержавного значення Касперівський, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1