Справа № 603/770/15-к
Провадження № 1-в/603/26/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" вересня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастириська подання інспекції Монастириського районного сектору КВІ УДПтС України в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 та направлення для відбування покарання призначеного судом, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
представника КВІ: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 11.01.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України.
Старший інспектор Монастириського районного сектору КВІ УДПтС України в Тернопільській області звернувся в суд із поданням про вирішення питання про скасування звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 і направлення його для відбування покарання призначеного судом.
В судовому засіданні представник Монастириського районного сектору КВІ УДПтС України в Тернопільській області подання підтримав, просить скасувати звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із ухиленням від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_3 будучи ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та обов`язками, покладеними на нього згідно вироку суду від 11.01.2016 року, не з`являвся за викликами в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації 05.07.2016 року, 12.07.2016 року, 29.07.2016 року та 02.08.2016 року, а також був відсутній за місцем проживання, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти подання заперечив та суду пояснив, що в жовтні 2015 року він отримав опіки шкіри, у зв`язку з чим потребував санаторно-курортного лікування, тому в липні 2016 року виїхав на лікування у м.Одеса, де перебував до 10.08.2016 року. Також зазначив, що наміру ухилятись від кримінально-виконавчої інспекції не мав та в подальшому буде належним чином виконувати покладені на нього обов`язки згідно вироку суду від 11.01.2016 року.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що дійсно, у 2015 року ОСОБА_3 отримав опіки шкіри, у зв`язку з чим потребував санаторно-курортного лікування, тому в липні 2016 року ОСОБА_3 протягом місяця перебував на лікуванні у м.Одеса.
Аналогічні пояснення надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення даного подання, посилаючись на те, що висновок про умисне невиконання засудженим ОСОБА_3 обов`язків згідно вироку суду є передчасним, крім того не вжиті усі заходи щодо встановлення поважності причин його відсутності по місцю проживання.
Заслухавши пояснення представника КВІ, засудженого, свідків та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання начальника Монастириського РС КВІ УДПтС України в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обовязків, визначених ст. 76 КК або систематичного (два і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Обов`язковою умовою направлення засудженого для відбування призначеного покарання згідно з зазначеною нормою є встановлення його небажання стати на шлях виправлення.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Дане подання суд вважає передчасним з огляду на те, що з матеріалів початкового розшуку стосовно засудженого ОСОБА_3 не можливо з`ясувати дійсні причини невиконання покладених на останнього обов`язків, в тому числі таких, які свідчили б про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Згідно ч.5 ст.166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Cудом встановлено, що представниками КВІ не вживалися належні заходи щодо перевірки пояснень ОСОБА_3 про те, чи дійсно неможливість прибуття засудженого для реєстрації в КВІ було пов`язано з необхідністю проходження лікування.

Згідно пояснень засудженого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що у 2015 року ОСОБА_3 отримав опіки шкіри, у зв`язку з чим потребував санаторно-курортного лікування, тому в липні 2016 року ОСОБА_3 перебував на лікуванні у м.Одеса у зв`язку з чим, не мав можливості з`явитись за викликами в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації 05.07.2016 року, 12.07.2016 року, 29.07.2016 року та 02.08.2016 року.
Крім того судом встановлено, що початковий розшук засудженого ОСОБА_3 у порядку передбаченому законодавством в повній мірі не організовувався та матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення засудженого в розшук не передавалися.
За таких обставин суд приходить до переконання, що вимоги ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, кримінально-виконавчою інспекцією не виконано, а тому посилання на ту обставину, що засуджений свідомо ухилявся від виконання обов`язків покладених на нього вироком суду від 11.01.2016 року, оскільки лише після виконання передбачених законодавством заходів пов`язаних із розшуком засудженого, можна встановити наявність об`єктивних чи суб`єктивних обставин, які перешкоджали засудженому з`являтися на реєстрацію до органу КВІ.

Також суд бере до уваги те, що згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно та за час перебування на обліку КВІ до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.
Враховуючи наведене, керуючись ст.78 КК України, ст.166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні подання інспекції Монастириського районного сектору КВІ УДПтС України в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 та направлення для відбування покарання призначеного судом відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя: