Справа № 183/3332/16
№ 1-кп/183/634/16
В И Р О К
іменем України
14 липня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0001647 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Козодуб Криничанського району Дніпропетровської області, громадянки України, з не повною середньою освітою, не працюючої, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
21 квітня 2016 року, близько 02 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись разом зі своєю знайомою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , побачила у останньої мобільний телефон марки «LG L60i».
В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме мобільного телефону марки «LG L60i», належного ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , близько 03 годині 10 хвилини, перебуваючи за вищевказаною адресою, дочекавшись коли ОСОБА_8 заснула, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, дістала з карману куртки ОСОБА_8 та викрала мобільний телефон марки «LG L60і», чим спричинила останній матеріальну шкоду у розмірі 1 199,40 грн.
Після цього, ОСОБА_9 розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 199,40 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїла злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину свою визнала повністю та показала, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винною у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснила, що 21.04.2016 року близько 17.00 години вона прийшла в будинок АДРЕСА_3 , де мешкає її матір. Цього ж дня увечері матері зателефонувала її знайома ОСОБА_8 , яка попросила її зустріти. Зустрічати ОСОБА_10 пішла обвинувачена. Близько 23.00 години вони разом з ОСОБА_8 прийшли до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 з її матір`ю розпивали спиртні напої приблизно до 02.00 годин. Коли вони пішли спати, обвинувачена взяла телефон з куртки ОСОБА_8 , віднесла у веранду і сховала під речі. Коли ОСОБА_8 пішла, обвинувачена дістала телефон і вставила свою сім-картку. Приблизно через 3 дня, до неї приїхав дільничний інспектор з приводу крадіжки телефону, який вона добровільно видала. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинила злочин.
В судове засідання ОСОБА_8 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно зазначила, що претензій до обвинуваченої вона не має, заподіяна шкода їй відшкодована, покарання просить призначити на розсуд суду.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченою ОСОБА_4 злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) доведена в повному обсязі і її умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності,добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який не є тяжким, враховуючи особу винної, а саме те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, свою вину визнала повністю, розкаялася, добровільно відшкодувала заподіяну нею шкоду, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також думку потерпілої, що дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнення її від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченої.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженої і запобігання вчинення нею нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що мобільний телефон марки «LG L60і» слід залишити за належністю ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинувачено], а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання один рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції у встановлені ними дні, не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «LG L60і» залишити за належністю ОСОБА_8 .
Копію вироку вручити засудженій негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1