АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1911/16 Справа № 201/9318/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження № 0001345 з апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному 26.03.2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001345, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК України, повернутий прокурору з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Свої висновки суддя першої інстанції мотивував тим, що обвинуваченому інкримінована не передбачена диспозицією ч. 2 ст. 187 КК України кваліфікуюча ознака як повторність. Прокурором при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, які він вважав встановленими, не розкрито об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 187 КК України, зокрема в обвинувальному акті не зазначений мотив вчинення даного злочину, що свідчить про не встановлення органом досудового розслідування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вказує, що відомості про завдання потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 23 грн. не відповідають дійсності, а органом досудового розслідування взагалі не встановлена потерпіли особа, якій внаслідок інкримінованого ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, спричинена матеріальна шкода у розмірі 23 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в яких просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2016 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду про порушення вимог ч. 7 ст. 291 КПК України є невмотивованими та необґрунтованими. Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що всупереч ст. 314, 315 КПК України після з`ясування у сторін наявності клопотань суд перейшов до допиту потерпілої ОСОБА_10 для з`ясування питання щодо власника майна, яким заволодів ОСОБА_9 , що є стадією судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора, що брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті, згідно з п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, зазначені вимоги закону органом досудового слідства в повному обсязі не виконано, що детально викладено в ухвалі суду першої інстанції. Не встановлено та викладено в обвинувальному акті й даних про потерпілу особу, якій дійсно спричинені збитки від вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 кримінального правопорушення за епізодом злочинної діяльності, вчиненого 24 березня 2016 року.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на мову та стиль викладення обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, що посягають на честь та гідність потерпілих, що явно не відповідає вимогам щодо ділового мовлення, яким повинен відповідати складений обвинувальний акт.

Аналізуючи наведене судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, щодо допущених органом досудового розслідування порушень кримінального процесуального законодавства при складанні обвинувального акту та обґрунтовано повернув його прокурору для усунення недоліків.

Доводи прокурора про те, що суд в підготовчому засіданні перейшов до допиту потерпілої є хибними, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та зафіксованого на технічному носії судового засідання, суд лише з`ясовував в зазначеній стадії процесу обставини, необхідних для прийняття рішення, передбаченого ч.3 ст.314 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що висновки суду 1 інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, є обґрунтованими та законними, підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає, а тому його апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжений до 10 вересня 2016 року.

Згідно до ст. ст. 176, 178, 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Отже, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки заявлені ризики, визначені ухвалою суду, не зменшилися, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 199, 331, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному 26.03.2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001345, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК України, повернутий прокурору з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, залишити без змін.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого за ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10 жовтня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді