№ 336/4738/16-к
пр. № 1-кс/336/361/2016
УХВАЛА
Іменем України
15 серпня 2016 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора по кримінальному провадженню, -

ВСТАНОВИВ:
10 серпня 2016 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського відділення Ленінського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 та процесуального прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1, в якій ОСОБА_4 вказує на те, що по кримінальному провадженню № 0004511, відкритому за ст. 382 ч. 1 КК України, будь-яких слідчих дій тривалий час не проводиться. Незважаючи на численні звернення його з приводу пришвидшення досудового розслідування та ухвал суду за його скаргами, фактично досудове розслідування не здійснюється в розумні строки. Просить зобов`язати слідчого ОСОБА_5 та процесуального прокурора Запорізької місцево прокуратури № 1 належним чином провести розслідування кримінальної справи, а саме пред`явити підозру в скоєнні злочину ОСОБА_6 за ст. 382 ч. 1 КК України, завершити кримінальну справу та передати матеріали справи до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав, пояснивши, що кримінальне провадження триває з 2014 року, є всі підстави для повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яка є боржником за судовим рішенням, яке не виконується декілька років, натомість слідчим до цього часу ОСОБА_6 про підозру не повідомлено, чим порушуються його права як потерпілого на здійснення досудового о розслідування у розміні строки.

Прокурор у судовому засідання просив скаргу залишити без задоволення, вказуючи, що незважаючи на тривалий час досудового розслідування достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого злочину, не знайдено, тому підстав для повідомлення про підозру немає. З яких підстав слідчим не провадиться слідчих дій у межах кримінального провадження та не виконуються вказівка процесуальних прокурорів пояснити не зміг, посилаючись на відсутність можливості впливу на слідчого при здійснення дсудовго розслідування.

Слідчий ОСОБА_5 , який судом двічі викликався в судове засідання на вимогу скаржника для надання пояснень, не з`явився, причини неявки суду не повідомлені.

При вирішенні скарги слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Як вказує ст. 113 ч. 2 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, для вчинення такої процесуальної дії як то повідомлення особи про підозру КПК України визначені строки, які пов`язуються насамперед з настанням певної події: затримання особи, обрання запобіжного заходу, наявність достатніх доказів для підозри особи у скоєнні злочину.

Зокрема, з моменту зібрання в ході досудового розслідування достатніх доказів того, що певна особа може бути причетна до скоєння певного злочину настає безумовний обов`язок слідчого або прокурора повідомити таку особу про підозру, забезпечивши у такий спосіб як дотримання прав потерпілого, так і можливість реалізації підозрюваним прав, наданих йому КПК України.

Окремою ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 року в межах розгляду скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС при виконанні рішення суду у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою до відома прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя доведено факт того, що з 2012 року залишається не виконаним ОСОБА_6 рішення суду на користь ОСОБА_4 , не зважаючи на те, що рішення суду забрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

За результатами окремої ухвали суду до Єдиного реєстру досудових розслідувань у грудні 2014 року внесені відомості про злочин, передбачений ст. 382 ч. 1 КК України.

З 2012 року дії, бездіяльність та рішення державних виконавців, які виконували рішення суду на користь ОСОБА_4 , а також рішення, дії та бездіяльність слідчого та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, багаторазово були предметом дослідження та оцінки в межах розгляду скарг ОСОБА_4 як в порядку цивільного, так і в порядку кримінального судочинства, та у переважній більшості скарги ОСОБА_4 визнавались обґрунтованими, а ухвалами суду дії, бездіяльність та рішення державних виконавців, слідчого визнавались такими, що не відповідають вимогам закону.

Незважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває вже багато місяців, фактично з грудня 2014 року по кримінальному провадженню майже не вчинялось будь-яких дій, які б могли забезпечити своєчасне та ефективне розслідування по цій справі.

Всупереч вказівкам прокурорів, ухвалам слідчих суддів, скаргам ОСОБА_4 щодо вчинення дій для якісного, повного та всебічного розслідування такі вимоги слідчим не виконуються, скарги залишають без уваги, ухвали суду без виконання та реагування.

Остання слідча дія, а саме допит прокурором свідка ОСОБА_8 датована 09.02.2016 року, а з того часу по кримінальному провадженню не здійснено нічого.

Вказівки прокурора щодо вчинення слідчих дій від 23.06.2016 року у строк до 14.07.2016 року не виконані взагалі.

При цьому протягом майже 20 місяців, які триває досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню, жодна особа не повідомлена про підозру у вчиненні злочину.

Отже незважаючи на специфічність складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України, наявність окремої ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 року, в якій чітко визначено особу, яка не виконує рішення суду та перешкоджає його виконанню, наявність численних судових рішень за скаргами на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців, слідчого та прокурорів до цього часу не повідомлено жодної особи про підозру у скоєнні злочину.

Посилання прокурора на те, що про підозру нікого не повідомлено, оскільки в ході досудового розслідування не знайдено достатньо доказів вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину, слідчим суддею до уваги не береться, оскільки вирішення питань щодо наявності події злочину, складу злочину в діях особи та причетність визначеної особи до скоєння злочину не є компетенцією слідчого чи прокурора, а вирішується виключно судом в ході розгляду кримінального провадження.

При цьому судом враховується, що слідчий і не намагався винайти якісь докази у кримінальному провадженні, збирання яких за вказаних обставин не представляє складнощів, а прокурорами фактично не здійснювалось процесуального контролю за проведенням досудового розслідування.

Оскільки у відповідності до норм ст. 219 КПК України початок строку досудового розслідування пов`язується з моментом повідомлення особи про підозру, тож у цьому кримінальному провадженні, не повідомляючи відповідну особу про підозру слідчий, фактично не здійснюючи досудового розслідування всупереч вимогам чинного законодавства, не обмежений у своїй бездіяльності будь-якими термінами, що безумовно призводить до порушення прав інших учасників кримінального провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, тобто одним з учасників кримінального провадження, тож суд вважає, що норма ст. 6 Конвенції щодо права на справедливий розгляд його справи упродовж розумного терміну у тій же мірі розповсюджується на потерпілого, як і на підозрюваного (обвинуваченого) у кримінальному провадженні, адже недотримання розумного строку розслідування та неможливість протягом кількох років отримати відновлення своїх прав та можливість їх захисту в судовому порядку безумовно не відповідає критеріям Конвенції та нормам Конституції України.

Як вказував Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/2003 від 30.01.2003 року законом встановлено загальне правило - досудове слідство повинно бути закінчено протягом двох місяців, а продовження цього строку є винятком з цього правила. Додержання строків слідства є однією з умов виконання завдань швидкого і повного розкриття злочинів.

Строки досудового слідства відповідно до міжнародних договорів України повинні бути розумними. Статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути судимим без невиправданої затримки (підпункт "с" пункту 3).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "розумний строк досудового слідства" є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо.

Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Зокрема, стаття 13 Конвенції вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Питання щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні вже обговорювалось у рішеннях Європейського суду «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, «Вергельський проти України» від 12.03.2009 року, «Тучін та Тучіна проти України» від 26.05.2016 року(Заява № 40458/08) тощо.

Також ЄСПЛ у своїх рішеннях проти України неодноразово наголошував на відсутності в Україні ефективного національного засобу юридичного захисту стосовно надмірної тривалості кримінального провадження, у зв`язку з чим допускаються порушення статті 13 Конвенції.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 , який неодноразово скаржився до вищестоящих органів поліції та прокуратури з приводу недотримання розумних строків слідства та бездіяльності слідчих та прокурорів у цьому кримінальному провадженні, на час розгляду скарги практично вичерпав усі позасудові можливості захисту своїх прав як потерпілого, а бездіяльність слідства та прокуратури фактично позбавила його можливості захистити свої права у інший спосіб, ніж в судовому порядку.
Враховуючи обов`язок судів застосовувати практику ЄСПЛ як джерело права, наголошення ЄСПЛ на необхідності створення в Україні належного та ефективного механізму захисту прав осіб від надмірної тривалості кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 може бути розглянута в межах ст. 303 КПК України.
За таких обставин, виходячи з пріоритетності прав та свобод людини в Україні, безумовність права особи на справедливий суд та дієвий захист гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав з боку держави, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково в частині зобов`язання слідчого вирішити питання про повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженню відповідної особи, що, на переконання суду, сприятиме обмеженню строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та активізації здійснення слідчих дій.

Підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого завершити кримінальну справу та направити її до суду слідчий суддя не вбачає, оскільки такі вимоги скаржником не конкретизовані та мають досить невизначений характер, а здійснення таких дій до завершення досудового розслідування, тривалість якого так і залишається невідомою, є передчасним.

Керуючись ст. 303, 307, 535 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора по кримінальному провадженню задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Шевченківського відділення Ленінського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 в порядку, встановленому главою 22 КПК України, вирішити питання про повідомлення про підозру відповідної особи по кримінальному провадженню № 0004511 за ст. 382 ч. 1 КК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Зобов`язати посадових осіб Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Запорізької міської прокуратури № 1 у найкоротший термін повідомити суд про виконання ухвали в письмовій формі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

15.08.16