Справа № 126/3853/14-к
Провадження №11-кп/772/234/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000547 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, з середньою освітою, одружений, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Вирішено долю речових доказів та стягнуто з обвинуваченого судові витрати.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

24 липня 2014 року біля 7 години обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 на відрізку дороги сполученням с. Тернівка Бершадського району Вінницької області - с. Юрківка Уманського району Черкаської області, рухаючись в напрямку с. Тернівка зі сторони с. Юрківка в порушення п.п. 2.9., 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості для руху з урахуванням дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, об`їжджаючи пошкодження на дорожньому покритті, не переконавшись в безпечності даного маневру, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Гольф+», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався йому назустріч в напрямку с. Юрківка.

Внаслідок даної ДТП пасажирка автомобіля «Фольксваген Гольф+», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля, отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме: травму хребта у вигляді компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця з компресією ІІ ступеню, переломів поперечних відростків 2-го та 3-го поперекових хребців справа.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, звільнити його від відбування покарання із випробуванням відповідно до ст. 75 КК України. Вважає, що суд зазначивши у вироку ряд пом`якшуючих обставин, не врахував їх при призначенні покарання.

До закінчення апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_9 відмовився від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, в повному обсязі встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених доказів, яким суд дав належну оцінку.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорює доведеність вини і кваліфікацію своїх дій у вироку суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що він раніше не судимий, обставини вчиненого злочину, його суспільну небезпеку. У відповідності до вимог ст. 66 України, суд першої інстанції визнав наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Також, згідно вимог ст. 67 КК України, суд першої інстанції визнав обставину, що обтяжує покарання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував всі обставини, що пом`якшують покарання, та позитивні дані про його особу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, згідно вироку суду, зазначені в апеляційній скарзі обставини, якими обвинувачений обґрунтовує вимоги щодо зміни судового рішення та застосування ст. 75 КК України, були досліджені, оцінені та враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

При розгляді апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що не мав можливості відшкодувати майнову та моральну шкоду в повному обсязі, пропонував потерпілій відшкодувати частинами заподіяну шкоду, при цьому ніяких дій не вчиняв.

Разом з тим, враховуючи думку потерпілої, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, так як покарання призначене судом першої інстанції у вигляді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає. Обвинувачений ОСОБА_7 не навів жодних обставин, які суд не врахував би при призначенні покарання. Передбачених законом підстав для зміни вироку суду в частині призначеного покарання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 403, 405, 407, 418 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: