ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
7 квітня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2016 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком місцевого суду засуджено
ОСОБА_4 , 1992 р.н., громадянина України, не судимого, уродженця та мешканця міста Харкова,
- за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права керувати транспортними засобами;
- за ч. 1 ст. 135 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- на підставі ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів на 5 років позбавлення воліз позбавленням на 3 роки права керувати транспортними засобами.
Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди відповідно 100 000 та 150 000 грн.
Згідно вирокуОСОБА_4 26.07.2014 о 06:10, керуючи автомобілем «Mercedes», та рухаючись по вул. Полтавський Шлях в напрямку вул. Клапцова в м. Харкові, порушив пп. 1.5, 12.3, 12.4, 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з попутним автомобілем «Renault-Kangoo», який від удару виїхав на праве узбіччя та зіштовхнувся з опорою електромережі, що спричинило водію останнього транспортного засобу ОСОБА_5 та пасажирці ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, пасажиру ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, а пасажирці ОСОБА_8 смерть.

Крім того, ОСОБА_4 зник з місця пригоди, залишивши потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у небезпечному для життя стані, в яке їх поставив своїми діями, не вжив заходів для надання медичної допомоги потерпілим.
Апеляційний суд Харківської області 18.01.2016, залишивши цей вирок без зміни, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахував у строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 08.09.2014 по 18.01.2016.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вказані судові рішення, пом`якшивши призначене покарання.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи про суворість призначеного засудженому покарання необґрунтовані.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, пом`якшуючу вину обставину - часткове відшкодування завданих збитків та дані про особу засудженого, який не має судимості, характеризується позитивно, працює, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Апеляційний суд, крім іншого, врахував і думку представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 , який стверджував про правильність та справедливість призначеного судом першої інстанції ОСОБА_4 покарання.
За таких обставин, вмотивувавши свої висновки у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, апеляційний суд обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції, а в касаційній скарзі засудженого не наведено достатніх та переконливих доводів на спростування вищезазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Отже, призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим.
Посилання засудженого у касаційній скарзі про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність, а саме - незастосування ст. 69 КК України, є необґрунтованим.
Отже, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_11