Справа № 1-252/11
Провадження № 1/346/3/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано- Франківської області

у складі :головуючої судді : ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзвиняч Богородчанського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, освіта вища, українця, громадянина України, на утриманні двоє малолітніх дітей, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства підсудній ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, маючи спеціальне звання майор міліції, будучи службовою особою представником влади, переслідуючи корисливі мотиви, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи умисно, в інтересах своєї двоюрідної сестри свідка по справі ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, протягом 9-14 квітня 2011 року наполегливо і систематично вимагав у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які останній ніби-то викрав у ОСОБА_6 , погрожуючи у разі відмови, обмежити його законні права та свободи у виді притягнення до кримінальної відповідальності, за таких обставин:

Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області №28 о/с від 13.03.2009р. підсудний ОСОБА_8 призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

На початку лютого 2011 року до підсудного ОСОБА_8 як до представника влади, звернулась його двоюрідна сестра ОСОБА_6 , яка повідомила, що її колишній співмешканець потерпілий ОСОБА_9 ніби-то викрав у неї близько 1000 доларів США, однак із заявою в правоохоронні органи ОСОБА_10 звертатись відмовилась.

09.04.2011 ОСОБА_10 зателефонувала до підсудного ОСОБА_8 та повідомила, що потерпілий ОСОБА_9 повернувся із-за кордону з сезонних робіт і знаходиться в кафе "Лагуна" в смт.Богородчани Івано-Франківської області.

Того ж дня підсудний ОСОБА_8 будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, в інтересах своєї двоюрідної сестри ОСОБА_10 достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_9 не вчиняв крадіжки грошей у ОСОБА_10 остання із заявою в органи внутрішніх справ не зверталась, приїхав в кафе "Лагуна" і зустрівши там потерпілого ОСОБА_9 , безпідставно, доставив його в Богородчанський РВ УМВСУ в Івано-Франківській області та завів у свій службовий кабінет.

Перебуваючи у своєму службовому кабінеті, підсудний ОСОБА_8 поставив перед потерпілим ОСОБА_9 категоричну вимогу повернути ОСОБА_10 ніби-то викрадені кошти в сумі 1000 доларів США погрожуючи у разі відмови, притягнути його до кримінальної відповідальності і добитись призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_9 намагався пояснити, що жодної крадіжки грошей у ОСОБА_10 не вчиняв, а отримані останньою кошти від своєї матері, яка тривалий час перебуває на заробітках за кордоном, вони разом витратили під час відпочинку в листопаді 2010 року в нічних клубах та готелях м.Івано-Франківська.

Підсудний ОСОБА_8 пояснення потерпілого ОСОБА_9 до уваги не брав, а продовжував залякувати останнього притягненням до кримінальної відповідальності та настанням в майбутньому негативних наслідків у вигляді наявної судимості та обмеження права у виїзді на роботу за кордон.

Перебуваючи під психологічним впливом підсудного ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 знаходячись в приміщенні Богородчанського РВ УМВСУ в області був змушений зізнатись у ніби-то вчиненні крадіжки грошей у ОСОБА_10 та власноручно на вимогу підсудного ОСОБА_8 написав розписку про зобов`язання повернути гроші в сумі 1000 доларів США протягом десяти днів.

Одразу ж після цього, підсудний ОСОБА_8 на власному автомобілі марки "Опель Астра" д.н.з. НОМЕР_1 відвіз потерпілого ОСОБА_9 до його будинку в с.Монастирчани Богородчанського району та, продовжуючи погрожувати обмеженням його законних прав та свобод, змусив передати його сестрі ОСОБА_10 гроші в сумі 300 доларів США, що по курсу НБУ становить кошти в сумі 2389,41грн. та 400грн., а всього кошти в сумі 2789,41грн., які вона отримала в присутності підсудного ОСОБА_8 . Після цього, підсудний ОСОБА_8 ще раз попередив потерпілого ОСОБА_9 про необхідність передачі ОСОБА_10 решти грошей в сумі 650 доларів США протягом десяти днів.

Потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи під впливом підсудного ОСОБА_8 , будучи наляканим можливістю бути притягнутим до кримінальної відповідальності за злочин якого не вчиняв, 13.04.2011 близько 9год. 30хв. зустрів підсудного ОСОБА_8 біля приміщення Богородчанського РВ УМВСУ в області та спробував пояснити, що не може знайти суми грошей, яку останній в нього вимагав.

Підсудний ОСОБА_8 , маючи на меті довести свій злочинний умисел до кінця, повторно став погрожувати потерпілому ОСОБА_9 притягненням його до кримінальної відповідальності у випадку відмови передачі грошей його сестрі ОСОБА_10 .

14.04.2011р. потерпілий ОСОБА_9 перед передачею грошей підсудному ОСОБА_8 для його сестри ОСОБА_10 з метою захисту своїх прав і законних інтересів, звернувся у відділ внутрішньої безпеки в Івано-Франківській області СВБ ГУБОЗ МВС України із заявою про вимагання в нього грошей підсудним ОСОБА_8 в розмірі 1000 доларів США.

Того ж дня, близько 11год. потерпілий ОСОБА_9 приїхав в смт.Богородчани, зателефонував до підсудного ОСОБА_8 та повідомив, що приніс гроші, а останній відповів, що він зайнятий і наказав чекати його дзвінка.

Близько 14год. потерпілий ОСОБА_9 ще раз зателефонував підсудному ОСОБА_8 і сказав, що знаходиться в м.Івано-Франківську. Підсудний ОСОБА_8 повідомив, що також перебуває в м.Івано-Франківську і наказав їхати на зустріч з ним на вул.Коновальця до приміщення Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні.

Через кілька хвилин, перевіряючись, підсудний ОСОБА_8 , не бажаючи бути викритим у вчиненні злочинів, зателефонував потерпілому ОСОБА_9 і наказав їхати на кільцеву розв`язку, на вул.Мазепи, що на виїзді з м.Івано-Франківськ в напрямку смт.Богородчани. Потерпілий ОСОБА_9 , виконуючи вказівку підсудного ОСОБА_8 , приїхав до вказаного місця, де зустрів останнього і сів до нього в автомобіль марки "Опель Астра" на заднє сидіння, в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилась оперуповноважена СКМСД Богородчанського РВ УМВСУ в Івано-Франківській області свідок ОСОБА_11 . Потерпілий ОСОБА_9 сказав підсудному ОСОБА_8 , що приніс лише 400 доларів США, після чого підсудний ОСОБА_8 разом з свідком по справі ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_9 поїхали в смт.Богородчани Івано-Франкківської області і заїхавши в селище, зупинив автомобіль поблизу будинку №5"А" на вул.Шевченка.

В цей час, в автомобіль, на заднє пасажирське сидіння присіла свідок по справі ОСОБА_10 . Потерпілий ОСОБА_9 , виконуючи незаконну вимогу передати ОСОБА_10 гроші, поклав між передніми сидіннями грошові кошти в сумі 400 доларів США, що по курсу НБУ становить кошти в сумі 3187,72грн., після чого вийшов з автомобіля. Отримані від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти, ОСОБА_10 забрала собі, поклавши в праву кишеню куртки, після чого підсудний ОСОБА_8 був затриманий працівниками ВВБ при УМВСУ в Івано-Франківській області.

Такими своїми умисними діями, які виразились в зловживанні владою і службовим становищем, тобто умисному, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою влади і службового становища всупереч інтересам служби, вчинене працівником правоохоронного органу, та своїми умисними діями, які виразились у вимаганні передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, підсудний ОСОБА_4 в сукупності вчинив злочини, передбачені ст. ст.364 ч. 3, 189 ч.2 КК України.

15 липня 2014 року старшим прокурором Коломийської міжрайонної прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_13 за погодженням із Коломийським міжрайонним прокурором ОСОБА_14 ухвалено постанову про зміну обсягу обвинувачення в суді стосовно підсудного ОСОБА_8 на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції, у відповідності до норм якого ч.3 ст. 364 КК України з Кримінального кодексу України-виключена, тому враховуючи дану обставину підсудному ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що він своїми умисними діями, які виразились в зловживанні владою і службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної особи, використанні службовою особою влади і службового становища всупуреч інтересам служби та, що своїми умисними діями, які виразились у вимаганні передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого, вчинене службовою особою з використанням службового становища, підсудний ОСОБА_4 в сукупності вчинив злочини, передбачені ст. ст.364 ч. 1, 189 ч.2 КК України.

30 липня 2014 року старшим прокурором Коломийської міжрайонної прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_13 ухвалено постанову про зміну обсягу обвинувачення в суді стосовно підсудного ОСОБА_8 шляхом виключення із обвинувачення ст.364 ч.3 КК України на підставі ст.5 КК України, Закону України від 21.02.2014 року "Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексу України щодо імплементації до національного законодавства положень стосовно Конвенції ООН проти корупції", Закону України від 13.05.2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» та пред явлено обвинувачення підсудному ОСОБА_8 згідно котрого останній обвинувачується в тому, що працюючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, будучи службовою особою з використанням свого службового становища переслідуючи корисливі мотиви, та діючи умисно, в інтересах своєї двоюрідної сестри ОСОБА_6 , протягом 9-14 квітня 2011 року наполегливо і систематично вимагав у потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які останній ніби-то викрав у свідка по справі ОСОБА_10 , погрожуючи у разі відмови, обмежити його законні права та свободи у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності, за таких обставин:
Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області №28 о/с від 13.03.2009р. підсудний ОСОБА_4 призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Богородчанського PB УМВС України в Івано-Франківській області.
На початку лютого 2011 року до підсудного ОСОБА_8 як до представника влади звернулась його двоюрідна сестра ОСОБА_6 , яка повідомила, що її колишній співмешканець потерпілий ОСОБА_9 ніби-то викрав у неї близько 1000 доларів США, однак із заявою в правоохоронні органи ОСОБА_10 звертатись відмовилась.
09.04.2011 ОСОБА_10 зателефонувала до підсудного ОСОБА_8 та повідомила, що потерпілий ОСОБА_9 повернувся із-за кордону, з сезонних робіт і знаходиться в кафе "Лагуна" в смт. Богородчани Івано-Франківської області.
Того ж дня, підсудний ОСОБА_8 , будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, з використанням свого службового становища, діючи умисно,

в інтересах своєї двоюрідної сестри ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_9 не вчиняв крадіжки грошей у ОСОБА_10 і остання із заявою в органи внутрішніх справ не зверталась, приїхав в кафе "Лагуна" і, зустрівши там потерпілого ОСОБА_9 , безпідставно доставив його в Богородчанський РВ УМВСУ в Івано-Франківській області та завів у свій службовий кабінет.
Перебуваючи у своєму службовому кабінет, підсудний ОСОБА_8 поставив перед потерпілим ОСОБА_9 категоричну вимогу повернути ОСОБА_10 ніби-то викрадені кошти в сумі 1000 доларів США, погрожуючи у разі відмови, притягнути його до кримінальної відповідальності і добитись призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_9 намагався пояснити, що жодної крадіжки грошей у ОСОБА_10 не вчиняв, а отримані останньою кошти від своєї матері, яка тривалий час перебуває на заробітках за кордоном, вони разом витратили під час відпочинку в листопаді 2010 року в нічних клубах та готелях м. Івано- Франківська.
Підсудний ОСОБА_8 пояснення потерпілого ОСОБА_9 до уваги не брав, а продовжував залякувати останнього притягненням до кримінальної відповідальності та настанням в майбутньому негативних наслідків у вигляді наявної судимості та обмеження права у виїзді на роботу за кордон.
Перебуваючи під психологічним впливом підсудного ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні Богородчанського РВ УМВСУ в області, був змушений зізнатись у ніби-то вчиненні крадіжки грошей у ОСОБА_10 та власноручно на вимогу підсудного ОСОБА_8 написав розписку про зобов`язання повернути гроші в сумі 1000 доларів США протягом десяти днів.
Одразу ж після цього підсудний ОСОБА_8 на власному автомобілі марки "Опель Астра" д.н.з. НОМЕР_2 відвіз потерпілого ОСОБА_9 до місця його проживання в с. Монастирчани Богородчанського району та продовжуючи погрожувати обмеженням його законних прав та свобод, змусив передати його сестрі ОСОБА_10 гроші в сумі 300 доларів США, що по курсу НБУ становить кошти в сумі 2389,41грн. та 400грн., а всього кошти в сумі 2789,41грн., котрих вона отримала в присутності підсудного ОСОБА_8 . Після цього підсудний ОСОБА_8 ще раз попередив потерпілого ОСОБА_9 про необхідність передачі ОСОБА_10 решти грошей в сумі 650 доларів США протягом десяти днів.
Потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи під впливом підсудного ОСОБА_8 , будучи наляканим можливістю бути притягнутим до кримінальної відповідальності за злочин якого не вчиняв, 13.04.2011 близько 9год. 30хв. зустрів підсудного ОСОБА_8 біля приміщення Богородчанського РВ УМВСУ в області та спробував пояснити, що не може знайти суми грошей, яку останній в нього вимагав.
Підсудний ОСОБА_8 маючи на меті довести свій злочинний умисел до кінця повторно став погрожувати потерпілому ОСОБА_9 притягненням його до кримінальної відповідальності у випадку відмови передачі грошей його сестрі ОСОБА_10 .
14.04.2011 потерпілий ОСОБА_9 перед передачею грошей підсудному ОСОБА_8 для його сестри ОСОБА_10 з метою захисту своїх прав і законних інтересів, звернувся у відділ внутрішньої безпеки в Івано-Франківській області СВБ ГУБОЗ MBС України із заявою про вимагання в нього грошей підсудним ОСОБА_8 в розмірі 1000 дол. США .
Того ж дня, близько 11 год. потерпілий ОСОБА_9 приїхав в смт. Богородчани, зателефонував до підсудного ОСОБА_8 та повідомив, що приніс гроші, на що останній відповів, що він зайнятий і наказав чекати його дзвінка.
Близько 14 год. потерпілий ОСОБА_9 ще раз зателефонував підсудному ОСОБА_8 і сказав, що знаходиться в м. Івано-Франківську, на що останній повідомив, що також перебуває в м. Івано-Франківську і наказав їхати на зустріч з ним на вул. Коновальця до приміщення Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні.
Через кілька хвилин, перевіряючись, підсудний ОСОБА_8 , не бажаючи бути викритим у вчиненні злочину, зателефонував потерпілому ОСОБА_9 і наказав їхати на кільцеву

розв`язку, на вул.Мазепи, що на виїзді з м.Івано-Франківська в напрямку смт.Богородчани. Потерпілий ОСОБА_9 , виконуючи вказівку підсудного ОСОБА_8 , приїхав до вказаного місця, де зустрів останнього і сів до нього в автомобіль марки "Опель Астра" на заднє сидіння, в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилась оперуповноважена СКМСД Богородчанського PB УМВСУ в Івано-Франківській області свідок по справі ОСОБА_11 . Потерпілий ОСОБА_7 повідомив підсудному ОСОБА_4 про принесені лише 400 доларів США, після чого підсудний ОСОБА_8 разом з свідком ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_9 поїхав в смт.Богородчани і, заїхавши в селище, зупинив свій автомобіль поблизу будинку №5"А" на вул.Шевченка.
В цей час, в автомобіль на заднє пасажирське сидіння сіла ОСОБА_10 , а потерпілий ОСОБА_9 , виконуючи незаконну вимогу передати ОСОБА_10 гроші, поклав між передніми сидіннями грошові кошти в сумі 400 доларів США, що по курсу НБУ становить 3187,72грн., після чого вийшов з автомобіля.
Отримані від потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти свідок ОСОБА_10 забрала, поклавши в праву кишеню куртки, після чого підсудний ОСОБА_8 був спійманий на "гарячому" працівниками ВВБ в Івано-Франківській області.
Такими своїми умисними діями, які виразились у вимаганні передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого, вчинене службовою особою з використанням службового становища, підсудний ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ст.189 ч.2 КК України.
Потерпілий у судові засідання повторно не з явився із за перебування за межами України на заробітках.
В судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_5 подав письмове клопотання про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування відповідно вимог ст.281 КПК України з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, котрого підтримав та уточнив підсудний ОСОБА_8 та просив задовольнити виходячи із наступного.

30.07.2014 року прокурором Коломийської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні змінено обвинувачення ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 189 КК України. Підсудний ОСОБА_8 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України , не визнає.
У зв`язку з цим, дотримуючись вимог ч. 4 ст. 277 КПК України суд повинен забезпечити реалізацію прав потерпілого, передбачених ст.ст. 49, 267 КПК України - давати показання, заявляти відводи і клопотання, висловлювати свою думку про думку інших учасників судового розгляду, давати пояснення з приводу досліджуваних судом обставин справи, підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, брати участь у судових дебатах. Подальший же судовий розгляд кримінальної справи можливий за умови, коли потерпілий відмовиться підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, про що зазначено у ч. 5 ст. 277 КПК України.
Однак, суд не може дотриматись вищезазначених вимог КПК України, оскільки потерпілий ОСОБА_9 із липня 2014 року на судові засідання до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області не з`являється, а не менш як 8 судових приводів щодо останнього реалізувати не можливо із причин відсутності потерпілого на території України.
Із оголошених в судових засіданнях матеріалів щодо приводу потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що він вибув за межі території України на невизначений термін і дуже рідко навідується додому.
За таких обставин продовження судового розгляду даної кримінальної справи не можливе, оскільки будь-яке судове рішення буде прийняте у порушення вимог ст. ст. 22, 323 КПК України щодо всебічності, повноти, об`єктивності судового розгляду і законності і обгрунтованості будь-якого вироку.
Відповідно до ст. 290 КПК України у випаду неявки у судове засідання потерпілого суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вирішує питання про розгляд справи або відкладення його в залежності від того, чи можливо відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини справи і захистити його права законні інтереси. При цьому, суд, при наявності заходів безпеки щодо

потерпілого за наявності письмового підтвердження його показань, даних раніше - у виняткових випадках може звільнити потерпілого від обов`язку з`являтись у судове засідання.
З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що заходи безпеки щодо ОСОБА_7 не застосовувались, останній заяв про підтвердження даних ним раніше показань до суду не представляв.
При цьому, у судовому засіданні з`ясовано фактичні дані, які кардинально суперечать обставинам, дослідженим на досудовому слідстві. Джерелами цих даних були об`єктивні і повні показання свідків, нові експертизи (від проведення яких досудове слідство самоусунулось) - які вказують на наявність суттєвих суперечностей, сумнівів у доведеності винуватості підсудного ОСОБА_8 , без усунення яких неможливо постановити кінцеве рішення в даній справі, а саме: стороною захисту надано в судовому засіданні рішення Богородчанського районного суду від 19.02.2013 року, яким задоволено позов про стягнення з потерпілого по даній справі ОСОБА_9 боргу на користь ОСОБА_10 згідно розписки від. 09.04.2011 року (котру з позиції досудового слідства і прокурора, ніби потерпілий ОСОБА_9 писав під примусом підсудного ОСОБА_8 і останній ніби то достовірно знав, що потерпілий ОСОБА_9 грошових коштів не викрадав і не мав перед ОСОБА_10 грошових зобов`язань). Саме вказане судове рішення вказує на існуючі боргові (грошові) зобов`язання потерпілого ОСОБА_9 перед ОСОБА_10 і спростовує надумані слідством мотиви отримати підсудним ОСОБА_8 неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної особи (рішення суду вказує, що боргові зобов`язання являються виключно правомірною вигодою).
Крім того показаннями, отриманими під час судового слідства від свідків оперативного чергового Богородчанського РВ МВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_15 , помічника чергової частини Богородчанського РВ МВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_16 , ДІМ Богородчанського РВ МВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 встановлено, що підсудний ОСОБА_8 09.04.2011 року насильно не доставляв потерпілого ОСОБА_7 до райвідділу, не заводив його до свого службового кабінету, не залякував і не вимагав писати будь-які розписки. Натомість потерпілий ОСОБА_7 написав розписку на ім`я ОСОБА_10 у присутності дільничого інспектора ОСОБА_18 без участі підсудного ОСОБА_8 , який виходив із приміщення райвідділу і не спілкувався із потерпілим.
Ці ж обставини підтвердили в суді допитані в якості свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 - безпосередні свідки подій 09.04.2011 року. Крім того свідок ОСОБА_10 звернулася до підсудного ОСОБА_8 як до свого родича - двоюрідного брата, а не як до працівника міліції, що зафіксовано як на досудовому слідстві і підверджено ОСОБА_10 у судовому засіданні .
Також виключно в ході судового слідства за клопотанням сторони захисту проведено почеркознавчу та фоноскопічну експертизи і з висновку почеркознавчої експертизи вбачається, що письмова розписка потерпілого ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 написана потерпілим ОСОБА_9 без примусу і збиваючих факторів (ніхто останнього не примушував писати розписку), а з висновку фоноскопічної експертизи вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 зкукозапис проводив іншим технічним засобом (існують ознаки як автентичності, так і переписування), а згідно ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи встановлення нових доказів (від збирання і оцінки яких досудове слідство самоусунулось), які спростовують вину підсудного ОСОБА_8 , 28 травня 2014 року в судовому засіданні повторно допитаний потерпілий ОСОБА_9 ствердив, що підсудний ОСОБА_8 насильно не доставляв його в Богородчанський РВ УМВС, не примушував писати його розписку на ім`я ОСОБА_10 , не погрожував йому і не вимагав грошей. Запис розмов із ОСОБА_4 він проводив зовсім іншим диктофоном, котрого не зазначено у матеріалах справи.
Після чергової зміни 30.07.2014 року підсудному ОСОБА_8 обвинувачення на ч. 2 ст. 189 КК України потерпілий ОСОБА_9 постійно не з`являвся в судові засідання і судом не виконані вимоги

ст. 277 КПК України в частині роз`яснення потерпілому права на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, чим на даний час обмежено процесуальні права останнього.
Разом з тим, вже після останньої зміни обвинувачення потерпілий ОСОБА_9 через канцелярію Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надав письмову заяву від 28.11.2014 року, в якій визнав, що викрав грошові кошти у ОСОБА_22 (відповідно до «старого» і нового обвинувачення вказані кошти, на думку досудового слідства і прокурора, були надуманим приводом ОСОБА_8 незаконно і безпідставно вимагати нібито чуже майно у потерпілого ОСОБА_23 ).
24.04.2015 року проведено за участю потерпілого ОСОБА_9 по даній кримінальній справі судове засідання, на яке із об`єктивних причин не з явились вчасно підсудний ОСОБА_8 та його захист.
Відповідно до ст.ст. 288, 289 КПК України - у разі, коли підсудний і його захисник не з`явилися у судове засідання, слухання справи належить відкласти.
Намагаючись всіляко незаконно пришвидшити судовий розгляд, прокурор допустив грубі порушення вимог ст.59 Конституції України, ст.ст. 16, 16- 1, 21 КПК України, статті 6 Європейської Конвенції з прав людини (справа «Жуковський проти України» від 03.03.2011 року - у разі, якщо вирок грунтується виключно або вирішальною мірою на показанях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати, або вимагати щоб її допитати під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною із гарантіями, передбаченими ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини так як в судовому засіданні 24.04.2015 року потерпілого ОСОБА_9 без підсудного ОСОБА_8 та його захисника фактично допитано прокурором про боргові відносини, з`ясовано його позицію за ст. 277 КПК України, що являється неприпустимим, що позбавило підсудного ОСОБА_8 права на захист, призвело до обмеження підсудного у можливості надання, дослідження доказів щодо його невинуватості та доведенні їх переконливості перед судом після зміни обвинувачення. 24.04.2015 року потерпілий ОСОБА_9 знову вказав, що підтримує попередні показання (виправдовувальні щодо ОСОБА_8 станом на 28.05.2014 року), а під корегуванням прокурором (навідні запитання) вказав суперечливу позицію, що на даний час підтримує першочергові покази і покази, які давав в судовому засіданні, то постає питання, які показання підтримує потерпілий ОСОБА_9 так як в судових засіданнях він їх змінював чотири рази.
Таким чином позбавлено суд зберігати об`єктивність і неупередженість при розгляді даної справи.
28.05.2014 року потерпілий ОСОБА_9 зізнався, що викрав гроші у ОСОБА_10 , диктофон використовував зовсім інший, підсудний ОСОБА_8 руки біля кафе «Лагуна» йому не заломлював, він, ОСОБА_9 , поїхав в міліцію без примусу, розписку писав добровільно.
Із 28.05.2014 року потерпілий ОСОБА_9 не з`являвся у судові засідання чим перешкоджав і затягував судовий розгляд і судом неодноразово за клопотанням прокурора ухвалювалися постанови про примусовий привід потерпілого ОСОБА_9 .
28.11.2014року потерпілий ОСОБА_9 подав до суду заяву, в якій знову спростував позицію сторони обвинувачення і зізнався у крадіжці грошей у ОСОБА_6 . При цьому справу по ОСОБА_4 просив закрити.
Разом з тим, у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2013 року до ЄРДР № 000228 (розслідування проводиться Тисменецьким РВ УМВС у Івано-Франківській області) за фактом крадіжки грошей ОСОБА_9 у ОСОБА_10 (тих самих грошей, про викрадення яких ОСОБА_7 на досудовому слідстві по даній кримінальній справі відносно ОСОБА_4 заперечував) допитаний як свідок ОСОБА_9 вказав, що викрав у ОСОБА_10 1000 доларів США і витратив їх в нічних клубах. Про зобов`язання повернення цих коштів ОСОБА_9 написав останній розписку, оригінал якої міститься в даній кримінальній справі і по якій

проведена почеркознавча експертиза та виготовлено висновок від 27.06.2012 року, тобто висновок експерта виготовлений до зміни обвинувачення від 30.07.2014 року. Про визнавальні покази ОСОБА_9 стосовно вчиненої ним крадіжки у ОСОБА_10 вищезгаданих грошей у судовому засіданні ствердив свідок ОСОБА_24 , якого було допитано без участі потерпілого ОСОБА_9 із за неявки останнього у судове засідання без поважних причин.
З огляду на зазначене, а також приймаючи до уваги те, що в ході судового розгляду буде неможливо надати оцінку показанням потерпілого, які постійно змінювались - в останнє потерпілий ОСОБА_9 підтримав змінене обвинувачення, однак після виклику в судове засідання свідків захисту для допиту по зміненому обвинуваченню потерпілий не з являється у судові засідання, ігнорує їх, та враховуючи його неодноразові зміни показань, які є протилежно суперечливими, не представляється можливим об єктивно з`ясувати обставини справи, а фактично обвинувачення вибудовано на показаннях потерпілого ОСОБА_9 , то і вимоги ст. 277 КПК України виконати представляється не можливо.
Із врахуванням таких обставин, можливо прийти до висновку, що усунути зазначені протиріччя, з`ясувати нові обставини, дослідити нові докази (виключно повторно допитавши в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 одночасно із підсудним ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_10 і іншими свідками, вказаними вище) в розумні строки не можливо, оскільки потерпілий ОСОБА_9 виїхав із України на невизначений термін, або ж просто переховується від суду.

Зазначені у даному клопотанні недоліки не можуть бути усунуті під час судового розгляду справи, тому являються беззаперечними мотивами для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.
В ході додатково розслідування необхідно провести наступні процесуальні дії: встановити місце перебування потерпілого ОСОБА_9 , провести його допит із врахуванням нових обставин, з`ясованих в судовому засіданні (в тому числі і залякування, і наявного судового рішення про стягнення із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 грошового боргу); провести одночасні допити потерпілого ОСОБА_9 із свідками, із якими в показаннях існують суперечності; провести відтворення обстановки і обставин події за участю свідків (в тому числі нових, допитаних за клопотанням сторони захисту, потерпілого, підсудного ОСОБА_8 , дослідити обставини, що вказують на наявність чи відсутність факту викрадення ОСОБА_9 грошей у ОСОБА_10 .
Відповідно до п. 11 ППВСУ № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку» - якщо в ході судового слідства перевірку і уточнення результатів допиту підсудного, потерпілого, свідка або даних, одержаних при провадженні інших судово-слідчих дій, неможливо зробити за допомогою інших доказів без відтворення обстановки і обставин події, справа підлягає направленню на додаткове розслідування.
Разом з тим, підтвердженням зазначеної неусуваємої неповноти досудового слідства і необхідності на теперішній час направляти справу на додаткове роз лідування являється також і той факт, що органом досудового розслідування не проведено жодного відтворення обстановки і обставин події (слідчого експерименту), при наявності котрих можна б було встановити наявність чи відсутність вини підсудного ОСОБА_8 , підтвердити чи спростувати ті чи інші показання учасників судового розгляду справи так як підсудний ОСОБА_8 як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду даної справи винним себе не визнає.
Враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення клопотання про направлення справи на додаткове розслідування поскільки потерпілий ОСОБА_9 не прибув у судове засідання з поважних причин - перебуває за межами України і суд під час судового розгляду може усунути даний недолік шляхом надання судового доручення у порядку ст.315-1 КПК

України, що потерпілий ОСОБА_9 висловив свою думку у судовому засіданні щодо зміненого обвинувачення від 30 липня 2014 року котрого підтримує, а відсутність пояснень потерпілого щодо допиту свідка ОСОБА_25 у відсутності потерпілого (визнавальні покази ОСОБА_9 на досудовому слідстві щодо вчинення останнім крадіжки грошей у ОСОБА_10 у квітні місяці 2011 року) не є підставою для задоволення даного клопотання, то суд приходить до насупного висновку.
Відповідно до ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від11.02.2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статтей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхнево чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.9 Постанови ПВСУ від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін.

Підсудний ОСОБА_4 обвинувачується згідно постанови про зміну обвинувачення в суді від 30 липня 2014 року за ст.189 ч.2 КК України (т.4 а.с.а.с.177-182). Винним себе підсудний ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ст.189 ч.2 КК України не визнає.

Під час розгляду даної справи клопотань від прокурора та учасників судового розгляду в порядку ст.315-1 КПК України стосовно потерпілого ОСОБА_9 , не надходили.

Суд, вивчивши матеріали справи, заявлене клопотання про направлення даної справи на додаткове розслідування з зазначених у клопотанні підстав, котрі встановлені у судовому засіданні (письмова розписка потерпілого ОСОБА_9 т.1а.с.51; висновок почеркознавчої експертизи від 27.06.2012р. т.4 а.с.а.с.24-28; висновок криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису від 28.12.2012р. т.4 а.с.а.с.44-46; письмова заява потерпілого ОСОБА_9 від 28.11.2014р. т.4а.с.203-204; письмова заява потерпілого ОСОБА_9 від 24.04.2015р. т.4 а.с.244; заочне рішення Богородчанського районного суду від 19.02.2013р. т.4 а.с.101,102; постанови про примусовий привід потерпілого ОСОБА_9 та результат їх виконання т.4 а.с.а.с.207, 210-212, 213, 218, 221-224, 231, 232, 233, т.5 а.с.17,38,41-43,70,77-78,80-83,97,107-109), вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає, що справу слід направити для проведення додаткового розслідування, оскільки вказані недоліки досудового слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

В ході проведення додаткового досудового розслідування необхідно достовірно встановити фактичне місце знаходження потерпілого ОСОБА_7 , провести його допит із врахуванням нових обставин, з`ясованих в судовому засіданні в тому числі з урахуванням зміненого обвинувачення від 30 липня 2014 року ( наявність чи відсутність його залякування, наявного судового рішення Богородчанського районного суду про стягнення із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 грошового боргу); провести одночасні допити потерпілого ОСОБА_7 із свідками з якими в показаннях існують суперечності в тому числі допитаних у відсутності потерпілого ОСОБА_9 ( ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ); провести відтворення обстановки і обставин події за участю свідків обвинувачення (в тому числі допитаних за клопотанням сторони захисту( ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 )), потерпілого ОСОБА_9 , підсудного ОСОБА_8 , дослідити обставини, що вказують на наявність чи відсутність факту викрадення потерпілим ОСОБА_9 грошей у ОСОБА_10 в квітні місяці 2011 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.281, 296 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Повернути кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, для проведення додаткового розслідування прокурору Івано-Франківської області.

Міру запобіжного заходу відносно підсудного ОСОБА_4 залишити без змін- підписку про невиїзд.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони учасники судового розгляду можуть подати апеляції до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1