В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2016 року смт. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни Полтавської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, навчається на 1 курсі Лубенського фінансово-економічного коледжу, раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
07.05.2016 року, точного часу слідством не встановлено, по вул.Молодіжній у с.Онішки Оржицького району Полтавської області біля приміщення кафе «Водолій» на грунті раптово виниклих неприязних відносин під час сварки ОСОБА_6 , не встановленим гострим предметом наніс ОСОБА_7 5 ударів по тулубу. Внаслідок вказаного, згідно висновку судово-медичної експертизи № 166 від 10.05.2016 року ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани по лівій боковій поверхні грудної клітки на 4 см. нижче від пахової западини по середній пахвинній лінії, колото-різаної рани в нижній частині правої поперекової ділянки, дві колотих рани в верхній частині правої поперекової ділянки, подряпини по правій боковій поверхні грудної клітки на рівні 7-10 ребер по середній пахвинній лінії, які утворились від дії гострого (гострих) предмету (предметів), при чому у ділянку тулуба було спричинено не менше 5 травматичних діянь і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав частково. Пояснив суду, що 07 травня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла суперечка. Так, як він є другом Кіяниці, то вирішив за нього заступитись. На вулицю позвав ОСОБА_10 , щоб поговорити, під час розмови ОСОБА_11 наніс удар у височну частину голови, від удару впав. Перебуваючи на землі знайшов якийсь предмет і почав ним ОСОБА_12 наносити удари у різні ділянки тіла. Суперечку затіяв ОСОБА_10 . Присутні звинуватили, що удари наносив кастетом, але це був якийсь предмет, який було знайдено під час суперечки на землі, що саме це було вказати не може. Вважає, що того дня, хтось інший міг наносити тілесні ушкодження потерпілому. Ним особисто потерпілому було нанесено один удар. У той день ОСОБА_13 бився ще із ОСОБА_14 . Інших ударів він не наносив. Також вважає, що час вчинення злочину у обвинувальному акті вказано не вірно, так як суперечка відбулась приблизно о 23-00 год. Окрім того, у нього також були тілесні ушкодження та пошкоджений одяг, але заяви до поліції не писав, оскільки вважає, що такий конфлікт слід урегульовувати іншим не судовим шляхом. У судових дебатах зазначив, що вину визнає.

Під час судових засідань цивільний позов визнавав частково, погоджується відшкодувати ОСОБА_7 2000- 3 000 грн. У судових дебатах прохав врахувати, що має поганий матеріальний стан, а його захисник ОСОБА_5 зазначив, що підстав для стягнення моральної шкоди взагалі не наведено.

Потерпілий ОСОБА_7 у суді пояснив, що 07.05.2016 року разом з ОСОБА_15 пішли у кафе «Володій». По дорозі до бару зустріли друга ОСОБА_16 , який пожалівся на конфлікт з ОСОБА_17 . Прийшовщи до кафе, до столику де сиділи підійшов ОСОБА_18 та сказав, що він друг ОСОБА_19 , і якщо щось, то буде його захищати. ОСОБА_6 запропонував вийти на вулицю поговорити. Коли вийшли на вулицю, то за ними вийшов ОСОБА_20 та ОСОБА_16 . У ході розмови ОСОБА_6 схопив за рукав і якимось чином опинився зі спини та почав наносити удари у різні ділянки тулуба. Внаслідок отриманих ударів, відштовхнув ОСОБА_6 , який впав на землю. Удари наносились гострим предметом та були різкими. На цьому конфлікт був припинений. Внаслідок ударів почув, що з ран йде кров. Яким саме предметом були нанесені тілесні ушкодження та де він його взяв, вказати не може. Друзі обробили рани та відвезли додому. Вдома розповів матері, яка відвезла до лікарні.

Цивільний позов підтримує. Вважає, що розмір, який підлягає до стягнення є адекватним, оскільки внаслідок отримання тілесних ушкоджень хвилювався, терпів біль, відвідував лікувальний заклад, йому здійснювали перев`язки та накладали шви на рани.

Законний представник потерпілого ОСОБА_21 у суді вказала, що 07.05.2016 року близько 23-00 год. прийшов син додому та сказав, що його порізав ОСОБА_22 . Побачивши рани, поїхали у лікарню, де їх обробили, завели амбулаторну картку, робили перев`язки. Син терпів фізичний біль від ран, порушився сон. Після цих подій звернулась до матері ОСОБА_6 , яка спочатку погодилась на відшкодування витрат, а потім відмовилась.

Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Враховуючи часткове визнання вини з боку обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження вина обвинуваченого доводиться слідуючими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. А саме:

-висновком судово-медичної експертизи № 166 від 10.05.2016 року де вказано, що ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани по лівій боковій поверхні грудної клітки на 4 см. нижче від пахової западини по середній пахвинній лінії, колото-різаної рани в нижній частині правої поперекової ділянки, дві колотих рани в верхній частині правої поперекової ділянки, подряпини по правій боковій поверхні грудної клітки на рівні 7-10 ребер по середній пахвинній лінії, які утворились від дії гострого (гострих) предмету (предметів), при чому у ділянку тулуба було спричинено не менше 5 травматичних діянь і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

-протоколом слідчого експерименту від 07.06.2016 року згідно якого потерпілий ОСОБА_7 розповів та показав за яких обставин він отримав тілесні ушкодження та пояснив у якому положенні один до одного перебували учасники конфлікту;

-висновком судово-медичного експерта № 220 від 24.06.2016 року згідно якого експерт встановив, що покази ОСОБА_7 , які були ним дані під час допиту у якості потерпілого та під час проведення слідчого експерименту від 07.06.2016 року у цілому не протирічать даним судового-медичної експертизи щодо давності, характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень. Покази свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 також не протирічать даним судово-медичної експертизи ОСОБА_7 в частині давності, характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Свідки, які були допитані у судовому засіданні зазначили слідуюче.

ОСОБА_25 у суді вказав, що 07.05.2016 року він разом з ОСОБА_8 вийшли гуляти, назустріч їм йшов ОСОБА_26 , який поскаржився на конфлікт з ОСОБА_17 . Умовили ОСОБА_24 повернутись до кафе. Побачивши Кіяницю, з ним не скандалили. Рудий переговорив з ним, під час цієї розмови підійшов ОСОБА_6 та вказав, що якщо будуть проблеми, то він вступиться за Кіяницю, бо він його товариш. Після цієї розмови всі сіли за столики, невдовзі до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_6 та запропонував вийти на вулицю для розмови. Через невеликий проміжок часу вийшов на вулицю разом із ОСОБА_27 де побачили тих, хто вийшов з кафе. Хлопці були біля дороги, говорили, але раптово ОСОБА_6 почав наносити ОСОБА_28 удари руками. У результаті вказаних ударів, ОСОБА_29 відштовхнув ОСОБА_30 і той відійшов. Денис показав рани на тілі. Присутні припустили, що у ОСОБА_30 був кастет, але той показав свої руки, що у них нічого не було. Побачивши тілесні ушкодження на тілі товарища, відвезли його додому.

Свідок ОСОБА_31 повідомила суду, що 07 травня 2016 року перебувала у кафе ОСОБА_32 . Коли вийшла на вулицю, побачила ОСОБА_33 , який показував рани на тілі у ділянці нирок. Побачивши це, від присутніх зрозуміла, що тілесні ушкодження ОСОБА_29 наніс ОСОБА_6 . ОСОБА_13 скаржився на самопочуття.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що 07 травня 2016 року гуляв у кафе «Водолій» там з незрозумілих причин ОСОБА_17 сказав, що вони ще ввечері поговорять. Повертаючись додому, зустрів ОСОБА_33 та ОСОБА_15 , які повернулись разом у кафе. Там ОСОБА_11 поговорив з ОСОБА_17 та вирішили, що він нічого поганого не мав на увазі. Під час розмови до них підійшов ОСОБА_6 та сказав, якщо будуть проблеми, то він буде заступатись за Кіяницю. Через певний час коли всі сиділи за столами до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_6 та запропонував вийти на вулицю для розмови. Вони стояли біля дороги розмовляли. Потім побачив, що між ними виникла бійка і ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_29 приблизно 4-5 разів. Почувши удари, ОСОБА_13 відштовхнув ОСОБА_34 і звернув увагу присутніх, що ОСОБА_6 наносив удари чимось гострим. Під час розмови ОСОБА_11 не був агресивний, чому ОСОБА_6 вирішив нанести удари зрозуміти не може. ОСОБА_35 після нанесення ушкоджень показав всім, що у нього у руках нічого немає і пішов. Побачивши, що ОСОБА_29 не добре себе почуває відвезли його додому.

Свідок ОСОБА_36 пояснила, що гуляла у кафе «Водолій». З середини приміщення почула, що на вулиці, якісь крики. Коли вийшла на вулицю, то побачила та тілі ОСОБА_37 рани, зі слів присутніх зрозуміла, що вони утворились від гострого предмету, який тримав ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_38 пояснив, що близько 19-00 прийшов до бару «Водолій». Коли був у барі сказав щось на адресу ОСОБА_16 , але не мав наміру його чимось образити. Через певний час до бару прийшов ОСОБА_10 , з ним поговорили про те, що сказав щось на адресу ОСОБА_16 , але з`ясували, що це було непорозуміння. Конфлікту ні між ким не було. Власенкові ОСОБА_39 нічого не говорив про існування конфлікту з ОСОБА_16 чи ОСОБА_11 , не було ніяких підстав у ОСОБА_30 його захищати, бо його ніхто не ображав. Чому ОСОБА_35 все зрозумів не вірно йому не відомо.

Оцінюючи у сукупності всі докази, які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ст. 125 ч.2 КК України, як умисні дії, що виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Разом з цим суд зазначає, що потерпілому було завдано легких тілесних ушкоджень, про що не містить відомостей обвинувальний акт.

У суді встановлено, що саме ОСОБА_6 під час сварки наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . Не визнання вини у частині кількості нанесених ударів, суд оцінює як засіб уникнути відповідальності за вчинене. У суді свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_24 підтвердили, що саме ОСОБА_6 наносив удари потерпілому, а відразу після їх нанесення ОСОБА_7 вказав, що вони нанесені гострим предметом, відразу звернув увагу присутніх на наявні рани. Інших доказів, які свідчать, що 07.05.2016 року ще інші особи наносили удари потерпілому ОСОБА_7 матеріали провадження не містять. За нормою ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною 2 даної статті передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Вказаною нормою захист обвинуваченого не скористався.
Оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною повністю.

Обставин, що пом`якшують покарання з огляду на ст. 66 КК України є вчинення злочину вперше. Обставини, що вказані у обвинувальному акті, як пом`якшуючі (щире каяття та сприяння у розкритті злочину) суд оцінює критично, оскільки у ході розгляду справи вони не знайшли свого підтвердження. Визнання вини з боку ОСОБА_6 у судових дебатах суд оцінює, як бажання пом`якшити міру покарання за вчинене, а не ніяк як щире визнання вини. Разом з тим, у суді також не встановлено обставин, які обтяжують покарання з огляду на норми ст. 67 КК України.

Характеристика надана суду свідчить, що ОСОБА_6 характеризується посередньо.

З огляду на характеризуючи дані та враховуючи інші обставини, що були досліджені у судовому засіданні суд вважає, що доцільно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді громадських робіт, оскільки вказана особа основного місця роботи немає, є студентом, не має власних доходів, які б свідчили про можливість сплатити штраф. Інші види покарання передбачені ч.2 ст. 125 КК України суд визнав за недоцільне застосовувати, оскільки обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше. Перешкод у призначенні покарання у вигляді громадських робіт в силу ст.56 КК України у суді не встановлено. Суд вважає, що саме безоплатні суспільно корисні роботи будуть достатніми для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання здійснення нових злочинів. При призначенні покарання суд також враховує, що до прийняття рішення по справі, обвинувачений не вчинив жодних дій по відшкодуванню завданої ним шкоди, під час розгляду справи не розкаявся у вчиненому, для досягнення мети завдання тілесних ушкоджень скористався предметом невідомого походження, який завдав потерпілому шкоди, що негативно вплинуло на стан його здоров`я.

Згідно інформації з Оржицької ЦРЛ ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря- нарколога та психіатра.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувався. Речові докази по справі відсутні.

Стосовно цивільного позову, суд вважає, що він є обгрунтованим частково з огляду на слідуючі норми закону.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, щодо неї самої.

У суді є доведеним, що саме неправомірними діями обвинувачено ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 було завдано, як матеріальної, так і моральної шкоди. З урахуванням того, що потерпілий ОСОБА_7 є неповнолітнім, то позов пред`явлений у його інтересах його матір`ю ОСОБА_21 , що відповідає положенням ч.2 ст. 128 КПК України. Матеріалами справи доведено, що обґрунтованою сумою матеріальної шкоди з 972,69 грн. є лише 98,69 грн., як кошти, які витрачено на придбання ліків, оскільки вказана сума доведена належними та допустимими доказами ( ст. 60 ЦПК України) . В іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю. Враховуючи принципи розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди, суд вважає, що такої шкоди потерпілому дійсно завдано, але до стягнення з обвинуваченого підлягає 5000 грн., оскільки вказаний розмір буде співмірним із завданими моральними стражданнями. Так цивільним позивачем доведено, що ОСОБА_7 дійсно зазнав моральних страждань, він терпів дискомфорт, що пов`язаний з існуванням ран на тілі, мав коригувати свої плани, оскільки був змушений відвідувати лікаря. Протиправність поведінки ОСОБА_6 доведена матеріалами справи. Під час розгляду справи у суді також доведено, що у добровільному порядку підсудній не відшкодував потерпілій стороні ні матеріальних, ні моральних збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_21 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_21 матеріальну шкоду у розмірі 98,69 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Всього до стягнення підлягає 5098 грн. 69 коп. В іншій частині позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд протягом тридцяти діб після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1