Справа № 367/1480/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/629/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 16.05.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю

прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника ІВЦ №132 ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12.04.2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ІВЦ № 132 і голови спостережної комісії при виконкомі Ірпінської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст. 72 КК України.

Своє рішення про відмову в задоволенні подання щодо умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 фактично не відбув 3/4 частин строку пом`якшеного покарання, а тому він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 вже було зараховано до строку відбування покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України. Суд не знайшов підстав для проведення зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі, оскільки ОСОБА_7 було засуджено до позбавлення волі, а не до обмеження волі.

В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до п.1 ч.1 ст.72 КК України та звільнити його як такого, що відбув покарання. Свої вимоги мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки засуджений ОСОБА_7 має позитивну характеристику, став на шлях виправлення, працевлаштований, до суспільно корисної праці ставиться добросовісно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення, одружений, має малолітню доньку та бажає брати активну участь у її вихованні, фактично відбув ? строку призначеного судом покарання.

Також засуджений ОСОБА_7 зазначає, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.03.2016 року йому було зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 24.11.2005 року у розрахунку 1 день попереднього ув`язнення на 2 дні позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у виді обмеження волі, то вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про перерахування строку відбування покарання: 1 день позбавлення волі на 2 дні обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, думку представника ІВЦ №132, який підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Вироком Апеляційного суду Київської області від 24.11.2005 року ОСОБА_7 засуджено за п.п. 4, 7, 12 ч. 2 ст.ст. 115, 71 КК України до 15 років позбавлення волі без конфіскації всього особистого майна.

Ухвалою Верховного суду України від 06.07.2006 року вирок Апеляційного суду Київської області від 24.11.2005 року змінено, виключено кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_7 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України. Вирок набрав законної сили 06.07.2006 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.03.2015 року ОСОБА_7 невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання - обмеження волі, в строк відбування покарання зараховано час перебування під вартою з 30.03.2015 року до дня звільнення з-під варти при прибутті до виправного центру, із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.03.2016 року ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 27.02.2005 року по 06.07.2006 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

До Ірпінського виправного центру №132 засуджений прибув для відбування покарання 15.05.2015 року. За період перебування в установі характеризується позитивно, був працевлаштованим різноробочим на ПП « ОСОБА_9 », до суспільно-корисної праці відноситься добросовісно. За сумлінну поведінку та ставлення до праці від адміністрації установи має 3 заохочення. Під час відбування покарання одружився, має малолітню дочку та бажає брати активну участь у її вихованні. Станом на час розгляду справи він не відбув 3/4 частин строку пом`якшеного покарання.

Початок строку позбавлення волі: 27.02.2005 року.

Початок строку обмеження волі: 15.05.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінено більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного Суду України від 26.04.02 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Отже, вирішуючи питання про можливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд обґрунтовано виходив не із загального строку покарання, призначеного йому вироком Апеляційного суду Київської області від 24.11.2005 року, зміненим ухвалою Верховного суду України від 06.07.2006 року, а зі строку покарання у виді обмеження волі, встановленого ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.03.2015 року.

В зв`язку з чим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 фактично не відбув ? частину строку пом`якшеного покарання, а тому він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.03.2016 року клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання задоволено та зараховано у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 24.11.2005 року, зміненим ухвалою Верховного суду України від 06.07.2006 року, строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, тобто з 27.02.2005 року по 06.07.2006 року, а саме до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до рекомендаційних роз`яснень ВССУ про деякі питання зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання при його призначенні, а також під час приведення судових рішень у відповідність до положень цього Закону, суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне дотримання законодавства, своєчасний та якісний розгляд відповідних клопотань, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом, законами України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зараxyвання судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За ч.2 ст.72 КК України у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: 1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; 2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

Тобто, ОСОБА_7 за вироком суду було засуджено до позбавлення волі, а не обмеження волі, що виключає у даному випадку можливість застосування ст. 72 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ІВЦ № 132 і голови спостережної комісії при виконкомі Ірпінської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст. 72 КК України - залишити без змін.

Головуючий:

Судді :