Провадження № 1-кс/344/3882/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000178 від 17.09.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що 17.09.2016р. близько 05год. водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Lexus 470» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався автодорогою сполученням «Татарів Кам`янець-Подільський» у напрямку м. Кам`янець-Подільський. В салоні керованого ним автомобіля перебували пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Проїжджаючи ділянкою автодороги по с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, де проїзна частина має незначні заокруглення почергово у ліву та праву сторони, а зустрічні потоки розділені між собою горизонтальною суцільною білою лінією дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), ОСОБА_5 рухався автомобілем зі швидкістю близько 80-100 км/год., що значно перевищує максимально допустиму на даній ділянці дороги. На неосвітленій ділянці проїзної частини та її спуску і заокругленні у праву сторону, водій ОСОБА_5 , допустив занос керованого ним автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху та за її межі, де вчинив наїзд на бетонні блоки, внаслідок чого відбулось перекидання транспортного засобу. В результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані у реанімаційне відділення Косівської ЦРЛ, а пасажир автомобіля ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

18.09.2016р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 19.09.2016р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтованість якої на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний зник з місця події та мав намір уникнути кримінальної відповідальності за вчинене усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілу на показах якої гуртується пред`явлена підозра ОСОБА_5 , незаконно впливати на свідків, так як досудове розслідування триває встановлюються очевидці події; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний перебуває у розшуку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечила, оскільки вважає наведені прокурором ризики недоведеним, при цьому не заперечила обґрунтованості підозри, просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З матеріалів клопотання вбачається, що 18.09.2016р. о 20год. 00хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 19.09.2016р. йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 від 17.09.2016р., свідка ОСОБА_9 від 18.09.2016р., та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, відсутність даних про міцні соціальні зв`язки та наявність постійного місця проживання (за реєстрацією в м. Дніпро не проживає), відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, відсутність судимості, а також те, що ОСОБА_5 перебуває у розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В той же час обставини, які зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такі характеризують підозрюваного, не виключають наявність обґрунтованої підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється останній, спричинив загибель людини.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 16 листопада 2016 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 21 вересня 2016 року.