Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3269/16-к
Провадження №: 1-кп/332/290/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0003487 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.06.1999 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 183-3, ч. 3 ст. 140, ст.ст. 42, 43 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі;

- 25.10.2005 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, із встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку 1 рік;

- 16.05.2007 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.03.2012 р. Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнився 26.06.2014 р. по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , який раніше був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 185, 186 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знов вчинив кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

12.09.2016 р. близько 13.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 65 по вул. Аматорська у м. Запоріжжі, побачив на шиї раніше йому незнайомої ОСОБА_5 , яка проходила біля вказаного будинку, золотий ланцюжок із золотим хрестиком, які вирішив відкрито викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_5 була одна та відсутністю інших перехожих, підійшов до неї, та рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок із золотим хрестиком, після чого почав втікати. Але, ОСОБА_5 з метою затримання злочинця, схопила останнього за руку. Застосувавши фізичну силу, ОСОБА_6 вирвався та втік з місця вчинення злочину, тим самим відкрито, повторно, умисно, з корисливих мотивів викрав у потерпілої золотий ланцюжок, вартістю 3400 грн. та золотий хрестик, вартістю 1100 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 4500 грн. Але біля будинку № 51 по вул. Павлокічкаська у м. Запоріжжі ОСОБА_6 був затриманий двома чоловіками із викраденим майном.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю та пояснив, що 12.09.2016 р. близько 14.00 год. він йшов по вул. Аматорська у м. Запоріжжі та зустрів дівчину. На її шиї він побачив золотий ланцюжок, який вирішив вкрасти. Одним пальцем руки він зірвав ланцюжок з хрестиком з шиї потерпілої та почав втікати. Здійснити спротив або іншим чином перешкодити крадіжці потерпіла не могла, оскільки він діяв дуже швидко. Вона намагалась за ним бігти, але він зупинився та у грубій формі сказав, щоб вона припинила погоню. Він продемонстрував їй ніж, який тримав складеним у лівій руці. Він відмахнувся від потерпілої лівою рукою та побіг далі. Після цього потерпіла зупинилась та звала на допомогу, а він побіг далі. Хвилин через п`ять, на іншій вулиці його затримали незнайомі хлопці, вони навалились на нього. Їм він віддав викрадені ланцюжок та хрестик. В момент вчинення крадіжки ніякого насильства він до потерпілої не застосовував, оскільки в цьому не було потреби, він безперешкодно рукою зірвав ланцюжок з її шиї та втік.

Також обвинувачений зазначив, що злочинні дії він вчинив, оскільки сам став жертвою крадіжки, в нього напередодні викрали телефон та барсетку із грошима. У вчиненому він розкаявся, просив призначити йому покарання із встановленням іспитового строку.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що вдень, 12 або 13 вересня 2016 р., дату точно не пам`ятає, вона йшла по вул. Аматорська у м. Запоріжжі. На зустріч їй йшов раніше незнайомий ОСОБА_6 . Коли вони порівнялись, обвинувачений рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок із хрестиком та почав втікати. Вона схопила його за руку, щоб зупинити, але він вирвався та втік. Вона намагалась його наздогнати, пробігла за ним метрів десять, кричала та звала на допомогу. Після цього ОСОБА_6 зупинився, продемонстрував їй ніж у розкладеному положенні, нецензурно висловився на її адресу, сказав, щоб вони за ним не бігла та втік. На крики потерпілої прибігли її співробітники - чоловіки, вона показали їм куди побіг ОСОБА_6 . Через декілька хвилин вони його затримали. Викрадене майно, а саме ланцюжок та хрестик їй було повернуто. Цивільний позов нею заявлений не був.

Відповідно до копії товарного чеку № 112 від 07.05.2016 р., виданого ОСОБА_5 , вартість золотого ланцюжка становить 3400 грн., а вартість золотого хрестика 1100 грн. (а.с. 82).

Вислухавши покази обвинуваченого та потерпілої, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, повністю доведеною.

Одночасно суд зазначає, що під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження та спростовується як показами обвинуваченого, так і показами потерпілої, наявність в діях ОСОБА_6 такої кваліфікуючої ознаки як насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої при грабежі.

Вказаного висновку суд дійшов, виходячи з таких обставин.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. Про судову практику у справах про злочини проти власності, коли винна особа вже отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися протиправно вилученим майном, але застосовує насильство лише з метою уникнення затримання, її дії не можуть визнаватися грабежем, поєднаним з насильством. Залежно від способу вилучення майна вони можуть розцінюватись як крадіжка або грабіж.

Як обвинувачений, так і потерпіла під час розгляду справи заявили, що ОСОБА_6 відкрито заволодів майном ОСОБА_5 , зірвавши золотий ланцюжок із хрестиком з шиї потерпілої. Після протиправного вилучення майна, тобто коли ланцюжок з хрестиком вже перебували у користуванні, розпорядженні ОСОБА_6 , потерпіла намагалась його зупинити, схопивши за руку, але застосувавши фізичну силу, ОСОБА_6 вирвався та втік з місця вчинення злочину.

На підставі наведеного, дії обвинуваченого не можуть визнаватись грабежем, поєднаним із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, оскільки останнє було застосовано ОСОБА_6 лише з метою уникнення його затримання потерпілою.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_6 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, критично ставиться до своєї протиправної поведінки, готовий нести передбачену законом кримінальну відповідальність.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

При призначенні покарання суд відповідно до положень ст. 65 КК України приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії тяжкого злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинних діянь, його наслідки, суму завданої потерпілій матеріальної шкоди та її відшкодування шляхом повернення майна працівниками поліції; думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні для ОСОБА_6 ; дані, що характеризують особу винного: офіційно непрацевлаштований, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, новий злочин вчинив зі спливом двох років з часу звільнення з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання за попереднім вироком.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним й достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ОСОБА_6 нових злочинів, призначення останньому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Разом із цим, суд дійшов висновку, що обвинувачений свідомо нехтує правилами встановленими в суспільстві, вчинений ним злочин свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, попри попереднє покарання у вигляді позбавлення волі. У зв`язку з цим виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови реального відбуття покарання та ізоляції від суспільства, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання.

Потерпілою цивільний позов у цьому кримінальному проваджені заявлений не був.

Питання про долю речових доказів у даному провадженні суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 12.09.2016 року.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.09.2016 р. по 28.11.2016 р. відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили залишити без змін - утримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області.

Речові докази: золотий ланцюжок із золотим хрестиком, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній як законному володільцю вказаного майна.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1