Справа № 420/1099/16-к
Провадження № 11-кп/782/220/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 на вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 16.06.2016 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 16 червня 2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, громадянина України з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами категорії «В» на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він під час визначеного іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистої поруки.

Стягнено з ОСОБА_6 , ін.н. НОМЕР_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 4222,08 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення при наступних обставинах: 03 квітня 2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин водій ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом «ИЖ Юпітер-5» без реєстраційного номеру, рухався по правій полосі проїжджої частини автодороги Т 13-21 сполученням «Білолуцьк КПП Новобіла» у напрямку зі сторони населеного пункту Новобіла до населеного пункту Трембачево.

У попутному напрямку руху водія Туренка, на мопеді «VENTUS YS-50- QT-1» без реєстраційного номеру по лівій полосі проїжджої частини зазначеної автомобільної дороги рухався ОСОБА_6 , який керував мопедом у стані алкогольного сп`яніння.

Під час руху по вказаній автомобільній дорозі, на км 13+600 м, у районі моста через р. Біла, ОСОБА_10 здійснював маневр повороту вліво, змінюючи свій початковий напрямок руху.

Водій ОСОБА_6 в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявивши безпечність, проігнорувавши дорожньою ситуацією, що розвивається, скоїв зіткнення з мотоциклом ОСОБА_10 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоциклу «ИЖ-Юпітер-5» без реєстраційного номеру ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої, тупої травми голови, крововиливу у м`які тканини тім`яно- потиличної частини голови справа, лінійної тріщини луски правої тім`яної кістки з поширенням на кістки основи черепа та луски тім`яної кістки, крововиливу під мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, більше справа. Виражений набряк, здавлювання головного мозку, крововиливу під легеневою плеврою в області коренів обох легень, відкритого перелому нижньої щелепи, садни передньої поверхні правої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 36 від 24.04.2016, відносно живої особи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та здоров`я в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_10 настала від тупої травми голови, яка супроводжувалась переломом кісток головного мозку та лицевого черепу, крововиливу під оболонки головного мозку з набряком головного мозку.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи у розглянутій дорожній ситуації, водію мопеду ««VENTUS YS-50- QT-1» без реєстраційного номеру ОСОБА_6 з моменту виникнення небезпеки слід було керуватися технічними вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В розглянутій дорожній ситуації водій мопеду «VENTUS YS-50- QT-1» без реєстраційного номеру ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти зіткненню з мотоциклом «ИЖ Юпітер-5» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_10 , застосуванням екстреного гальмування, тобто діяти відповідно до технічних п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації дії водія мопеду «VENTUS YS-50- QT-1» без реєстраційного номеру ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України і знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

На даний вирок першим заступником прокурора Луганської області ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , вважає, що вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 16.06.2016 року підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. У доводах посилається на те, що приписами ст. 414 КПК України встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлених відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами від 19.12.2008, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Так, у порушення зазначених вимог, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_6 із застосуванням вимог ст. 75 КК України не врахував ті обставини, що останній, перебував у стані алкогольного сп`яніння, з місця події зник, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, тим самим залишив потерпілого ОСОБА_10 в небезпечному для життя стані.

Незважаючи на очевидні обтяжуючі обставини, яким не надано належної оцінки під час судового розгляду, суд призначив ОСОБА_6 мінімальну за санкцією статті міру покарання.

Таким чином, покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 не відповідає вимогам справедливості та законності. Згідно вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд повинен призначити покарання, необхідне для виправлення винного, попередження та запобігання вчиненню нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через м`якість перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та як наслідок відповідно до ст.ст.409, 414 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

В запереченні на апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, вирок суду першої інстанції в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України залишити без змін. У доводах заперечення посилається на те, що згідно з а.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова), відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частиною статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання, які вчинили злочин на ґрунті алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками) і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім, жінкам, котрі на час розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, що щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно а.3 п.3 вказаної Постанови, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

І згідно а.1-3 п.9 Постанови судам необхідно мати на увазі, що ч.1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців) обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі.

Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України, з метою організації органами виконання покарань належного контролю її поведінкою Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений ст. 76 КК України, суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації, відповідно до ч.3 ст. 13 Кримінально-виконавчого Кодексу України вирішення цього питання віднесене до кримінально-виконавчих інспекцій.

Вважає, що суд першої інстанції, при винесенні вироку, врахував ступінь тяжкості обставин злочину та його наслідки, також врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу яка вперше вчинила злочин, відшкодувала завдані збитки, зразковою характеристикою у побуті, зокрема за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, до адміністративної відповідальності не притягувався, потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду з проханням про те, щоб не позбавляти ОСОБА_6 волі, щире каяття.

Тому вважає, що суд першої інстанції, врахував всі обставини скоєного злочину і виніс справедливий вирок, не позбавляючи ОСОБА_6 волі.

Заслухав суддю-доповідача, прокурора, що підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, потерпілу ОСОБА_8 , яка просила не позбавляти ОСОБА_6 волі, вважаючи те, що сталося нещасним випадком, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора та просив вирок залишити без змін, його захисника, яка також просила залишити вирок без змін, заслухав доводи сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, вислухав дебати сторін та останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Винність обвинуваченого повністю підтверджена доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, що не оскаржується в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції в порушення вимог ст.65 КК України, зазначив у вироку, але не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу, що кримінальне правопорушення обвинувачений скоїв у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого призначив надмірно м`яке і явно несправедливе покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст..75 КК України.

Статею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм змістом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за яке засуджено ОСОБА_6 , є тяжким злочином.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. п. 1,2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом першої інстанції не достатньо враховано, що обвинувачений грубо порушив Правила дорожнього руху і внаслідок його злочинних дій настала смерть потерпілого.

Таким чином, під час судового розгляду судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що у відповідності зі ст. 413 КПК України, тягне за собою скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України та необхідності призначення додаткового покарання на більш тривалий строк, такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш сурового покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що є підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, до обставин, що обтяжують покарання, колегія судів відносить вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наслідків, що настали, характеру та мотивів допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, його поведінку після скоєння ДТП, а також обставину, яка обтяжує покарання, а саме скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає доцільним призначити обвинуваченому міру покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки та додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 16.06.2016 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України в частині призначеного судом покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного виконання вироку.

В іншої частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно з моменту його проголошення, на нього можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий _________________С. ОСОБА_11

Судді:______________Л.С. Кранга, ________________В.Ф. Люклянчук