11-кп/775/305/2016(м)
266/3505/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000895 за апеляційними скаргами заступника прокурора Донецької області та прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, працюючого водієм в КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», судимого: 1) 26 червня 1991 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; 2) 9 грудня 1992 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ст.ст.42,43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців; 3 ) 22 травня 1997 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців; 4) 28 березня 2001 року Запорізьким обласним судом за ч.3 ст.142, ч.2 ст.86, ч. 1 ст.222, ст.69 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

У задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 25 000 грн. відмовлено.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 7 липня 2015 року приблизно о 22 годині 45 хвилин, діючи умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , підбіг до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , шляхом ривку зірвав з її шиї золотий хрестик, чим відкрито заволодів вищевказаним золотим хрестиком, вагою 1,06 грами, 500 проби, вартістю 400 гривень, причинивши останній матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Заступник прокурора в апеляційній скарзі, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та призначеного йому покарання, просить вирок суду щодо останнього скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. При цьому суд, відмовляючи в задоволенні позову потерпілої, мотивував своє рішення відсутністю події кримінального правопорушення, а саме викрадення ланцюжка та ладанки. Однак обвинувачення ОСОБА_8 у викраденні зазначених речей не пред`являлося та судом не розглядалося, у зв`язку з чим суд не міг встановлювати наявність або відсутність події кримінального правопорушення щодо викрадення ланцюжка та ладанки та відмовляти на цій підставі у задоволенні позову потерпілої. Враховуючи, що цивільний позов потерпілої був пов`язаний з кримінальним правопорушенням, яке обвинуваченому не інкримінувалося, суд повинен був залишити його без розгляду.

Прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та призначеного йому покарання, просить вирок суду щодо останнього скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що під час судового розгляду з показань обвинуваченого, потерпілої та свідків встановлено, що ОСОБА_7 відкрито заволодів не лише золотим хрестиком, а й золотими ланцюжком та ладанкою. При цьому суд, не дослідивши жодних доказів, які б підтверджували відсутність події кримінального правопорушення в частині відкритого заволодіння золотими ланцюжком та ладанкою, прийшов до висновку про відсутність вказаної події кримінального правопорушення, що, в свою чергу, вплинуло на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність при вирішенні цивільного позову потерпілої.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання вимог апеляційних скарг, думку потерпілої, яка просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та оцінені.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційних скаргах, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд належним чином врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, та призначив йому покарання, яке відповідає вимогам ст.65 КК України, вид якого та розмір за змістом фактично не оскаржуються в апеляційних скаргах, а тому також не підлягають перегляду.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, якщо це покращує становище такої особи, та лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув його саме в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що цілком відповідає вимогам ст.337 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст.127-129 КПК України, правовими позиціями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 (з подальшими змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», зі змісту яких вбачається, що цивільний позов у кримінальному провадженні безпосередньо пов`язаний з вчиненим кримінальним правопорушенням, обставини злочину, визнані судом доведеними, мають преюдиціальне значення для вирішення такого позову.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції визнав доведеним викрадення у потерпілої ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_7 лише золотого хрестика, що власне й інкримінувалося останньому відповідно до обвинувального акту, та обґрунтовано відмовив в задоволенні цивільного позову потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки хрестик, викрадення якого інкримінувалося останньому, потерпілій повернуто. Будь-яких інших даних про те, що на відновлення цього хрестика потрібні додаткові витрати, виходячи з позовних вимог, не встановлено.

Суд в мотивувальній частині вироку не встановлював наявність чи відсутність в діях ОСОБА_7 події кримінального правопорушення щодо викрадення золотих ланцюжка та ладанки, а лише зазначив, що подія, про яку йде мова в цивільному позові, а саме про викрадення золотих ланцюжка та ладанки, виходячи з матеріалів провадження, відсутня, що й дійсно не суперечить матеріалам кримінального провадження. Суд не встановлював наявність чи відсутність такої події у спосіб, визначений відповідною процесуально-правовою процедурою, а тому таке посилання у вироку не тягне за собою настання будь-яких правових наслідків, а є суто мотивуванням доведеності позовних вимог. Посилання про таку подію у показаннях обвинуваченого не є вирішальним, відповідно до зазначеної вище правової природи цивільного позову в кримінальному провадженні, більше стосується до правової оцінки таких дій органом досудового розслідування та прокурора, що є їх виключною компетенцією. А тому доводи прокурорів про порушення судом прав потерпілої на відшкодування шкоди є абсолютно безпідставними.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції повинен був залишити цивільний позов потерпілої без розгляду не є слушними, оскільки, згідно вимог ст.129 КПК України, суд може прийняти таке рішення лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, у разі, якщо орган досудового розслідування додатково розслідує обставини за фактом відкритого викрадення золотого ланцюжка та золотої ладанки, потерпіла ОСОБА_6 не позбавлена можливості заявити з цього приводу цивільний позов у встановленому законом порядку.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону та підстав для скасування або зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області та прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області