Дата документу 25.08.2016 Справа № 334/566/16-к
Провадження № 1-кп/334/154/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжя, громадянина України, непрацюючого, утриманців немає, з професійно-технічною освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

1)12.12.1995 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 КК України (ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.09.1996 року з Бердянської ВК №77 на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію»;

2)27.03.1998 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 КК України (ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений 14.10.1999 року за відбуттям покарання;

3)06.03.2000 року Шевченковським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 229-6 КК України (ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України визначено додаткову міру лікування від наркотичної залежності, звільнений 24.06.2002 року за відбуттям покарання;

4)27 листопада 2002 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 06.03.2004 року за відбуттям строку покарання;

5)21.06.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.02.2007 року за ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 7 днів;

6)17.12.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2004 року та визначено остаточно покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

7)08.04.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.01.2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 2 дні;

8)03.10.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2008 року та визначено остаточно покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 27.06.2012 року за відбуттям покарання;

9)26.09.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

10)13.11.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.09 2012 року та визначено остаточно покарання у вигляд 2 років 4 місяців позбавлення волі;

11)27.02.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2012 року та визначено покарання у вигляді 2 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.07.2014 року постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 8 місяців 28 днів;

12)03.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

13)03.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі;

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2015 року приблизно о 08.20 год. ОСОБА_6 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Правобережний ринок», яка розташована по вул. Щасливій у м. Запоріжжя, діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_7 знаходилася на сходах маршрутного таксі №67 м. Запоріжжя, рукою намагався таємно викрасти із правої зовнішньої кишені куртки, що була вдягнута на останній, мобільний телефон Lenovo А536 вартістю 2500 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 10 грн., та який був в силіконовому чохлі вартістю 80 грн., які належали ОСОБА_7 .

Однак потерпіла побачила вчинення ОСОБА_6 злочинних дій, через що вони були зупинені нею, тобто з причин, які не залежалі від волі ОСОБА_6 , останній не вчинив усіх дій,що вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що в той день він у ранці приїхав на вулицю Щаслива у м.Запоріжжя з метою зустрітися із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_8 , щоб придбати ліки, які містять психотропні речовини, т.я. має залежність від них. Він чекав його на зупинці громадського транспорту «Правобережний ринок», яка розташована по вул. Щасливій у м. Запоріжжя. Через певний час до нього підійшли незнайомі чоловіки, які без попередженні та пояснення причин почали заштовхувати його до автомобілю. Потім його було доставлено разом із дівчиною, як з`ясувалось потерпілою ОСОБА_7 до Ленінського відділу поліції, де його звинуватили у спробі крадіжки мобільного телефону останньої. Під час його опитування працівниками, його побили працівники міліції, йому викликали швидку допомогу, а потім відпустили додому. Пояснив, що злочину він не вичиняв, потерпіла каже неправду, з метою зробити показники щодо розкриття злочину Ленінським відділом поліції, тому що саме працює в поліції. Також вважає, що суд не повинен приймати до уваги пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були понятими під час впізнання особи потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_12 за фото, тому що на його думку вони є «підставними» особами, яких постійно використовують працівники поліції та наркозалежними особами. Надати відомості про свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 , з яким раніше він домовлявся про зустріч 17 грудня 2015 року і якого чекав на зупинці, ОСОБА_6 відмовився.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у пред`явленому обвинуваченні його вина повністю підтверджується доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Так допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , пояснила, що 17 грудня 2015 року вона їхала на роботу до Орджонікідзевського відділу поліції, де працює у відділі по справам щодо неповнолітніх. Коли вона піднімалась по сходам у маршрутне таксі, то почула що хтось намагається витягти у неї з кармана куртки мобільний телефон. Т.я. карман куртки є глибоким, вона схопила за руку чоловіка, в руці у якого був її мобільний телефон і який намагався його викрасти. Вказані події бачили та чули водій маршрутки та чоловік, який допитаний свідком ОСОБА_12 , т.я. вона почала голосно скаржитися. Проте водій не став зупинятися і маршрутка поїхала далі, а вона зателефонувала з мобільного своєму колишньому чоловіку ОСОБА_13 , який працює черговим в Ленінському відділу поліції та повідомила про злочин відносно неї, та описала прикмети чоловіка, який намагався вчинити крадіжку , в чому він був одягнений та де стоїть на зупинці. Потім вона написала заяву про притягнення до відповідальності особу яка намагалася вчинити злочин відносно неї та з нею було проведено впізнання за фотографією, де вона впізнала ОСОБА_6 . Окрім того, в судовому засіданні вона впевнено впізнала ОСОБА_6 . Крім того, додала, що раніше з ОСОБА_6 не була знайома і тому підстав його оговорювати немає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює черговій частині Ленінського відділу поліції. 17 грудня 2015 року він був черговим і йому на особистий телефон подзвонила дружина, з якою він розлучився, та повідомила, що невідомий чоловік намагався викрасти мобільний телефон. Вона описала його прикмети та його перебування на зупинці громадського транспорту «Правобережний ринок», яка розташована по вул. Щасливій у м. Запоріжжя. Він зареєстрував повідомлення про злочин та направив працівників поліції для з`ясування обставин. Коли вказаного чоловіка привели до райвідділа його прикмети співпадали з прикметами, які описала його дружина. Він безпосередньо з ОСОБА_6 не спілкувався.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 18 грудня 2015 року він був запрошений працівниками міліції для участі в якості понятого при впізнанні дівчиною чоловіка, який намагався викрасти у неї з кишені мобільний телефон. Вона впізнала чоловіка, які пізніше було встановлено прізвище чоловіка - ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_14 дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_9 . Обидва свідка пояснили, що з ОСОБА_6 не знайомі. До кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з вживанням наркотичних засобів не притягувались.

Свідок ОСОБА_15 допитаний в судовому засіданні пояснив, що наприкінці грудня 2015 року він був запрошений працівниками міліції для участі в якості понятого при впізнанні чоловіком, який був у маршрутці, іншого чоловіка, який намагався викрасти у неї з кишені мобільний телефон. Той впізнав на фото чоловіка, і як пізніше було встановлено прізвище крадія - ОСОБА_6 .

Судом не здобуто відомостей про те, що процесуальні дії як-то впізнання особи по фотографії проведено у порушення закону, а тому у відповідності до вимог ст..86 КПК України суд приймає покази вказаних свідків як належні та допустимі.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є працівником поліції Дніпровського ВП, на грудень 2015 року Ленінського ВП, та 17 грудня 2015 року на завдання чергового по райвідділу виїжджав разом із ОСОБА_17 за викликом потерпілої ОСОБА_7 на зупинку громадського транспорту «Правобережний ринок», яка розташована по вул. Щасливій у м. Запоріжжя. Перед виїздом вони від чергового отримали прикмети чоловіка, який намагався викрасти мобільний телефон у потерпілої. Саме по опису та одягу вони на зупинці впізнали чоловіка на якого вказала потерпіла ОСОБА_7 . Вони доставили чоловіка на автомобілі до райвідділа, потім його було передано черговому слідчому. Під час, коли вони їхали до райвідділу, вони зупинилися біля греблі Дніпровської ГЕС, до машини сіла потерпіла, яка вийшла з маршрутного таксі і яка відразу почала кричати на затриманого, що він крадій. Будь-яких скарг затриманий не висказував, лише погрожував, що буде скаржитися на їх дії.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав аналогічні пояснення.

Окрім того стороною обвинувачення були надані наступні докази, які досліджувалися в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу огляду місця події, проведеного 17 грудня 2015 року, місцем вчинення кримінального правопорушення є зупинка громадського транспорту «Правобережний ринок», яка розташована по вул. Щасливій у м. Запоріжжя

Згідно з протоколом огляду, проведеним 17 грудня 2015 року, слідчим був оглянутий телефон Lenovo A536 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «МТС» та силіконовим чохлом, який належить потерпілій ОСОБА_7 , та який намагався викрасти ОСОБА_6 .

Відповідно до протокол впізнання особи по фотознімку за участі потерпілої ОСОБА_7 остання серед пред`явлених їй фотознімків вказала на фотознімок №2, який належить ОСОБА_6 , пояснивши, що 17 грудня 2015 року вказана людина намагалася викрасти в неї мобільний телефон на зупинці громадського транспорту «Правобережний ринок».

Згідно з протоколом впізнання особи по фотознімку, проведеним 22 грудня 2015 року, за участю свідка ОСОБА_18 останній серед пред`явлених йому фотознімків вказав на фотознімок №4, який належить ОСОБА_6 , пояснивши, що 17 грудня 2015 року вказана людина намагалася таємно викрасти в дівчини майно на зупинці громадського транспорту «Правобережний ринок» по вул. Щасливій в м. Запоріжжя.

Оцінюючи перелічені докази, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Своїми умисним діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Показання потерпілої ОСОБА_7 суд бере до уваги як такі, що об`єктивно відтворюють обставини вчиненого кримінального правопорушення. За своїм змістом показання потерпілого є джерелом допустимих прямих доказів вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння. Зазначені показання в повній мірі узгоджуються з показаннями свідків, протоколом впізнання особи за фотознімком за участю свідка ОСОБА_18 .

Суд критично оцінює та не може прийняти до уваги показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв злочину. Суд вважає ці показання такими, що спрямовані на ухилення обвинуваченого від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Заява ОСОБА_19 щодо незаконних засобів ведення слідства перевірялась у належний спосіб слідчим прокуратури Запорізької області і кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального злочину постановою від 20 липня 2016 року.

ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів. За місцем проживання характеризується позитивно. Перебуває на обліку в нарколога.

Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, немає.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що підсудним скоєно умисний злочин, той факт, що він раніше судимий, непрацевлаштований, враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, у вигляді позбавлення волі не в мінімальних межах санкції відповідної статті КК України.

Оскільки ОСОБА_6 був засуджений 03.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України, то суд вважає необхідним при визначенні остаточного покарання керуватися ч. 4 ст. 70 КК України.

Речовий доказ: мобільний телефон Lenovo A536 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «МТС» та силіконовим чохлом, який належить потерпілій ОСОБА_7 та знаходиться в неї, має бути залишений за належністю у власника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання частково відбуте за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 лютого 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 29 грудня 2015 року та зарахувати в строк відбуття ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з 29.12.2015 року по день постановлення вироку 25 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Речові докази: мобільний телефон Lenovo A536 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «МТС» та силіконовим чохлом, який належить потерпілій ОСОБА_7 та знаходиться в неї, має бути залишений за належністю у власника.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1