У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Деснянський районний суд м. Чернігова вироком від 22 квітня 2015 року засудив ОСОБА_5 за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконувати такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом, на строк три роки.

Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 17 червня 2015 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 2 лютого 2016 року змінив рішення судів нижчих інстанцій: виключив кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК, - одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням.

У заяві захисник ОСОБА_4, діючи в інтересах засудженого ОСОБА_5, порушує питання про перегляд вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 17 червня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить змінити зазначені судові рішення щодо ОСОБА_5 та перекваліфікувати його дії з частини третьої статті 368 КК на частину першу статті 190 КК.

На підтвердження своїх доводів про неоднакове застосування норми закону України про кримінальну відповідальність захисник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року, 26 березня 2015 року та 19 травня 2015 року, а також на ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 4 березня 2008 року.

Разом із заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення строку для подання такої заяви.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.

Рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого порушення питання у заяві, ухвалено 2 лютого 2016 року, а заяву про перегляд судових рішень захисник надіслав до Верховного Суду України 5 серпня 2016 року, тобто після закінчення тримісячного строку. Датою прийняття останньої за часом ухвали касаційного суду, на які посилається захисник для порівняння, є 19 травня 2015 року, що також не відповідає встановленому для подання заяви строку.

Відповідно до частини шостої статті 447 КПК у разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Як убачається із наявних у Верховному Суді України матеріалів, захисник ОСОБА_4 29 березня 2016 року звертався із заявою перегляд зазначених судових рішень щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 1 частини першої статті 445 КПК. Ухвалою судді Верховного Суду України від 1 квітня 2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про недоліки заяви та надано строк для усунення зазначених недоліків до 3 травня 2016 року. Ухвалою судді Верховного Суду України від 10 травня 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 повернуто заявнику, оскільки він не усунув недоліки протягом установленого для цього строку.

6 червня 2016 року захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду України із заявою перегляд зазначених судових рішень щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 1 частини першої статті 445 КПК. При цьому заявляв клопотання про поновлення строку для подачі такої заяви, мотивуючи це тим, що він не отримав ухвалу судді Верховного Суду України від 1 квітня 2016 року. Ухвалою судді Верховного Суду України від 9 червня 2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про недоліки заяви та надано строк для усунення зазначених недоліків до 9 липня 2016 року. Серед іншого захиснику було вказано на відсутність належного обґрунтування його заяви та відсутність даних про джерело походження судових рішень, наданих для порівняння. Ухвалою судді Верховного Суду України від 11 липня 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 повернуто заявнику, оскільки він не усунув недоліки протягом установленого для цього строку.

Отже посилання заявника, як на підставу для поновлення строку, на те, що він не отримав копії ухвали судді Верховного Суду України від 1 квітня 2016 року не може бути підставою для поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, оскільки захисник ОСОБА_4 повторно звертався до Верховного Суду України із заявою про перегляд цих же судових рішень щодо ОСОБА_5, яку йому було повернуто через зазначені недоліки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України необхідно відмовити, а заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 445, 447 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 17 червня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8