печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СГ Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий слідчої групи Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001997 від 24.09.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. І ст. 369 (у редакції ст. 369 КК України, яка діяла до 01.07.2011 року), ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України , за погодженням прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна квартири АДРЕСА_1 .
Клопотання підтримано слідчим ОСОБА_3 під час його розгляду, та розглянуто без виклику особи володільця майна відповідно до ч2 ст.172 КПК України.
Слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено, що постановами слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.1998 у кримінальній справі № 49-842, яка надалі об`єднана з кримінальною справою № 49-800 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191 КК України, накладено арешт на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_6 - квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_1 та офісне приміщення по АДРЕСА_3 . У червні 2011 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 передав для останньої грошові кошти у сумі 40 000 доларів СІЛА для подальшої передачі їх через ОСОБА_8 в якості хабара працівникам Генеральної прокуратури України за вчинення дій з використанням їх службового положення - зняття арешту із нерухомого майна належному ОСОБА_9 (накладеним слідчим кримінальній справі № 49-842). В подальшому, ОСОБА_8 одержаними коштами в сумі 40 000 доларів США від ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заволодів та розпорядився на власний розсуд. Крім цього встановлено, що 22.07.2011 невстановлені особи з використанням завідомо підроблених офіційних документів паспорту ОСОБА_6 , постанови старшого прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 від 26.02.2001 про закриття кримінальної справи № 49-842 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 80, ст. 80-1 КК України та скасування постанови від 09.03.1998 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 - квартири АДРЕСА_1 під час продажу зазначеної квартири ОСОБА_11 ввели в оману останнього щодо відсутності заборони на відчуження квартири та незаконно заволоділи коштами ОСОБА_11 у сумі 600 000 доларів США.
15.06.2016 квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом.
Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 61615768 речовий доказ по кримінальній справі - квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_12 , згідно договору купівлі - продажу від 14.04.2015 з громадянином ОСОБА_6 .
З огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні подальше її відчуження, або розпорядження іншим шляхом створює небезпеку знищення, або спотворення речового доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, з метою втрати речового доказу у кримінальному проваджені на квартиру АДРЕСА_1 необхідно накласти арешт.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, допускається накладення арешту на майно добросовісного набувача з метою забезпечення збереження речових доказів.
Вирішуючи питання щодо необхідності накладення арешту, слід виходити з наступного.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Згідно ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на те, що нерухоме майно визнано як речовий доказ, слід визнати клопотання таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 131,170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності громадянину ОСОБА_12 . Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасований відповідно до порядку, визначеному ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1