Справа № 748/3549/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/450/2016
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000832, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ведмедівка Носівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26 жовтня 2015 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Також, порушує питання про повторне дослідження усіх судово-психіатричних експертиз.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Чернігівського районного суду від 26 жовтня 2015 року у виді одного року позбавлення волі, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в закону силу залишено без змін - тримання під вартою.

Строк покарання визначено рахувати з дня затримання 27 вересня 2015 року. Зарахувано цей строк за правилами, передбаченими ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього увязнення на два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 85 000 грн. в рахунок спричиненої ним моральної шкоди. В іншій частині у задоволенні цивільного позову було відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 1996 грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що він визнає свою причетність до даного кримінального правопорушення, пам`ятає, що він наніс лише три удари, а згідно висновків експертизи їх було не менше 71. Однак, суд невірно оцінив такі показання як намагання уникнути відповідальності. Усі обставини кримінального провадження, зокрема те, що він одразу повідомив про вчинене сільському фельдшеру, свідчать про відсутність у нього умислу та мотиву для вбивства потерпілої.

Також, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не призначив стаціонарну судово-медичну експертизу, а замість цього призначив додаткову судово-психіатрична експертизу, яку, в порушення вимог постанови Пленуму ВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року, було проведено в тому ж закладі та тими ж експертами, які проводили попередню експертизу.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його показання щодо провалів в пам`яті через травму, яку він отримав внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Просить врахувати його вік, стан здоров`я, те, що раніше не був судимим.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Зазначає, що вина обвинуваченого підтверджується наданими в суді показанням свідків та потерпілої, а також зібраними під час досудового розслідуваннями доказами.

Посилання апелянта про відсутність достатніх доказів суб`єктивної сторони вчиненого злочину спростовується, зокрема доказами щодо локалізації тілесних ушкоджень, сили та спрямованості ударів. Твердження про відсутність мотиву вбивства спростовується показаннями самого обвинуваченого, відповідно до яких між останнім та потерпілою виник конфлікт через гроші.

Підстав для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, як на тому наполягала сторона захисту, немає, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду не було встановлено даних, які б викликали сумнів щодо осудності обвинуваченого.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 26 вересня 2015 року у денний час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у власній квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства ОСОБА_10 , наніс їй чисельні удари руками та ногами в область тулуба та голови, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді полі травми: закритої травми грудної клітки множинних синців та крововиливів у м`які тканини грудної клітки, непрямих переломів другого, третього, п`ятого, шостого, сьомого ребер по середньо-ключичній лінії зліва, крововиливів в міжреберні м`язи навколо переломів, під плевральні крововиливи в п`ятому-восьмому міжребер`ї по задній поверхні грудної клітки зліва, внутрішньо черепну травму: забійну рану привушної ділянки зліва та забійно-рвану рану лівого вуха з розривом хряща, множинних синців, саден обличчя, множинних синців волосистої частини голови з масивними крововиливами в м`які тканини з внутрішньої сторони, дифузні субарахноїдальні крововиливи на основі обох лобних долей, синців тулуба та кінцівок, які згідно висновку експерта № 805 від 02 листопада 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За висновком судово-медичної експертизи № 805 від 02 листопада 2015 року смерть ОСОБА_10 настала від травматичного шоку, який є ускладненням полі травми: закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер та внутрішньочерепної травми.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив апеляційний суд перекваліфікувати його дії з ч.1ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України в зв`язку з відсутністю у нього умислу на вбивство; його захисника, який погодився з вимогами обвинуваченого; думку прокурора, яка вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 26 вересня 2015 року вони з потерпілою вживали спиртні напої після чого полягали відпочивати. Він почув, як скрипнули вхідні двері, наздогнав потерпілу на подвір`ї, у руках у неї була куртка, він повернув її у будинок. Перебуваючи у кімнаті, стоячи напроти потерпілої труснув її обома руками за поли халата, з-під халата випали гроші, в цей час потерпіла ударила його коліном у пах, у відповідь він ударив її зворотною стороною руки по обличчю, з носа у неї пішла кров. Потім він ударив потерпілу коліном у груди, від чого вона упала на крісло та сповзла під стіл на підлогу, тримаючи руками його за штанину, він лівою ногою ударив її в область голови. Потерпіла залишалась лежати на підлозі, а він нервно стукав руками чи пальцями по столу, у нього сильно боліла голова, він прийняв таблетку та ліг на диван та, мабуть, заснув, бо подальших подій не пам`ятає. Коли прокинувся потерпіла була мертва, про що він повідомив фельдшеру. Умислу на вбивство потерпілої у нього не було, він завдав їй лише три удари. Відмічає травми голови близько двох років тому, у нього часто сильно болить голова, у такому стані може не пам`ятати деяких моментів.

В апеляційному суді обвинувачений підтримав зазначені показання.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_12 , судом досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину обвинуваченого в умисному вбивстві ОСОБА_10 .

З показань потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що обвинувачений та потерпіла ОСОБА_10 зловживали спритними напоями, між ними виникали часті сварки, останню помічали з синяками. Крім того, свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_11 спричиняв потерпілій тілесні ушкодження, бувало що вона навіть тікала з дому.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 26 вересня 2015 року він зранку був у обвинуваченого, вони разом з потерпілою, втрьох, ходили до ОСОБА_16 за грошима, після чого у нього вдома випивали розведений спирт. Після обіду він зайшов до ОСОБА_11 у будинок, у залі на спині обличчям догори лежала потерпіла, не ворушилась, не дихала, обличчя було синюшне, по чому він зрозумів, що вона мертва.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що останній не пам`ятає подальших дій через психічне захворювання, яке супроводжується провалами в пам`яті, то вони є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: даними висновку судово-психіатричної експертизи обвинуваченого № 83 від 10 лютого 2016 року відповідно до якого, психічні розлади Коробця, а саме: органічний розлад особистості та поведінки складного ґенезу (ЗЧМТ, алкоголізація), остійливість, нестійкість уваги, емоційна лабільність, занижена прогностичність своїх вчинків, не супроводжуються галюцинаціями, маячними ідеями, грубими порушеннями пам`яті, уваги, інтелекту, і не досягають того ступеня та глибини, щоби позбавити обвинуваченого можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення (т.2 а.п. 5-11).

Відповідно до показань судового експерта ОСОБА_17 в судовому засіданні суду першої інстанції, останній не виключав у обвинуваченого стану палімпсест коли тверезий не пам`ятає дій, вчинених у стані сп`яніння.

Крім того, сам обвинувачений в ході проведення вищевказаної судово-психіатричної експертизи, а саме при цільовому опитуванні при клінічному дослідженні особи, повідомив, що спиртні напої вживає з 13-14 років, останні роки п`є самогон, спирт до 0,5 л, п`є запоями по 3 дні, «світлі» проміжки до тижня, приблизно протягом останніх п`яти років відмічає у себе палімпсести, останнім часом палімпсести почастішали (т.2 а.п. 10).

З показань свідка ОСОБА_18 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що у стані сп`яніння обвинувачений бував агресивним. 26 вересня 2015 року, близько 14 год., чула у них характерний стук, подумала, що ОСОБА_11 рубає дрова.

Крім того, відповідно до довідки-характеристики сільського голови №03-07/295 від 29 вересня 2015 року, виданої на ім`я ОСОБА_6 , останній зловживає спиртними напоями, в стадії алкогольного сп`яніння поводить себе неадекватно (т.1 а.п.224).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність даних, які б викликали сумнів щодо осудності обвинуваченого.

Звернення уваги Коробцем на те, що додаткову судово-психіатричну експертизу було неправомірно проведено в тому ж закладі та тими ж експертами, які проводили попередню експертизу, не заслуговує на увагу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року, проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. Крім того, в даному випадку, при проведенні додаткової експертизи приймав участь інший голова комісії, аніж в першій.

Вина обвинуваченого в умисному скоєнні інкримінованого йому правопорушенні, підтверджується й іншими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 26 вересня 2015 року та протоколом додаткового огляду місця події від 27 вересня 2015 року, з яких вбачається, що під час огляду в одній із кімнат у господарстві АДРЕСА_1 під ліжком було виявлено труп жінки ОСОБА_10 . Під час огляду було вилучено: змив речовини бурого кольору з підлоги біля дверей, змив речовини бурого кольору з дверей, змив плями бурого кольору з килимового покриття, частини мухобойки з плямами бурого кольору, туфлі чоловічі коричневого кольору з плямами бурого кольору, недопалок з плямами бурого кольору, джинсовий комбінезон, на правій штанині якого виявлено плями бурого кольору ( т.1 а.п. 85-97, 99-112);

- висновками експерта № 202, 206, 205, 204 судово-медичних імунологічних експертиз від 23 жовтня 2015 року, з яких вбачається, що в змиві з дверей, з килима, та змиві з підлоги, в слідах на мухобійці, вилучених з місця події, знайдено кров людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_10 не виключається (т.1 а.п. 154-157, 159-162, 164-167, 169-172);

- висновком експерта № 1320(б) судово-біологічної експертизи від 18 грудня 2015 року, з якого вбачається, що на поверхні наданих на дослідження кофті, бюстгальтері чорного кольору, штанях та спортивній кофті виявлено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_10 , та виключається походження від ОСОБА_6 (т.1 а.п. 189- 194);

- висновком експерта № 239 судово-медичної цитологічної експертизи від 29 жовтня 2015 року, відповідно до якого, у піднігтьовому вмісті з рук трупа ОСОБА_10 виявлена кров людини, яка при встановленні групової належності може походити від Коробця (т.1 а.п. 174-176);

- висновками експерта № 208, 209 судово-медичних експертиз від 23 жовтня 2015 року, відповідно до яких, в слідах на туфлях та на комбінезоні, вилучених з місця події, знайдено кров людини, походження якої від ОСОБА_11 не виключається (при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі), домішок крові потерпілої ОСОБА_10 також не виключається (т.1 а.п. 127- 131, 133- 136);

- висновком експерта № 235 судово-медичної цитологічної експертизи від 29 жовтня 2015 року, з якого вбачається, що у піднігтьовому вмісті правої та лівої рук обвинуваченого виявлена кров людини, при встановленні групової належності яка може походити від змішування крові потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т.1 а.п. 145- 147);

- висновком експерта № 203 судово-медичної імунологічної експертизи від 23 жовтня 2015 року, з якого вбачається, що у змивах з рук та з лівої ноги Коробця знайдено кров людини, яка могла походити від ОСОБА_11 , домішок крові у цих слідах від потерпілої ОСОБА_10 не виключається (т.1 а.п. 149-152);

- висновком експерта № 1321(б) судово-біологічної експертизи від 21 грудня 2015 року, відповідно до якого, надані на дослідження об`єкти, які було виявлено та вилучено з правої руки трупа ОСОБА_10 є фарбованим, сивіючим волоссям з голови людини, вирваним під час дії значного зусилля, походження якого від ОСОБА_11 виключається, на поверхні якого виявлено кров людини, яка при встановленні групової належності може походити від потерпілої ОСОБА_10 та виключається походження від обвинуваченого (т.1 а.п. 181- 186);

- висновком експерта №207 судово-медичної імунологічної експертизи від 28 жовтня 2015 року, згідно якого, в слідах на куртці, на сорочці, на брюках, на шкарпетках, вилучених у Коробця знайдено кров людини, походження якої від обвинуваченого не виключається (при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі), домішок крові потерпілої ОСОБА_10 не виключається (т.1 а.п. 138- 143);

- висновком експерта №805 судово-медичної експертизи від 02 листопада 2015 року, відповідно до якого, у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких остання померла. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись не менше ніж від сімдесят одного травмуючого впливу (т.1 а.п. 210- 217);

Звернення уваги апелянта на відсутність у нього умислу та мотиву для вбивства потерпілої не заслуговує на увагу.

З огляду на фактичні обставини правопорушення, спрямованість нанесених ударів обвинуваченими ОСОБА_12 , їх кількість (71 удар), характер і локалізацію тілесних ушкоджень, нанесення ударів у життєво важливий орган зокрема, в область голови, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про наявність у обвинуваченого умислу саме на позбавлення життя потерпілої. Посилання обвинуваченого на те, що останній повідомив про вчинене сільському фельдшеру і не намагався приховати злочин, само по собі не може свідчити про відсутність умислу на вчинення інкримінованого злочину.

Як було встановлено судом першої інстанції, з чим також погоджується колегія суддів, наявність мотиву вбивства підтверджується показаннями самого обвинуваченого, відповідно до яких, між останнім та ОСОБА_10 сталась сварка та бійка через гроші, які потерпіла забрала та хотіла піти з ними від обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого в суді апеляційної інстанції на кваліфікацію його дій за ст.121 ч.2 КК України, а не за ст.115 ч.1 КК України і прохання перекваліфікувати його дії безпідставні, з огляду на доведеність його вини у вчиненні саме умисного вбивства. Не визнання вини його в скоєнні умисного вбивства, колегія суддів розцінює як версію захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за найбільш тяжчий вид злочину.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його характер та ступінь, обставини скоєння, особу обвинуваченого, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

Суд вірно визначив остаточну міру покарання, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд призначив покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання.

Всі аргументи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4