Номер провадження: 11-кп/785/1274/16
Номер справи місцевого суду: 511/689/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляцію обвинуваченого ОСОБА_10 , який на момент вчинення інкримінованого злочину був неповнолітнім, та його законного представника ОСОБА_11 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.08.2016 року по кримінальному провадженню №0001798 від 16.10.2014 року відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, не одруженого, студента 2 курсу ДНЗ «Одеського професійного ліцею будівництва та архітектури», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ст. 128 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.08.2016 року ОСОБА_10 засуджений за ст. 128 КК України до 120 годин громадських робіт, тривалістю не більше двох годин на день.

Вказаним вироком ОСОБА_10 засуджений за те, що 14.10.2014 року о 18:00 годині, перебуваючи біля магазину «Фортуна», розташованого по вул. 40 років Перемоги в м. Роздільна Одеської області, підняв з землі пластикову пластину розміром 10х10 см, і, свідомо припускаючи, що його дії можуть призвести до суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, умисно з відстані біля 5 м кинув цю пластину в сторону неповнолітнього ОСОБА_8 і влучив йому в ліве око, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення лівого очного яблука с пошкодженням рогівки, склери (білкової оболонки) та кришталика (склоподібного тіла), які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №335 від 04.05.2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його законний представник просять вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що при розгляді справи судом було суттєво порушено вимоги закону - допущена неповнота судового розгляду, а тому має місце невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджують, що в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки мала місце випадковість ОСОБА_10 стверджує, що умисно пластину у напрямку потерпілого не кидав та наслідки свого кидка не міг передбачити, оскільки викидав пластину зовсім в іншу протилежну сторону. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянти вказують на суперечності в показах учасників процесу, на те, що не встановлено знаряддя, яким було спричинено тілесні ушкодження, а також на те, що проведена комісійна судово-медична експертиза не дала відповіді на основні питання в зв`язку із суттєвою неповнотою досудового розслідування та судового слідства. Крім того, судом не витребувана характеристика на потерпілого зі служби у справах неповнолітніх, не з`ясовано судом чи мала місце конфліктна ситуація між потерпілим та обвинуваченим, оскільки обвинувачений характеризується тільки позитивно. При цьому апелянти не заявляють клопотання про дослідження доказів у відповідності до ст. 404 КПК для усунення неповноти судового слідств, яка на їх погляд мала місце.

В запереченнях на апеляцію процесуальний керівник прокурор ОСОБА_13 вказує на необґрунтованість апеляції та на правильність кваліфікації дій обвинуваченого у вироку суду.

Заслухавши доповідача, вислухавши захисника, обвинуваченого та його законного представника, які підтримали подану апеляцію, представник потерпілого, який заперечував проти апеляції, прокурора, який також заперечував проти задоволення апеляцію, розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно із вироку суду та матеріалів кримінального провадження, суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, на вимогу захисту призначив комісійну судово-медичну експертизу та за наслідками такого розгляду ухвалив законний, обґрунтований та мотивований вирок.

Винуватість ОСОБА_10 в необережному спричиненні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень підтверджується належним чином дослідженими судом першої інстанції доказами.

Так, потерпілий пояснив суду, що 14.10.2014 року він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 біля магазину «Фортуна» по вул. 40-років Перемоги сиділи на залізобетонних плитах відпочивали після закінчення гри. Він сидів та розмовляв з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про гру і при цьому подивувався з того, що його не змогли в цій грі спіймати. В момент розмови ОСОБА_10 сидів до нього спиною і мабуть це хизування йому не сподобалось, оскільки після цих слів він встав, розвернувся до нього та кинув якимось предметом, який попав йому в око. Після цього вони пішли додому, але на шляху додому він відчув сильний біль та потемніння в оці, про що всім сказав. Вже на наступний день він звернувся в районну поліклініку а потім в інституті ім. Філатова, де був прооперований.

Очевидець події свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 гралися. Коли відпочивали на бетонних плитах біля магазину «Фортуна», то потерпілий з обвинуваченим про щось сперечалися, після чого ОСОБА_10 підняв із землі кусок пластику помаранчевого кольору, замахнувся та кинув його в ОСОБА_8 і попав йому в око. ОСОБА_8 схопився за око і поскаржився на біль. Вони посиділи ще кілька хвилин і пішли додому, а на наступний день він дізнався, що ОСОБА_8 з травмою ока поїхав в лікарню. Всі ці події він бачив з відстані 3-х - 4-х метрів.

Присутні на місці події свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які сиділи трохи далі, а саме на відстані біля 30 метрів, не бачили самого моменту коли ОСОБА_10 попав пластиком в око ОСОБА_8 , проте про це вони дізнались, коли підійшли до хлопців. Їм про це сказав ОСОБА_16 . В їх присутності ОСОБА_10 пояснив, що він це зробив випадково, кидав пластину в інший бік, просив у ОСОБА_18 вибачення. В їх присутності ОСОБА_8 тримався за око та скаржився на біль.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що також був разом із хлопцями, після гри відпочивали біля магазину «Фортуна» на плитах. Сам момент коли ОСОБА_10 кинув пластиною в ОСОБА_8 він не бачив, оскільки відволікся, але коли йшли додому, то ОСОБА_8 скаржився на біль в оці, а ОСОБА_10 просив у нього вибачення.

Із цих пояснень в їх сукупності однозначно випливає, що 14.10.2014 року коли потерпілий, обвинувачений та свідки відпочивали біля магазину «Фортуна», обвинувачений кинув в потерпілого шматком пластика, який травмував останньому око. І потерпілий і свідок ОСОБА_16 , який знаходився близько від потерпілого, бачили, як ОСОБА_10 , який сидів до ОСОБА_8 спиною, піднявся, розвернувся і кинув в ОСОБА_8 пластиковою пластиною. І це відбулось після суперечки, як це зазначив свідок, а потерпілий вказав на незадоволення обвинуваченого його словами.

Приймаючи до уваги, що і потерпілий, і обвинувачений, і всі вказані вище свідки були друзями, то немає підстав вважати їх покази недостовірними і суд першої інстанції обґрунтовано поклав покази потерпілого та зазначених свідків в основу доведеності вини ОСОБА_10 .

Сам обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції не заперечував, що саме він кинув в ОСОБА_8 пластиковою пластиною, яку він підняв із землі. Граючись, він кинув пластину по типу бумерангу в протилежний бік ОСОБА_8 , але її підхопило вітром і кинуло в сторону ОСОБА_8 .. Після цього ОСОБА_8 одразу поскаржився на біль в оці і вони пішли додому, а по дорозі ОСОБА_8 пожалівся на потемніння в оці. Кидаючи пластину, він не сподівався, що вона може в когось попасти, це сталось випадково, наміру травмувати ОСОБА_8 не мав і в його сторону не цілився.

При дачі пояснень з приводу поданої апеляції в апеляційному суді обвинувачений вказав тільки на те, що дійсно він і вказані вище свідки відпочивали біля магазину «Фортуна», він дійсно підняв із землі і кинув в сторону, де нікого не було, пластину. Він не розуміє як вона могла попасти в око потерпілого. Також вказав, що коли після відпочинку біля магазину вони прийшли до ОСОБА_8 , то той вийшов з дому з прикладеним до ока платком і скаржився на біль.

При проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_10 , він показав, що кинута ним пластина попала в ліве око потерпілого, який в цей час сидів наверху бетонної плити, особисто в протоколі описав пластикову пластину помаранчевого кольору і зазначив, що кидав її в сторону від потерпілого, вважає, що, скоріше за все, її занесло в око потерпілого вітром, оскільки, як він думає, потерпілий грався телефоном і не помітив пластину, яка летіла в його сторону. В тексті самого протоколу зазначено, що обвинувачений показав, що знаходився від потерпілого на відстані біля 5 м стояв правим боком до потерпілого і предмет, який він знайшов, кидав зліва направо від себе (а.п.124, 129, фото 2,3,4).

Проте покази обвинувачено з приводу мотивів та обставин спричинення травми потерпілому спростовуються показами потерпілого, свідка ОСОБА_16 , а також показами інших свідків, наведених вище. Покази потерпілого і свідка ОСОБА_16 вказують на мотиви дій обвинуваченого, а саме на те, що йому не сподобалась поведінка потерпілого, його хизування і пластикову пластину він кинув свідомо у потерпілого, чим також спростовуються і доводи апеляції про те, що в ОСОБА_8 він пластину не кидав, а тому не міг передбачити наслідків.

В ході проведеного слідчого експерименту (а.п.137-143) свідок ОСОБА_16 показав, що обвинувачений дійсно знаходився в положенні спиною до потерпілого, який в цей час сидів на бетонній плиті на підвищенні, підняв із землі кусок пластика, обличчям повернув на півоберта наліво і замахнувся предметом, схожим на пластину (фото № 5, а.п.141). Із фото видно, що голову обвинувачений повернув в сторону потерпілого і замахнувся в його сторону.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи, проведеної в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту (а.п.168-191), травма потерпілому була заподіяна 14.10.2014 року і до цього часу у нього не виявлено яких-небудь захворювань, в тому числі очних хвороб. Тілесні ушкодження, вказані у висновку експерта № 22 найшли підтвердження, а саме: проникаюче поранення лівого ока з пошкодженням рогівки, склери та кришталика. Дана травма могла бути спричинена різними предметами, в тому числі пластиковою пластиною чи будь-яким іншим предметом довільного розміру. Медична допомога з приводу травми ока була надана в повному обсязі. В результаті травми у ОСОБА_8 гострота зору лівого ока знизилась з 1,0 до 0,1, що відповідає 25% втрати загальної працездатності. Така травма відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Даний висновок зроблений спеціалістами вищої кваліфікаційної категорії, він є належним чином обґрунтованим та мотивованим і підстав, які б викликали сумнів у його правильності - не встановлено.

Факт того, що в ході розслідування кримінального провадження не був відшуканий предмет, яким спричинена травма, не є підставою виправдовувати обвинуваченого, оскільки та обставина, що він кинув в потерпілого пластиковою пластиною і попав в око - достовірно встановлена судом. Саме після попадання пластини в око потерпілого, той одразу поскаржився на біль. А коли йшли додому, то сказав, що потемніло в оці. Той факт, що потерпілий матері спочатку сказав, що ніби-то поранив око гілкою і сказав про це лікарю, свідчить тільки про те, що він не хотів матері сказати правду.

Стверджуючи в апеляції, що суд першої інстанції допустив неповноту при встановлені обставин справи, сторона захисту ні в апеляції, ні в ході судового розгляду в апеляційному суді не заявила жодного клопотання з приводу усунення неповноти.

Не витребування судом характеристики на потерпілого не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки в даному випадку характеризуючі дані на потерпілого не можуть виправдати поведінку обвинуваченого чи пом`якшити призначене судом покарання.

Також є необґрунтованим твердження, що судом не з`ясовано, чи була між потерпілим та обвинуваченим конфліктна ситуація, оскільки і потерпілий пояснив, що обвинуваченому мабуть не сподобалось його хизування, і свідок ОСОБА_16 також показав про те, що вони про щось сперечались.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, оскільки суд першої інстанції належним чином розглянув всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, дослідив всі докази, дав їм оцінку у відповідності з вимогами закону та постановив законний обґрунтований та мотивований вирок, підстав для скасування якого не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.08.2016 року стосовно ОСОБА_10 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4