дата документу :
Справа № 359/3818/16-к
Провадження № 1-кп/359/245/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 червня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю потерпілої ОСОБА_3

за участю обвинуваченої ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 від 07.04.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любарці Бориспільського району Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив :
Обвинувачена ОСОБА_4 таємно викрала чуже майно (вчинила крадіжку) за таких обставин.
27.03.2016 року у період часу з 08 години 00 хвилин по 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 перебувала на своєму робочому місці в кафе "Маріанна", розташованого в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 65 Б, де вона не офіційно працює на посаді різноробочої по виконанню садових робіт. Після виконання своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_4 зайшла до роздягальні з метою переодягнутися та направитися додому, але в цей час у останньої виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось всередині роздягальні кафе "Маріанна", що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 65 Б.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна та подальшого його обернення на власну користь, проникла до лівої кишені куртки, що належить ОСОБА_3 , та дістала з неї гаманець чорного кольору.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи всередині роздягальні кафе " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", розташованого в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 65 Б, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, дістала з вказаного гаманця 700 грн., тим самим вчинила таємне викрадення майна належного ОСОБА_3 майна.
В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.
У такий спосіб, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження, 28.04.2016 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення. Із змісту якої вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт примирення між потерпілою та підозрюваною, а також повне відшкодування заподіяної потерпілої ОСОБА_3 матеріальної шкоди; узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; зрозумілі та роз`яснені наслідки невиконання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала укладену угоду про примирення, визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та просила суд затвердити укладену між нею та потерпілою угоду про примирення, пояснивши, що наслідки затвердження даної угоди їй відомі. Також зазначила, що вона добровільно уклала дану угоду про примирення. Насильство, примус або погрози до неї не застосовувались.
Потерпіла ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вона підтримує угоду про примирення, укладену між нею та ОСОБА_4 , а також вказала, що претензій до обвинуваченої ні морального, ні матеріального характеру не має. Зі ст. 473 КПК України ознайомлена, наслідки угоди їй зрозумілі. Угода укладена нею добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
Прокурор вважає можливим затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні, як такої, що відповідає вимогам КПК України.
Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачена визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам потерпілих, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом встановлено, що покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, перевіривши угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що умови угоди: не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились та потерпілій ОСОБА_3 повністю відшкодовано заподіяну матеріальну шкоду, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження, та погодили вид і розмір покарання.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена на досудовому розслідуванні кримінального провадження, 28 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_3 , з одного боку, та (підозрюваною) обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази прокурором не заявлялись.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 1 ст. 185, КК України, суд -
ухвалив:
Угоду про примирення, укладену 28 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімдесят п`ятдесят) гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1