Справа № 738/1116/16-к
№ провадження 1-в/738/591/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складi:
головуючої суддi ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И В:
До Менського районного суду Чернігівської області у травні 2016 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», а саме ст. 6.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

За змістом ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачене скорочення наполовину невідбутого покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Іншими словами, дія статті 6 розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, за винятком обмежень, передбачених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», та які на день набрання чинності цим Законом відбували покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 засуджений колегією судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2014 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке йому належить.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2014 року за ч.2 ст. 307 КК України до 7 років позбавленням волі з конфіскацією майна, що є його власністю. Даний злочин вчинив в червні - липні 2013 року.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 , обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 липня 2015 року, що підтверджується рапортом про затримання особи (а.с.26).

Враховуючи, що на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», який почав діяти з 19 квітня 2014 року, ОСОБА_4 не був засуджений та не відбував покарання, а тому положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» про скорочення невідбутої частини покарання на нього не поширюються.

Це підтверджується також і положеннями ст.11 вказаного Закону, де зазначено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Підставою для застосування до засудженого ОСОБА_4 ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році», на його думку, є посилання засудженого на те, що він почав відбувати покарання з 01.07.2013 року, тобто до набрання законної сили Законом України «Про амністію в 2014 році», коли був затриманий та перебував під вартою згідно ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Але, як встановлено в судовому засіданні, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, засуджений ОСОБА_4 хоч і перебував під вартою з 01.07.2013 року по 09.07.2013 року, але даний термін при винесенні вироку суду, не врахований йому в строк відбування покарання, зокрема в жодному рішенні суду про це не вказано. А відповідно до довідки, наданої Менською ВК № 91 початок строку покарання засудженого ОСОБА_4 15.07.2015 року.
Враховуючи, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та винесеним на підставі належних доказів, тому суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
На пiдставi викладеного i керуючись Законом України «Про застосування амністії», Законом України «Про амністію у 2014 році», ст. ст. 85, 86 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1