Справа № 733/890/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/864/2016
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 12 лютого 2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2016 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 10 днів позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: - не виїжджати на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 30 квітня 2016 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на території ПрАТ «Ічнянський райагропостач», який розташований при виїзді з м. Ічня Чернігівської області, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, проник через вікно до підсобного приміщення, звідки викрав електродвигун марки ВЗГ, 3-х фазний, потужністю 5,5 кВт, 1974 року випуску, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № С-100 від 16 травня 2016 року становить 905 гривень. Потім того ж дня викрадений електродвигун він продав ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 , який не був обізнаний про походження майна, за 500 гривень, які використав для придбання продуктів харчування.

04 травня 2016 року під час огляду господарства ОСОБА_8 працівниками Ічнянського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області в присутності понятих було виявлено та вилучено електродвигун марки ВЗГ, 3-х фазний, потужністю 5,5 кВт, 1974 року випуску.

Загальна сума збитків, завданих ОСОБА_9 , який є директором ПрАТ «Ічнянський райагропостач», злочинними діями ОСОБА_6 , становить 905 (дев`ятсот п`ять) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог КПК України та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок з призначенням обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, обраного судом першої інстанції, без звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, вказує, що судом вірно застосовано норму ч. 1 ст. 71, 72 КК України, однак вважає, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, чим порушено ч. 4 ст. 71 КК України, оскільки остаточне покарання у виді 4 років 10 днів зі позбавлення волі є меншим (оскільки відсутня потреба у відбуванні реально) від невідбутої частини покарання громадських робіт у 120 годин, які необхідно було відбувати реально. Також апелянт вказує, що обираючи обвинуваченому покарання, судом двічі враховано одну і ту ж обставину (щире каяття та повне визнання вини) як пом`якшуючу при обранні міри покарання та при звільненні від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених підстав, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

ОСОБА_6 протягом досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винуватим у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу суд, з`ясувавши, добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, правильності кваліфікації дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів погоджується з доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора в частині необґрунтованості застосування судом положень ст. 75 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. № 7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вироком суду, засуджений вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт ОСОБА_6 був направлений для відбування покарання до КП „Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства КП Ічнянської міської ради, де йому було складено графік відбування покарання на червень місяць 2016 року (а.п. 20). Однак, ОСОБА_6 відбув лише частину покарання у вигляді 32 годин громадських робіт. 21, 23, 24, 29 та 30 червня 2016 року, умисно, без поважних на те причин, останній не виходив на роботу, що підтверджується особистими поясненнями обвинуваченого та довідкою прокурора наданою ним у судовому засіданні.

Приймаючи рішення про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений уже був засуджений до реального покарання яке не відбув повністю та вчинив новий кримінальний злочин.

Таким чином, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

Вирішуючи питання про покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; визнані судом першої інстанції пом`якшуючої обставини - щире каяття, сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу винуватого, який раніше був судимий за умисні корисливі злочини, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання має посередню характеристику, тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і в той же час з урахуванням його особи, відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна власнику, відсутністю цивільного позову, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а остаточне покарання необхідно призначити у відповідності до вимог статей 71,72 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт.

Як вбачається із вироку, із призначених обвинуваченому 120 годин громадських робіт ОСОБА_6 відпрацював 32 години, не відбута частина покарання становить 88 годин, що складає 11 днів позбавлення волі (88 : 8 = 11).

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71,72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2016 року і остаточно призначити ОСОБА_6 3 (три) роки 10 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4