В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жмеринці кримінальне провадження №1-кп/130/162/2016 (130/1169/16-к), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 05.03.2016 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з базовою середньою освітою, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

05.03.2016 р. приблизно об 11-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на автобусній зупинці, що по вул. Шекінській в м. Жмеринка Вінницької області, під час виниклої між ним та його батьком ОСОБА_5 сварки на ґрунті неприязних відносин, з метою умисного нанесення тілесних ушкоджень, дерев`яною битою, яка була у нього в руках, умисно наніс один удар в область правої надбрівної дуги ОСОБА_5 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №121 від 28.04.2016 р. наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-лицеву травму; перелом кісток склепіння та основи черепу: (перелом лобної кістки справа з поширенням лінії перелому на передню і задню стінки лобної пазухи справа, перелом правої скроневої кістки з поширенням перелому на велике крило основної кістки справа), перелом кісток правої орбіти (верхньої, медіальної, латеральної стінок і нижнього краю орбіти, передньої і латеральної стінок правої гайморової пазухи); перелом величної кістки справа, перелом основи вінцевого паростка нижньої щелепи справа; забій головного мозку легкого ступеню; забійну рану правої надбрівної дуги; навколо орбітальну гематому справа. Перелом кісток склепіння і основи черепа-лобної кістки з поширенням лінії перелому на передню і задню стінку лобної пазухи справа, перелом правої скроневої кістки з поширенням перелому на велике крило основної кістки належить до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя під час їх заподіяння. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від одноразової дії тупого твердого предмету та по давності утворення могли бути заподіяні 05.03.2016 р. близько 11-00 год.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Цивільний позов не заявлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що потерпілий ОСОБА_5 його рідний батько, із яким у них давні неприязні відносини, а саме батько неналежно виконував свої обов`язки щодо обвинуваченого та його сестри ОСОБА_7 , виганяв їх з дому, вони виховувались у дитбудинках, на даний час із батьками не проживають, а проживають у м.Жмеринці в баби матері потерпілого. 05.03.2016 року обвинувачений поїхав на роботу в с.Мала Жмеринка Жмеринського району, де він неофіційно працює. Приблизно о 10 годині йому зателефонувала сестра ОСОБА_7 та повідомила, що в м.Жмеринку приїхав ОСОБА_5 із братом ОСОБА_8 , побили її з приводу спору щодо квартири в м.Вінниці. Обвинувачений відпросився та поїхав додому. ОСОБА_7 знову йому зателефонувала, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вже пішли, та на даний час вони, мабуть, на зупинці автобуса. Обвинувачений зайшов в сарай, де була бита, яку йому колись подарували друзі та із даною битою побіг на зупинку маршрутки, що по вул. Шекінській в м.Жмеринка. По дорозі він зустрів ОСОБА_9 , хлопця ОСОБА_7 , який його спитав, куди той біжить. Обвинувачений підбіг до зупинки маршрутного таксі №9 приблизно о 11 годині, хотів поговорити із батьком. Побачив у вікні батька. Оскільки батько не чує та є німим, обвинувачений мовою жестів повідомив, щоб той вийшов. Однак із маршрутки вийшов ОСОБА_10 . В цей час до зупинки прийшов ОСОБА_9 та між ним та ОСОБА_8 зав`язалась бійка, а саме, вони штовхали один одного. В цей час із маршрутки вийшов потерпілий ОСОБА_5 , смикнув ОСОБА_9 . Обвинувачений розвернувся до батька та на мові жестів спитав, чого побили сестру, батько мовою жестів спитав, «що ти теж хочеш?» та хотів замахнутись рукою, тоді ОСОБА_4 , вдарив батька битою, яку тримав у правій руці один раз в праву сторону голови і пішов. Від удару батько впав на землю, точного положення при падіння обвинувачений не пам`ятає. Прийшов додому, поїв а потім його викликали працівники поліції, де він дав правдиві покази. Він бачив батька після події, ствердив, що останній був при свідомості, в області брови була кров. У вчиненому розкаюється, просив у батька вибачення, хотів із ним примиритись. Заперечив факт того, що близько двох років назад він побив свою матір. Вважає, що батько своєю поведінкою щодо сестри спровокував його, а він лише заступився за сестру. Просив його суворо не карати та не позбавляти волі.
Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда третьої групи з дитинства (а.с.58-59, 63) який за допомогою перекладача на мову жестів ОСОБА_6 , пояснив, що 05.03.2016 року він приїхав до м.Жмеринка за адресою проживання своєї матері по АДРЕСА_2 , оскільки напередодні відбулось судове засідання з приводу поділу квартири в м.Вінниці та адвокат порадив йому укласти мирову угоду із дочкою ОСОБА_7 . Потерпілий приїхав в м.Жмеринку разом із сином ОСОБА_8 та пішли по місцю проживанню ОСОБА_7 , яка відчинивши двері, почала битись, роздряпала обличчя ОСОБА_8 , вони зрозуміли, що розмови не відбудеться та приблизно об 11-00 год. пішли на зупинку, де сіли в маршрутку на м.Вінницю. Дійсно у них із дочкою ОСОБА_7 відбувся конфлікт, однак жодних тілесних ушкоджень він їй не наносив. Сидячи в маршрутці він побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який йшов із битою в руках та ніби когось шукав. ОСОБА_4 вийшов із маршрутки, щоб поговорити, однак його вдарив ОСОБА_9 . Тоді з маршрутки вийшов потерпілий, щоб поговорити та почав розбороняти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак розмови не відбулось, ОСОБА_4 одразу вдарив його битою в праву сторону голови. Подальших подій потерпілий не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. До вказаних подій він обвинуваченого не бачив два роки. У них виник конфлікт із тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_8 близько двох років тому побив свою матір - дружину потерпілого, однак тоді кримінальну справу не порушували. З того часу у них значно погіршились відносини. Обвинуваченого за вчинене не пробачив, наполягав на суворому покаранні у виді реального позбавлення волі. Після нанесених тілесних ушкоджень, стан його здоров`я погіршився: він втрачає свідомість, падає. До нанесення тілесних ушкоджень такого із ним не траплялось, а тому такі наслідки потерпілий пов`язує із ударом. На даний час він потребує лікування, яке коштує близько трьох тисяч гривень та подальшої реабілітації.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винність в інкримінованих злочинах також доводиться дослідженими у судовому засіданні показаннями свідків, до допитані у судовому засіданні безпосередньо.
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_4 її рідний брат, із яким вони мешкають в АДРЕСА_2 у житлі бабусі. Потерпілий ОСОБА_5 її рідний батько, із яким у них існує судовий спір щодо квартири у м.Вінниці. 05.03.2016 року свідок спала вдома за місцем свого проживання та в період часу з 9 до 10 години в двері позвонили. Коли вона відчинила двері, то в квартиру зайшли потерпілий ОСОБА_5 та брат свідка ОСОБА_8 . Свідок сказала їм вийти, однак вони не виходили. Тоді свідок зайшла в свою кімнату, а ОСОБА_5 зайшов за нею, сказав, щоб вона відмовилась від своєї частки квартири, на що вона не погодилась. Тоді на кухні, куди свідок пішла до дитини, брат ОСОБА_8 погрожував їй ножем та вдарив її в голову. Свідок опустила голову та побачила, що її хтось вдарив бік кулаком з того боку, де стояв батько ОСОБА_5 , а тому вважає, що її також бив батько. Тоді свідок закрилась в кімнаті та повідомила по телефону про те, що її побили батько та брат обвинуваченому ОСОБА_4 , який сказав, що зараз приїде з роботи. Однак батько та брат пішли. Тоді ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_4 , що вони пішли та зараз, мабуть, вже на зупинці. Надалі свідку відомо зі слів ОСОБА_4 , що він вдарив батька битою на зупинці, бо він прийшов додому та розповів про це. Свідок побігла на зупинку, де вже була "швидка допомога", батько лежав, на одній із половині обличчя була кров. Свідок зверталась до правоохоронних органів з приводу її побиття, який результат їй не відомо, однак у неї були синці.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що обвинувачений ОСОБА_4 його друг. Весною, можливо і 05.03.2016 року, з 9 до10 години він зателефонував ОСОБА_4 запитати як справи, на що той відповів, що його сестру ОСОБА_7 , із якою свідок тоді зустрічався, побили брат та батько, був схвильований. Свідок знав про наявний у них спір щодо квартири, однак подробиць не знає. Свідок пішов на зупинку на вул. Шекінську в м.Жмеринка, де побачив ОСОБА_8 , який стояв біля маршрутки та розмовляв по телефону. У них із ОСОБА_8 виникла штовханина. Тоді до зупинки підійшов ОСОБА_4 із дерев`яною битою в руках, викликав із маршрутки жестом батька. Свідок стояв спиною до маршрутки, боровся із ОСОБА_8 та не бачив, що відбулось. Почув лише глухий стук, та тоді вони із ОСОБА_8 повернулись та побачили, що ОСОБА_5 впав, на обличчі у нього була кров. Звуків розмови свідок не чув. Він прогнав ОСОБА_4 , допоміг підвестись потерпілому, який не був при повній свідомості, зупинив машину та попросив викликати "швидку допомогу". Далі свідок покинув місце події.
Прокурором знято клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_8 , проти чого не заперечили інші присутні учасники кримінального провадження.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винність в інкримінованих злочинах також доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення, належність та допустимість яких не оспорені стороною захисту.
Із витягу з ЄРДР від 08.03.2016 року вбачається внесення до реєстру 05.03.2016 року відомостей про нанесення ОСОБА_4 . ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 05.03.2016 року приблизно о 11.00 годині по вул. Шекінській в м.Жмеринці дерев`яною битою за ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 44), який станом на 13.05.2016 року (а.с.73) згідно постанови про зміну правової кваліфікації від 13.05.5016 року (а.с.71-72) містить правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України.
Із протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення вбачається повідомлення ОСОБА_8 про нанесення ОСОБА_4 05.03.2016 року приблизно о 11 годині тілесних ушкоджень одного удару дерев`яною битою в область правого ока ОСОБА_5 та якого на час прийняття заяви госпіталізовано до лікарні (а.с. 45)
Із протоколу огляду від 05.03.2016 року за заявою ОСОБА_4 із фототаблицею вбачається огляд та фіксація характеристик добровільно виданої останнім дерев`яної бити, якою він наніс один удар в область голови ОСОБА_5 05.03.2016 року по вул. Шекінській в м.Жмеринка (а.с.46-48)
Із постанови про визнання речовим доказом від 05.03.2016 року вбачається визнання речовим доказом у кримінальному провадженні №0000247 дерев`яної бити довжиною 75 см. та яку передано до кімнати зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області (а.с.49)
Із довідки від 05.03.2016 року приймального відділення Жмеринської ЦРЛ вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 дійсно звертався до відділення екстренної невідкладної допомоги 05.03.2016 року о 11.20 год. та діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку, забійну рану правої надбрівної дуги, оглянутий хірургом та черговим лікарем, госпіталізовано до травматологічного відділення (а.с.51)
Із висновку судово-медичної експертизи №121 від 26-28.04.2016 р. (а.с.69-70) у ОСОБА_5 мало місце закрита черепно-лицева травма; перелом кісток склепіння та основи черепу: (перелом лобної кістки справа з поширенням лінії перелому на передню і задню стінки лобної пазухи справа, перелом правої скроневої кістки з поширенням перелому на велике крило основної кістки справа), перелом кісток правої орбіти (верхньої, медіальної, латеральної стінок і нижнього краю орбіти, передньої і латеральної стінок правої гайморової пазухи), перелом величної кістки справа, перелом основи вінцевого паростка нижньої щелепи справа; забій головного мозку легкого ступеню; забійна рана правої надбрівної дуги; навколо орбітальна гематома справа. Перелом кісток склепіння і основи черепа-лобної кістки з поширенням лінії перелому на передню і задню стінку лобної пазухи справа, перелом правої скроневої кістки з поширенням перелому на велике крило основної кістки належить до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя під час їх заподіяння (п.2.1.3. «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень 1995 р.). Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від одноразової дії тупого твердого предмету та по давності утворення могли бути заподіяні 05.03.2016 р. близько 11-00 год.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 52), раніше не судимий (а.с. 57), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с.54, 55), неодружений, не працюючий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, (а.с. 56), не є інвалідом першої-другої груп, неповнолітніх, малолітніх осіб на утриманні немає.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, що слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд відкидає твердження потерпілого про попередню негативну поведінку обвинуваченого, застосування погроз шляхом направлення смс, про попереднє нанесення тілесних ушкоджень матері обвинуваченого, оскільки дані обставини знаходяться за межами висунутого обвинувачення та обвинувального акту, а тому згідно ст. 377 КПК України не можуть бути взяті судом до уваги. Докази на підтвердження вказаних обставин сторонами та учасниками кримінального провадження не заявлялись, а відтак судом не досліджувались.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відсутність непоправних наслідків для здоров`я потерпілого, та особу винного, його молодий вік, те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, просив вибачення у потерпілого, давні неприязні відносини сторін та конфлік на місці події, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він добровільно з`являвся на виклики, дав правдиві покази, добровільно видав знаряддя злочину правоохоронним органам.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_11 , який обвинуваченого не пробачив, наполягав на позбавленні волі обвинуваченого. Таку позицію потерпілого суд пов`язує із неприязними відносинами, що склались між потерпілим та обвинуваченим.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки більш суворий вид покарання суд вважає недоцільним для досягнення мети покарання за вчинений злочин та із застосуванням п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів виходячи із принципу індивідуалізації покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
Наявності процесуальних витрат по справі не встановлено.
Речовий доказ, який був знаряддям вчинення злочину підлягає знищенню, згідно із матеріалами кримінального провадження відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін. (а.с. 7)
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов`язання.
Речовий доказ: дерев`яну биту довжиною 75 см., яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області знищити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар