АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1694/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1, ч.2 ст.190 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №4000595, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2012 року, відносно ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України, - повернутий прокурору Харківської місцевої прокуратури № 3.

Як зазначено в обвинувальному акті, 29 січня 2008 року ОСОБА_7 , увійшовши в довіру до ОСОБА_9 , запевнив останнього в щирості своїх намірів під приводом надання більш якісної юридичної допомоги та переконав надати йому довіреність на право розпоряджатися належним останньому майном, і у цей же день отримав вказану довіреність на відчуження ? квартири АДРЕСА_1 , і таким чином заволодів правом розпоряджатися його майном.
21 січня 2009 року ? квартири АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_7 , відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , без відома ОСОБА_9 , а отриманими від продажу вказаного майна грошовими коштами у розмірі 13 173 гривні ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв збитки ОСОБА_9 на вказану суму.
Органом досудового розслідування зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство.
Окрім того, ОСОБА_7 було відомо, що на праві власності у ОСОБА_12 є домоволодіння, розташоване за адресою : АДРЕСА_2 .
ОСОБА_7 , у свою чергу, запевнив ОСОБА_9 у необхідності укладення іпотечного договору із Харківською міською фінансово - кредитною спілкою «Криниця», предметом іпотеки якого було житловий будинок АДРЕСА_2 , за умовами якого ОСОБА_9 було отримано грошові кошти в сумі 116100 гривень.
Так, 11 лютого 2009 року, ОСОБА_7 , умисно, повторно, вміючи розташувати до себе співбесідника в процесі спілкування з ним і викликати помилкове враження про себе як про порядного і чесного чоловіка, переконав ОСОБА_9 оформити на нього та, у тому числі на ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 довіреність представляти інтереси та захищати їх в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування.
Разом з цим, ОСОБА_7 , 23 лютого 2009 року переконав ОСОБА_9 оформити ще одну довіреність з правом бути його представником з усіх питань, пов`язаних з укладанням договору відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до якої також було включено і ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , запевнивши у тому, що на той час було змінено керівництво Харківської міської фінансово - кредитної спілки «Криниця», і останніми можливий продаж житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а оформивши довіреність на вищевказаних осіб, він таким чином збереже право власності на житловий будинок і буде позитивно вирішено всі питання щодо укладеного іпотечного договору з Харківською міською фінансово - кредитною спілкою «Криниця».
У подальшому, ОСОБА_7 , запевнивши ОСОБА_14 у тому, що ним втрачено документи, що посвідчують особу, переконав останнього бути присутнім при укладанні договору купівлі - продажу житлового будинку, розташованогоза в АДРЕСА_2 .
Так, 26 лютого 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 було посвідчено договір купівлі - продажу між ОСОБА_14 від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_16 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за яким з отриманих коштів у сумі 153920 гривень ОСОБА_7 сплачено до каси кредитної спілки «Криниця» грошові кошти в суму 83745 гривні, погасивши таким чином заборгованість за кредитним договором, а грошові кошти, що залишились у сумі - 70175 гривень, він повинен був передати ОСОБА_9 , проте розпорядився вказаною сумою на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами у розмірі 70175 гривень, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Органом досудового розслідування зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.
Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не містить відомості про місце скоєння кримінального правопорушення, також невірно зазначено місце реєстрації потерпілого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Окрім цього, обвинувальний акт містить дані про те, що потерпілим заявлений цивільний позов, але цивільний позов до обвинувального акту не долучений.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що посилання суду на те, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є АДРЕСА_2 . Окрім того, апелянт вважає встановленим, що до обвинувального акту також долучено цивільний позов, заявлений потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Просить ухвалу районного суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілого та його представника, що вважали апеляційну скаргу необґрунтованою, обговоривши ці доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні суд зазначив, що згідно з вимогами, передбаченими п.2 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого та потерпілого, зокрема і місце проживання, а також виклад фактичних обставин правопорушення, так, як вони встановлені прокурором.

Як вбачається з обвинувального акту щодо місцем реєстрації потерпілого ОСОБА_9 є АДРЕСА_4 , однак, наведена інформація не відповідає дійсності, оскільки з наявних в матеріалах провадження даних, потерпілий зареєстрований за іншою адресою, а вищезазначена адреса є лише адресою для отримання поштової кореспонденції.

Отже, твердження апелянта про однозначне і правильне встановлення адреси потерпілого є необґрунтованим, оскільки зазначеними фактами підтверджується невиконання органом досудового розслідування вимог, передбачених п.3 ч.2 ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, при проведенні досудового розслідування, прокурор повинен встановити фактичні обставини правопорушень, що відповідно до вимог КК України та КПК України передбачає необхідність встановлення об`єктивної сторони складу злочинів, зокрема часу та місця скоєння злочинів.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачений шляхом обману, 29 січня 2008 року, переконав потерпілого оформити на нього довіреності, на право укласти та підписати договір купівлі продажу частини квартири, а в подальшому, 21 січня 2009 року таку угоду було посвідчено приватним нотаріусом, однак автор обвинувального акту не зазначив місце скоєння злочину, тоді як встановлення часу та місця скоєння злочину є невід`ємними складовими об`єктивної сторони складу злочину, зокрема і за ст.190 КК України.
Аналогічні недоліки, тобто порушення вимог ст.291 КПК України, органом досудового слідства допущені і по епізоду скоєння злочину у лютому 2009 року.
Як зазначено у п.2 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
У той же час, незважаючи на наведену в обвинувальному акті інформацію про пред`явлення такого позову, будь-які матеріали щодо цього позову в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Ця обставина, як і інші, наведені в ухвалі районного суду, свідчать про невиконання органом досудового слідства вимог, передбачених ст.291 КПК України, тому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи наведені підстави і висновки, колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять підстав для скасування ухвали районного суду і відповідно для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року про повернення прокурору у кримінальному провадженні обвинувального акту з додатками по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді