Справа № 750/2705/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/714/2016
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30 вересня 2015 року за № 0007464 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Моздок Російської Федерації, росіянин, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, приватний підприємець, раніше не судимий, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 491 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з залученням експерта.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 визнаний судом винним і засуджений за те, що 30 вересня 2015 року о 06 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.1-го Травня у м.Чернігові, зі сторони вул.Рокосовського у напрямку вул.Бєлова.

Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку №167-А по вул.1-го Травня, ОСОБА_8 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину у межахпішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Volkswagen Transporter, в результаті чого скоїв на нього наїзд. Після наїзду, водій автомобіля марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 залишив місце пригоди.

В результаті наїзду ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита черепно-мозкова травма - ушита рана голови в області лівої лобно-скронево-тім`яно-потилочної ділянки голови, крововилив в м`які тканини голови в проекції рани, дифузні субарахноїдальні крововиливи по випуклій поверхні правої тім`яної та скроневої доль та по випуклій поверхні на межі лівої тім`яної та скроневої доль головного мозку, забої кори головного мозку в правій скроневій та правій тім`яних долях(гістологічно); закрита травма грудної клітки - множинні прямі переломи ребер по правій середньо-пахвовій лінії з ушкодженням плеври, крововиливи в м`які тканини грудей та правобічний гемоторакс; закрита травма живота - два синці по правій боковій поверхні тулуба, крововиливи в брижу тонкого й товстого кишківника, корінь брижі, крововиливи в стінку сигмовидної кишки, крововиливи в зв`язковий апарат селезінки й печінки, крововиливи в жирову клітковину обох нирок, масивна заочеревинна гематома в правій поперековій ділянці з переходом в малий таз та частково в ліву поперекову ділянку; закрита травма тазу - перелом кісток тазу справа з повним розривом лобкового симфізу та розривом гілки правої здухвинної вени, численні синці, садна правої верхньої та обох нижніх кінцівок, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №815 від 30.10.2015 року, в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 30.09.2015 року.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №815 від 30.10.2015 року, причиною смерті став травматичний шок, що виник внаслідок поєднаної краніоскелетної травми(політравми) у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудної клітки, закритої травми живота, закритої травми тазу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п.2.3 (б), 2.10, 18.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити, пом`якшивши йому покарання, застосувавши ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, вирок незаконним та суворим, а покарання пов`язане з позбавленням волі не відповідає його меті та особі обвинуваченого.

На даний вирок першим заступником прокурора Чернігівської області подано апеляційну скаргу, в якій останній не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та не заперечуючи фактичних обставин справи ставить питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення в наслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд при ухваленні рішення не дотримався вимог ст.65 КК України та не достатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини справи, а також наслідки кримінального правопорушення. Звертає увагу суду, що ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху.

Потерпіла ОСОБА_11 в своїх заперечення на апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області наголосила на безпідставності поданої апеляційної скарги. Зазначила, що вказаною скаргою та під час судового розгляду в місцевому суді не враховано думку потерпілої, яка полягала в тому, щоб не позбавляти волі ОСОБА_8 , оскільки він по мірі можливостей відшкодував завдану шкоду та людяно поставився до сім`ї. Повністю підтримує апеляційну скаргу захисника обвинуваченого і просить пом`якшити вирок суду.

В засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, мотивуючи це наведеними в ній підставами. Обвинувачений та його захисник просили відмовити в задоволенні даної апеляційної скарги у зв`язку з її безпідставністю та наполягали на задоволенні скарги адвоката з урахуванням думки потерпілої викладеної в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає. Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 349 ч.3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засудженого, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, оскільки сам тяжко переживає всі обставини.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання, то воно застосовано обвинуваченому ОСОБА_8 з врахуванням вимог ст.ст.65-67 КК України.

При цьому районний суд у вироку послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є тяжким, необережним, в результаті якого настала смерть потерпілого. Особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, судом вірно визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Щиросердне каяття в даному випадку проявилось не тільки у визнанні своєї вини, а й в наданні сім`ї загиблого матеріальної допомоги, документи про яку знаходяться в матеріалах кримінальної справи. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , не встановлено.

Щодо збільшення основного та додаткового покарання, то в апеляційній скарзі прокурора не наведено і в засіданні апеляційного суду не знайшло свого підтвердження чому саме запропонований прокурором розмір основного покарання та збільшення міри додаткового покарання сприятиме виправленню і перевихованню засудженого ОСОБА_8 . Наведені в апеляційній скарзі обставини не являються такими, що обтяжують покарання, не свідчать про неможливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, а основне покарання призначене в межах санкції статті кримінального закону. В минулому ОСОБА_8 був притягнутий до адміністративної відповідальності за не користування ременями безпеки автомобіля, що не свідчить про його суспільну небезпеку. З урахуванням всіх наведених у вироку обставин справи, на думку колегії суддів, апеляційна скарга прокурора не має правових підстав для постановлення нового вироку у даній справі і задоволення апеляційної скарги прокурора.

Згідно ч.1 ст.75 КК України, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Що стосується доводів захисника в апеляційній скарзі щодо суворості призначеного ОСОБА_8 покарання та невідповідності його тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також його особі, то суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

У відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу підсудного судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Колегія суддів вважає неправильним висновок районного суду, що підстав для застосування положень ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_8 не має, оскільки суд 1 інстанції в недостатній мірі врахував те, що обвинувачений раніше не судимий, визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував збитки, потерпіла просила звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, сам обвинувачений в суді негативно віднісся до скоєного ним злочину, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Крім того, судом зовсім не було враховано, те що категорія вчиненого ним злочину не відноситься до умисного або корисливого, ОСОБА_8 відшкодував завдану потерпілій шкоду та людяно поставився до трагедії сім`ї потерпілої, намагався дієво спокутувати провину, про що в запереченнях акцентувала увагу потерпіла.

Врахувавши усі наведені обставини в сукупності, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання та думку потерпілої, яка просить не позбавляти його волі, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому судом основного покарання з випробування на підставі ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, у зв`язку з чим вирок суду в цій частині слід змінити.

На думку колегії суддів саме таке покарання відповідатиме ступеню вчиненого кримінального правопорушення з точки зору його справедливості, розумності та достатності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, змінити вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року в частині призначеного обвинуваченому покарання.

ОСОБА_8 звільнити від призначеного йому вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 травня 2016 року основного покарання у виді позбавлення волі - з випробуванням з іспитовим строком в два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4