Справа № 344/4219/16-к
Провадження № 1-кс/344/1618/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000074, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що близько 00год. 00хв. 03.04.2016р. ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні зачиненого житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою умисного позбавлення життя двох своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи наявні у приміщенні будинку медичні препарати у вигляді таблеток, шляхом їхнього розчинення у воді надала випити ОСОБА_8 , після чого під приводом надання вітамінів, надала таблетки іншому синові ОСОБА_7 , який їх також вжив. Від спожитих медичних препаратів, наданих ОСОБА_5 своїм малолітнім дітям, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наступила смерть на місці, тобто ОСОБА_5 отруївши дітей невідомою речовиною умисно вбила їх.

05.04.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні проти життя та здоров`я особи особливо тяжкого злочину, передбаченого п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, обґрунтованість якої на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваної клопотання заперечив, оскільки вважає підозру не обґрунтованою, а наведені прокурором ризики - не доведеними, просив врахувати стан здоров`я підозрюваної та застосувати запобіжний захід у не пов`язаний з триманням під вартою направивши її на лікування в психіатричний заклад.

Підозрювана в судовому засіданні не висловлювалась.

Заслухавши прокурора та захисника підозрюваної, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.04.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні проти життя та здоров`я особи особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

06.04.2016р. о 10год. 30хв. підозрювану затримано на підставі ухвали слідчого судді від 06.04.2016р.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується поясненнями підозрюваної ОСОБА_5 , протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 та допиту потерпілого ОСОБА_10 , огляду місця події від 03.04.2016р. та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного вище злочину.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваної дані, її вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваної, а також відсутність судимості.

Не може залишитись поза увагою і те, що 03.04.2016р. ОСОБА_5 було госпіталізовано до Івано-Франківської обласної психо-неврологічної лікарні (ОПНЛ) № 3 з діагнозом гострий поліморфний психотичний розлад, суїцидальна спроба, хоча, як вбачається з довідок № 56 та № 74, виданих 04.04.2016р. Верховинською районною поліклінікою, остання на обліку у лікарів нарколога та психіатра раніше не перебувала.

В той же час обставини, які зазначені захисником підозрюваної, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки такі характеризують підозрювану, не виключають наявність обґрунтованої підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

При цьому, жодних доказів, які б підтверджували такий стан здоров`я підозрюваної, який б у свою чергу виключав можливість перебування її під вартою, стороною захисту не подано.

Згідно з довідки № 2554, виданої 04.04.2016р. головним лікарем Івано-Франківської ОПНЛ № 3, з пацієнткою ОСОБА_5 , яка на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в ОПНЛ № 3, можна проводити слідчі дії, подальшого соматичного та психіатричного лікування не потребує, на даний час може перебувати в ізоляторі тимчасового тримання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 04 червня 2016 року включно.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 06 квітня 2016 року.