АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1453/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 640/3332/16-К
Категорія: ст.185 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000175 за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Власівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, неповної середньої освіти, раніше судимого: 29.10.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 17 лютого 2016 року.
Позовні вимоги по справі потерпілої ОСОБА_10 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 спричинену шкоду у сумі 34300 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1029 від 15.02.2016 року у сумі 368 грн. 28 коп. в дохід держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою в Харківському СІЗО.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину Московським р/с м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність, вчинивши умисний корисливий злочин.
ОСОБА_7 приблизно о 17 год. 20 хв. знаходячись на території ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Сітенко НАМИ України» за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, буд. № 80, палата №8, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу взяв ноутбук «Aspire V15 NitroMS2391 SNNXMUUEU00553716AA76600» та комп`ютерний планшет «Samsung galaxytab 4 16GB ». Після чого, з місця вчинення злочину зник, вийшовши через запасний вихід інституту, а на наступний день попрямував до ст. метро Героїв Праці, де попередньо не домовляючись зустрів малознайому особу ОСОБА_11 та запропонував йому купити викрадені ноутбук «Aspire V15 NitroMS2391 SNNXMUUEU00553716AA76600» за 1700 гривень та комп`ютерний планшет « Samsunggalaxytab 4 16GB » за 1000 гривень. На пропозицію ОСОБА_11 погодився, заплативши ОСОБА_7 2700 гривень. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 20632 гривні 00 копійок згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1029 від 15.02.2016 року.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт вказує на те, що суд, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, формулюючи обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, не зазначив, у мотивувальній частині вироку час вчинення ( тобто дату) ОСОБА_7 цього злочину, у зв`язку з чим, на думку прокурора судом допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 рокута остаточне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, завдану шкоду потерпілій не відшкодував. Крім того, в своїх апеляційних доводах апелянт зазначає про те, що мотивувальна частина вирок суду першої інстанції, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не містить дату вчиненого злочину ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 , а також прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в частині скасування вироку, думку обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності вироку вимогам кримінального процесуального закону, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 належить задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, формулюючи обвинувачення, зазначив фактичні обставини події без вказівки на її дату, тоді як обвинувальний акт у сформованому в ньому обвинуваченні містить вказані відомості (арк. 1, арк. 38). Зазначаючи у вироку показання обвинуваченого суд першої інстанції, також не навів ніяких фактичних даних з приводу визнання обвинувачення ОСОБА_7 вини, в тому числі і стосовно дати вчинення інкримінованого йому злочину. Більш того, вказівка суду на наявність «описової» частини вироку не відповідає змісту норм, що містяться у ч. 1 ст. 374 КПК України.
Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого та пояснення ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції щодо підтримки апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, - колегія суддів погоджується зі слушністю апеляційних доводів апелянтів стосовно наявності істотних порушень КПК України, допущених судом першої інстанції. Зокрема, відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб, форма вини та мотив вчинення кримінального правопорушення і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним.
Відповідно до вимог ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Проте, суд цих вимог не виконав.
Отже, суд не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку передбачену ч.1 ст.91, п.2 ч.3 ст.374 КПК України обставину , яка має значення для кримінального провадження, що призвело до порушення прав обвинуваченого на захист, який є ефективним лише від конкретного обвинувачення. Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст. 412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставами для скасування вироку.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та можливість реалізації права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції .

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити ОСОБА_7 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 липня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст.409 ч.1 п.п. 1,3; ст.410; ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 задоволити.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4