Справа № 442/4607/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/458/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 липня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 липня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки "ЗІЛ 130" номерний знак НОМЕР_1 , 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , зеленого кольору, із вмістом в кузові лісопродукції загальною кубомасою 12,275 м?, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане Дрогобицьким ЦНП, ПзВАТЗ при ГУМВС України у Львівській області на автомобіль марки "ЗІЛ 130" номерний знак НОМЕР_1 , 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 . Місцем зберігання автомобіля марки "ЗІЛ 130" номерний знак НОМЕР_1 визначено територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області (вул. Бориславська, 30, м. Дрогобич Львівської області). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане Дрогобицьким ЦНП, ПзВАТЗ при ГУМВС України у Львівській області на автомобіль марки "ЗІЛ 130" номерний знак НОМЕР_1 , 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , на час арешту залишено при матеріалах кримінального провадження № 0001271.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля є ОСОБА_7 .
На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати. Судове рішення вважає незаконним і необґрунтованим в зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження й покликається на такі доводи: висновки судді не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суддею не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Слідчий суддя залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим у кримінальному провадженні. У справі відсутній цивільний позов про відшкодування заподіяної шкоди та відсутнє звернення з боку лісгоспу щодо факту незаконної порубки лісу, а підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є повідомлення працівника поліції Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області. Протокол огляду місця події від 26.05.2016 та протокол огляду місця події від 05.07.2016 є суперечливими за змістом, зокрема, щодо розміру деревини та об`єму лісопродукції. В основу ухвали покладено протокол допиту свідка ОСОБА_10 , якому не надано належної оцінки, оскільки останній не працює та не є спеціалістом за відповідним фахом, що вбачається зі змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 05.06.2016. Крім того не взято до уваги, що санкцією ст. 246 КК України не передбачено конфіскацію майна, що може слугувати підставою для накладення арешту на майно. Висновки про те, що лісопродукція є об`єктом кримінально протиправних дій, ґрунтуються на припущеннях. До клопотання про накладення арешту додаються товарно-транспортні накладні від 24.05.2016 та від 25.05.2016, які спростовують незаконну порубку лісу, проте слідчим суддею не надано цим документам правової оцінки. Слідчий суддя, встановивши, що 26.05.2016 автомобіль разом із вмістом в кузові лісопродукції було вилучено згідно з протоколом огляду місця події, не має права накладати арешт в силу вимог ч. 5 ст. 171 КПК України за клопотанням про арешт майна, яке подане 06.07.2016. Ухвала про накладення арешту суперечить вимогам ст. ст. 85, 86, 87, 89, 94, 170, ч.5 ст. 171, 370 КПК України, та прийнята в порушення ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, якими визначається непорушність права власності.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Постановою старшого слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 26.05.2016 автомобіль марки "ЗІЛ-130" із вмістом в кузові лісопродукції та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Твердження апелянта щодо недотримання положень ч.5 ст. 171 КПК України є безпідставним, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, майно було вилучене 26 травня 2016 року; з дотриманням визначених ч.5 ст. 171 КПК України строків старший слідчий Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно; ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2016 року клопотання слідчого було задоволено, однак 04 липня 2016 року в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням ОСОБА_7 арешт на майно було скасовано. Відповідно звернення старшого слідчого ОСОБА_9 з клопотанням про арешт майна 06 липня 2016 року та вирішення цього клопотання слідчим суддею вимогам кримінального процесуального закону не суперечить.

Те, що ОСОБА_7 не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні, у справі відсутній цивільний позов про відшкодування заподіяної шкоди, а санкція ст. 246 КК України не передбачає конфіскацію майна, відповідно до ч.3 ст. 170, ч.2 ст. 173 КПК України не є перешкодою для накладення арешту на майно у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

З врахуванням того, що автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції 26 травня 2016 року з лісопродукцією без відповідних документів, товарно-транспортні накладні від 24.05.2016 та від 25.05.2016 (на які покликається сторона захисту) не спростовують правильності висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч.2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 липня 2016 рокупро накладення арешту на автомобіль марки "ЗІЛ 130" номерний знак НОМЕР_1 , 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , зеленого кольору, із вмістом в кузові лісопродукції загальною кубомасою 12,275 м?, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане Дрогобицьким ЦНП, ПзВАТЗ при ГУМВС України у Львівській області на автомобіль марки "ЗІЛ 130" номерний знак НОМЕР_1 , 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ,залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .