печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення ,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить встановити, що посадові особи Генеральної прокуратури України в порушення вимог ч4 ст.214 КПК України не зареєстрували його заяву про вчинене кримінальне правопорушення від 27 квітня 2016 року №29 у книзі вхідної кореспонденції з присвоєнням індексу «ЗП», встановити, що посадові особи Генеральної прокуратури України в порушення вимог ч1 ст.214 КПК України не внесли до ЄРДР відомості по його заяві від 27 квітня 2016 року №29 і не розпочали розслідування, зобов`язати посадових осіб Генеральної прокуратури України внести до ЄРДР відповідні відомості за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 27 квітня 2016 року №29 та розпочати досудове розслідування, про що повідомити заявника. Заявник посилається на те, що в порушення вимог ст. 214 КПК України подана ним заява не була зареєстрована та внесена до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Генеральна прокуратура України направила свої письмові заперечення, в яких ОСОБА_4 просив відмовити у задоволення скарги вказуючи на те, що заява ОСОБА_3 , в тому числі за№29 спрямована до прокуратури м. Києва.

Вивчивши скаргу, додані до неї документи, вислухавши заявника, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, в тому числі про:

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінального правопорушення заступником начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , які мають ознаки злочину, передбаченого статтями 364,366,396 КК України.

Вказана заява надійшла до прокуратури 27 квітня 2016 року та зареєстрована за №29.

Вирішуючи подану скаргу слід виходити з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) на слідчого, прокурора, іншу службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення покладається обов`язок їх прийняти та зареєструвати, а також внести відповідні відомості до ЄРДР.

Водночас кримінальним процесуальним законодавством України не встановлюється порядок і зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях, тому законом не обмежується зміст і не встановлюється форма даних щодо повідомлень фізичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК серед відомостей, які вносяться до ЄРДР, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Тобто внесенню в ЄРДР підлягають відомості не з будь-яких заяв, а із заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких має відповідати вимогам кримінального процесуального законодавства.

При цьому положення частин 4, 5 ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України (КК), згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме ТОМУ наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину , є невід`ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз пунктів 3,5,10,13,19 ч1 ст. 3, ст.91 КПК України свідчить, що доказування всіх елементів складу кримінального правопорушення перед визнанням діяння злочином покладається на сторону обвинувачення лише з початку кримінального провадження, стадією якого є досудове розслідування.

Крім того, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належить публічність.

Так, ст. 25 КПК передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З огляду на викладене, визначена ч. 4 ст. 214 КПК пряма заборона на відмову у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не стосується заяв (повідомлень) про вчинення кримінального правопорушення, в яких відсутні фактичні дані, що вказують на ознаки складу злочину, передбаченого КК, як підстави внесення відомостей до ЄРДР.

Імперативно встановленим ст. 25, ч. 4 ст. 214 КПК обов`язкам кореспондує обов`язок повідомити заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, визначене складом злочину в ст. 383 КК.

Так, п. 1.4. розділу П Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Вивчивши зміст поданої ОСОБА_3 заяви слід зазначити про те, що остання фактично не містить виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Зокрема у поданій заяві заявник вказує на те, що 02 вересня 2015 року заступник начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 умисно вчинив службовий злочин, а саме після отримання заяви про вчинення суддею Господарського суду м. Києва ОСОБА_7 злочину умисно не вніс до ЄРДР відповідні відомості і не розпочав досудове розслідування.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Згідно з положеннями Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 23.05.01 6-рп/2001 оцінка законності процесуальних актів і дій суддів належить виключно до сфери правосуддя.

Чинним законодавством України органи прокуратури не наділені повноваженнями по здійсненню нагляду за діяльністю органів судової влади.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Згідно ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

Отже дії прокурора щодо невнесення відомостей мають оспорюваний характер та підлягають оскарженню у встановленому законом порядку.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Слідчим суддею, при розгляді даної скарги не встановлено порушення вимог ст. 214 КПК України, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27 квітня 2016 року зареєстрованої за №29, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1