Номер провадження: 11-кп/785/969/16
Номер справи місцевого суду: 512/235/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Савранського районного суду Одеської області від 19.05.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбачених ст.ст. 186 ч.2 КК України,
встановила:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Топали Красноокнянського району Одеської області, гр-нин України, освіта загальна середня, одружений, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ст. 186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
ОСОБА_7 засуджений за те, що він 18.02.2016 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись на вул. Будьоного у с. Осички Савранського району Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, погрожуючи потерпілому ОСОБА_8 застосуванням насильства, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, за допомогою невстановленого предмету, якій він тримав в правій кишені куртки та називав ножем, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном марки «Нокія 202», чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1220 грн.
В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що вирок щодо ОСОБА_7 є незаконним та постановленим з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону.
Так, прокурор в апеляційній скарзі вказує, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, тому обвинувачення, яке було висунуто ОСОБА_7 не було конкретним, але суд в ході підготовчого судового розгляду залишив ці обставини поза увагою та призначив справу до судового розгляду і розглянув її по суті, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та винесенню незаконного вироку.
Враховуючи викладене, прокурор просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Савранського районного суду Одеської області від 19.05.2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.
Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судова колегія вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку належить зазначати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд першої інстанції, під час підготовчого провадження, зобов`язаний був, перевірити відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, та з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.
Зі змісту обвинувального акту (а.с.2-4) вбачається, що в ньому, згідно вимогам ст 291 ч.2 п.5 КПК України, присутнє формулювання обвинувачення, яке було висунуте ОСОБА_7 , і містить у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікація кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення, а саме вказано місце, час, мотив та спосіб скоєння кримінального правопорушення, викладені дії скоєнні обвинуваченим, наслідки цих дій, в зв`язку з чим слід вважати, що обвинувальний акт відповідав вимогам ст. 291 КПК України і у суду першої інстанції не було підстав для повернення його прокурору для усунення недоліків.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Можливість зміни обвинувачення, відмови від нього, висування додаткового обвинувачення є правом прокурора, а не суду, в зв`язку з чим слід визнати, що суд не має право висловлюватись з цього приводу.
Цією ж статтею 337 КПК України передбачено право суду вийти за межи висунутого обвинувачення, лише у випадку зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В даному випадку прокурор вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України, що погіршує становище обвинуваченого і не дає правової можливості суду зробити це самостійно.
Крім того судова колегія вважає, що доводи прокурора про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, є досить сумнівними, так як заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , за допомогою погрози застосування ножа, який взагалі не був пред`явлений, ставить питання щодо реальності погрози та її небезпечності для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 .

Слід також відзначити, що порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, не є підставою для скасування вироку суду з призначенням нового розгляд у суді першої інстанції, так як це не передбачено ст. 415 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а вироку Савранського районного суду Одеської області від 19.05.2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 409,412, КПК України, апеляційний суд Одеської області,-
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Савранського районного суду Одеської області від 19.05.2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у строк 3-х місяців після її проголошення.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4