АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/887/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лазарівки Брусилівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Подільського районного суду м.Києва від 12 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, у виді тримання під вартою залишено без змін.

По справі вирішено питання щодо стягнення грошових коштів в дохід держави та щодо речових доказів.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року змінити, застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, апелянт посилається на не відповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості.

Зазначає, що судом при призначенні покарання не було враховано особу засудженого ОСОБА_7 , того що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, інших правопорушень не скоював, не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем проходження військової служби, відшкодував потерпілому заподіянні злочином збитки, щиро розкаявся, допомагав слідчому та активно сприяв розкриттю злочину. Вказує, що усі ці обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та надають суду можливість застосовувати відносно ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнивши засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

19 вересня 2015 року приблизно о 02-30 год. у ОСОБА_7 , перебуваючого в салоні автомобіля таксі марки «Опель Астра» д.н.з. д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в напрямку вул.Світлицького, проїжджаючи навпроти будинку №117 по вул.Фрунзе в м.Києві, виник корисний умисел направлений на незаконне заволодіння майном водія ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_7 , знаходячись на задньому сидінні вищевказаного автомобіля, з метою приховати обличчя, схилився до вікна та надів на голову балаклаву. В подальшому, з метою подолання опору, лівою рукою схопив за шию водія таксі та почав здавлювати її, чим застосував насильство, небезпечне для життя в момент заподіяння. В той же час, правою рукою тримаючи ніж біля правого боку тулуба потерпілого, тиснучи кінчиком ножа через одяг до шкіри останнього, наказав потерпілому ОСОБА_9 зупинити автомобіль віддати планшет, який знаходився на торпеді вищевказаного автомобіля та грошові кошти. ОСОБА_9 , оцінивши ситуацію та те, що не дасть опору та переживаючи за своє здоров`я, зупинив автомобіль та вистрибнув з салону.
Скориставшись відсутністю водія в салоні автомобіля, ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами в сумі 60 грн. та з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано послався на послідовні показання потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того в основу вироку покладено не тільки показання потерпілого, а і інші фактичні дані, які містять матеріали кримінального провадження і які були досліджені судом під час судового засідання з наданням їм правової оцінки.

Зокрема вони містяться у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.09.2015 р.;
- протоколі огляду місця події від 19.09.2015 р.;
- постанові про визнання і прилучення до справи речових доказів від 19.09.2015 р.;
- протоколі пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2015 р.;
- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Вказані докази судом першої інстанції обґрунтовано визнано належними, допустимими і достовірними.
Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є тяжкими злочином, його відношення до вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Крім цього, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, що на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання є необґрунтованими.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Таким чином, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства. Підстави для його зміни - відсутні, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м.Києва від 12 лютого 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4