Провадження №: 1-кп/127/1048/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2016 р. за № 0003754, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, пенсіонера, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.06.1957 р. Лисичанським районним судом Луганської області за ст. 70 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
13.01.1961 р. Лисичанським районним судом Луганської області за ст.16,140 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі;
06.05.1963 р. Стахановським районним судом Луганської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
30.06.1966 р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р.) до 4 років позбавлення волі;
22.10.1971 р. Тернопільським міським судом Тернопільської області за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред.1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
21.04.1975 р. Чортківським районним судом Тернопільської області за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
20.04.1981 р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 140 ч. 3 КК України ( в ред.1960 р.) до 6 років позбавлення волі;
08.10.1987 р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 140 ч. 4 КК України (в ред.1960 р.) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
20.12.2000 р. Могилів-Подільським міським судом Вінницької області за ст. 140 ч. 4 КК України (в ред. 1960 р.) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
03.05.2007 р. Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень;
25.12.2008 р. Луцьким мійськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч. 2 до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
17.03.2010 р. Чемерівецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 31.07.2013 р. звільнений із Райковецької ВК-№78 УДПТС у Хмельницькій області умовно-достроково з невідбутим строком 5 місяців 10 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з обвинувальним актом 18.05.2016 р. біля 13:15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території ринку «Привокзальний-2», що розташований на площі Привокзальній №1-А у м. Вінниці, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , який розрахувався за придбаний товар та решту грошей поклав до лівої кишені своїх спортивних брюк. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, користуючись нагодою та будучи впевненим, що за, його діями ніхто не спостерігає і ніхто його не зможе викрити, ОСОБА_6 підійшов ззаду до ОСОБА_4 та штовхнув його ногою, після чого, діючи непомітно для оточуючих та потерпілого, засунув руку до лівої кишені його спортивних брюк синього кольору, звідки таємно, шляхом вільного доступу викрав гроші у сумі 404 грн., після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, в діях ОСОБА_6 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про затвердження угоди про примирення, укладеної з її підзахисним та потерпілим.

Згідно з наданою суду угодою обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні, щиро покаявся та добровільно відшкодував завдану шкоду; сторони погоджуються на призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, із запропонованим видом та мірою покарання потерпілий та обвинувачений погоджуються.

Прокурор вважає, що підстави для затвердження угоди відсутні, оскільки запропоновані вид та міра покарання не відповідають особі обвинуваченого.

Потерпілий та обвинувачений просили клопотання задовольнити та затвердити угоду про примирення.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Також суд враховує, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, на даний час його судимість не знята і не погашена. Однак, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 є особою похилого віку: на час розгляду судом кримінального провадження йому виповнилось 77 років.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого; домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Зі змісту ч. 3 ст. 469 КПК України випливає, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Надана захисником обвинуваченого угода про примирення відповідає вимогам ч. 3 ст. 469 та ст. 471 КПК України, як обвинуваченому, так і потерпілому зрозумілі наслідки ст. ст. 394, 424 КПК України. При цьому суд враховує, що ч. 7 ст. 474 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє у затвердження угоди, а саме: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Правова кваліфікація діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не оспорювалась і доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину в судовому засіданні під сумнів також не ставилась.
Прокурор в судовому засіданні як на підставу для відмови в затвердженні угоди посилалась на те, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства. Разом з тим, як слідує з ч. 1 ст. 469 КПК України прокурор від обговорення умов угоди про примирення усунутий. Також суд вважає, що представником державного обвинувачення в судовому засіданні не було доведено, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також про наявність інших об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, які унеможливлюють затвердження угоди про примирення.
За таких обставин суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим. При цьому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання, вид та міра якого була погоджена сторонами, тобто покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16.07.2016 р. між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання, узгоджене сторонами, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: