Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-в/641/439/2016 Справа №641/1155/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 , 1958 року народження про дострокове погашення судимості, -

В С Т А Н О В И В :
Вироком Харківського обласного суду від 12 жовтня 1999 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 17 - ч. 3 ст. 144, ч. 3 ст. 144, ст. 124, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її індивідуальною власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 31 жовтня 2000 року вирок відносно ОСОБА_4 змінено, та її дії перекваліфіковано з ч. 3 ст. 144 КК України (1960 року) на ч. 6 ст. 19, ч. 3 ст. 144 КК України та призначено покарання за цим злочином у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Остаточно у відповідності зі ст. 42 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, ст. 17, ч. 3 ст. 144, ст. 19 ч. 3 ст. 144, ст. 124 КК України (1960 року) засуджена до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Постановою Комінтернівського районного суду ОСОБА_4 звільнена з Качанівської ВК (№ 54) умовно-достроково на 5 місяців 5 днів.

Мотивуючи своє клопотання, ОСОБА_4 послалась на те, що після звільнення з місць позбавлення волі, вона нових кримінальних правопорушень не вчиняла, веде правильний спосіб життя, відшкодувала спричинену шкоду та щиросердно розкаялась у скоєному. Крім того, після її звільнення, пройшло більше двох третин строку погашення судимості.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, пославшись на право засудженої звернутися відповідно до ст. 55 КК України (1960 року) не залежно від строку, який сплив після звільнення з місць позбавлення волі.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного.

Згідно ч. 11 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень КК України, правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочин до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Згідно ч. 4 ст. 55 КК України (1960 р.), якщо засуджений до позбавлення волі після відбуття ним покарання зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці довів своє виправлення, то за клопотанням громадських організацій або трудового колективу суд може зняти з нього судимість до закінчення зазначених у цій статті строків.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ОСОБА_4 не позбавлена права сама звернутися до суду з клопотанням про дострокове зняття судимості.

Вирішення питання про зняття судимості з особи, засудженої за нормами КК України (1960 р.) в період часу дії КК України (2001 р.) та КПК України (2012 р.) потребує аналізу відповідних правових норм цих законів.

Відповідно до правових норм КК України (2001 р.), згідно ч.1 ст.88 КК України (2001 р.) особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Строки погашення судимості і порядок їх обчислення врегульовано статтями 89 та 90 КК України (2001 р.).

Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу і не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини (частини 2,3 ст.91 КК України (2001 р.)).

Відповідно до правових норм КК України (1960 р.), згідно вже наведеній в цій ухвалі частині 5 статті 55 КК України (1960 р.) законодавцем взагалі не було визначено час після спливу якого допускалося вирішення питання про дострокове зняття судимості. За правовою позицією Верховного Суду України, яку було викладено у постанові Пленуму від 16 травня 1975 року №4 (на цей час такого, який втратив силу), пропонувалося вирішувати питання про дострокове зняття судимості не раніше чим через рік після відбуття основного і додаткового покарання.

Згідно правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у діючій постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» від 26 грудня 2003 року N16, судам необхідно враховувати, що дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. У такому випадку суддя виносить мотивовану постанову про дострокове зняття судимості з дотриманням порядку, встановленого ст. 414 КПК України (пункт 9).

При цьому, як зазначено у абз. 2 пункту 9 зазначеної постанови, зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у достроковому знятті судимості. Повторне клопотання може бути порушено не раніше ніж через рік з дня відмовлення (ч. 6 ст. 414 КПК). Стаття 414 КПК України мається на увазі кримінально-процесуального закону, який діяв станом на 26 грудня 2003 року.

Аналіз цих наведених правових норм кримінального і кримінального процесуального законів, правових позицій Верховного Суду України з урахуванням вимог частини 2 статті 5 КК України (2001 р.), частини 3 ст.6 КК України (1960 р.), щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, дозволяє зробити висновок, що вирішення питання про зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 КК України (2001 р.) у разі засудження особи за правовими нормами КК України (1960 р.) здійснюється у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 55 КК України (1960 р.).

Таким чином, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_4 про зняття судимості враховує наступне.

З моменту умовно-дострокового звільнення засудженої від покарання сплинуло п`ять років, що саме дає підстави для прийняття рішення про застосування права на зняття судимості.

Обговорюючи право на зняття судимості суддею враховується, що з часу умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі, засудженою не вчинювалися нові злочини, адміністративні правопорушення, своєю зразковою поведінкою довела своє виправлення, що підтверджується характеристикою ст. ДІМ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 від 19.02.2015, відшкодувала шкоду, завдану вчиненими нею злочинами на користь НДЄКЦ, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 29.01.2016.

За результатами розгляду клопотання засудженої не встановлені будь-які підстави, які б перешкоджали застосуванню права на зняття судимості з засудженої до закінчення строків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 89-91, перехідним положеннями КК України (2001 року), ст. 55 КК України (1960 року), ст.ст. 538, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості задовольнити.

Зняти з ОСОБА_4 судимість за вироком Харківського обласного суду від 12 жовтня 1999 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя- ОСОБА_1