АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/7837/16-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1801/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«10» листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді суддів при секретарі за участю: прокурора захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року про залишення без задоволення скарги про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 13 жовтня 2016 року про видачу особи (екстрадицію) у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року скаргу захисника ОСОБА_10 , з урахуванням поданих захисником ОСОБА_7 доповнень, про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 13 жовтня 2016 року про видачу особи (екстрадицію) у відношенні ОСОБА_8 залишено без задоволення.
З вищевказаної скарги та доповнень до неї вбачається, що постановою Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року постановлено видати до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 208, ст. 205.3 та ч.2 ст. 205.5 КК РФ.

Зазначену постанову було вручено ОСОБА_8 18 жовтня 2016 року в умовах Установи виконання покарань № 27 м. Харкова, де він утримується на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2016 року.

31 серпня 2016 року ОСОБА_8 подано заяву до Державної міграційної служби України про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. За результатами чого листом Державної міграційної служби України від 23 вересня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про направлення поданої ним заяви до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області для здійснення необхідних процедурних заходів, передбачених ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області ухвалено рішення про відмову в прийнятті заяви ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У прийнятті даної заяви відмовлено з підстав її невідповідності вимогам ст. 7 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

28 жовтня 2016 року ОСОБА_8 подано бланк заяви-анкети з додатками, у відповідності до вимог ст. 7 вказаного закону, що свідчить про бажання останнього набути статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Також ОСОБА_8 неоднократно посилався на побоювання стосовно того, що його буде піддано в запитуваній державі жорстокому, принижуючому гідність поводженню.

Постанова Генеральної прокуратури України є такою, що порушує ч.4 ст. 590 КК України, оскільки рішення про видачу особи не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Зважаючи на зазначене, захисник просив суд скасувати постанову Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 .

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисником ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, скаргу задовольнити, постанову Генеральної прокуратури України скасувати. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, порушує законні права та інтереси людини. Судом не взято до уваги та не надано належної оцінки факту відмови ГУ Державної міграційної служби України в Харківській області в прийнятті заяви ОСОБА_8 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з підстави невідповідності заяви вимогам ст. 7 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». В подальшому, дана невідповідність була усунута шляхом направлення ОСОБА_8 до ГУ ДМС України в Харківській області бланку заяви-анкети з додатками. Також не надано належної оцінки доводам ОСОБА_8 щодо притягнення його в РФ до кримінальної відповідальності по політичним та релігійним мотивам та припущень стосовно того, що він буде піддаватися катуванням, жорстокому, нелюдському, принижуючому гідність виду поводження. Також ОСОБА_8 не підлягає видачі, оскільки його громадянський статус не визначений.

Під час апеляційного розгляду провадження захисник ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи захисника підозрюваного, прокурора, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про залишення без задоволення скарги захисника ОСОБА_10 , з урахуванням поданих захисником ОСОБА_7 доповнень, про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 13 жовтня 2016 року про видачу особи (екстрадицію) у відношенні ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з наявності наказу ГУ ДМС України в Харківській області про відмову ОСОБА_8 в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, який було прийнято до прийняття постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року про видачу до Російської Федерації ОСОБА_8 . Також суд першої інстанції виходив з відсутності відомостей щодо оскарження зазначеного наказу у встановленому законом порядку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду справи встановлено, що постановою слідчого відділу Управління ФСБ Росії від 21 березня 2016 року ОСОБА_8 залучено в якості звинуваченого по кримінальній справі № 316, пред`явлено звинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ст. 205.3, ч.2 ст. 205.5, ч.2 ст. 208 КК РФ (аркуші м.к.п. 30, 31).
Постановою слідчого відділу Управління ФСБ Росії від 02 грудня 2016 року оголошено в розшук ОСОБА_8 (аркуші м.к.п. 36, 37).
Постановою Ленінського районного суду м. Владикавказ (РФ) від 07 грудня 2015 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (аркуші м.к.п. 33-35).
Постановою управління ФСБ Росії від 07 грудня 2015 року ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук з метою його видачі (аркуші м.к.п. 38, 39).
З висновку службової перевірки щодо визначення наявності або відсутності громадянства РФ від 10 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Владикавказу, є громадянином РФ від 28 листопада 1991 року (аркуші м.к.п. 40, 41).
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 липня 2016 року відносно громадянина РФ ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та його фактичної передачі компетентним органам РФ (аркуші м.к.п. 44, 45).
15 липня 2916 року Генеральною прокуратурою РФ на адресу Генеральної прокуратури України направлено запит про видачу ОСОБА_8 з метою подальшого притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказані злочини. Гарантовано, що даний запит про видачу ОСОБА_8 не має на меті переслідування особи за політичними мотивами, у зв`язку з расовою приналежністю, релігійними мотивами, національністю або політичними поглядами. ОСОБА_8 в РФ буде надано всі засоби для захисту, в точу числі допомога адвоката, він не буде підданий тортурам, жорстокому, принижуючому гідність ставленню та покаранню. Також гарантовано, що ОСОБА_8 буде притягнутий до кримінальної відповідальності лише за ті злочини, у зв`язку з якими запитується його видача (аркуші м.к.п. 28, 29).
Відповідно до висновку за наслідками екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 до РФ, затверджених заступником прокуратури Харківської області 23 серпня 2016 року, інкриміновані ОСОБА_8 правопорушення за законодавствам України є екстрадиційними і відповідають ст.ст. 258-3, 258-4, 260 КК України,які не належать до військових злочинів та не носять політичного характеру.
Постановою Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року постановлено видати до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 208, ст. 205.3 та ч.2 ст. 205.5 КК РФ. Розяснено, що без згоди Генеральної прокуратури України в Російській Федерації його не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності та стосовно нього не може бути виконано вирок суду за інші злочини, вчинені до його видачі, крім тих, за які його видано (аркуші м.к.п. 4,5).

З листа Державної міграційної служби України від 31 серпня 2016 року вбачається, що заяву ОСОБА_8 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, направлено за належністю до ГУ ДМС в Харківській області (аркуш м.к.п. 6).

Відповідно до наказу ГУ ДМС України в Харківській області від 28 вересня 2016 року № 163 ОСОБА_8 відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (аркуші м.к.п. 69, 70).

Зазначений наказ ГУ ДМС України в Харківській області про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_8 отримано 04 жовтня 2016 року (аркуш м.к.п. 72).

Відповідно до ч.4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Під час розгляду провадження судом апеляційної інстанції, адвокатом ОСОБА_7 надано копію позовної заяви, поданої до Харківського окружного адміністративного суду 09 листопада 2016 року щодо скасування наказу ГУ ДМС України в Харківській області від 04 листопада 2016 року про відмову ОСОБА_8 в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Проте, колегія суддів вважає, що факт подачі 09 листопада 2016 року до Харківського окружного адміністративного суду зазначеної позовної заяви щодо скасування наказу ГУ ДМС України в Харківській області від 04 листопада 2016 року, не є правовою підставою для скасування Постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року, оскільки на час вирішення питання про видачу ОСОБА_8 та ухвалення постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року, яка підлягає оскарженню, наказом ГУ ДМС України в Харківській області від 28 вересня 2016 року № 163, ОСОБА_8 було відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Будь-яких перешкод для прийняття рішення Генеральною прокуратурою України не було. Крім того, зазначені в апеляційній скарзі обставини, були відсутні на час розгляду судом першої інстанції скарги ОСОБА_8 .

Крім того, станом на час ухвалення постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року, ОСОБА_8 не скористався правом на оскарження наказу ГУ ДМС України в Харківській області від 28 вересня 2016 року № 163, в порядку, визначеному ч.1 ст. 12 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Таким чином, станом на час ухвалення постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року, правові підстави, що перешкоджають прийняттю рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 , були відсутні.

Колегія суддів вважає, що факт подачі 09 листопада 2016 року до Харківського окружного адміністративного суду позовної заяви щодо скасування наказу ГУ ДМС України в Харківській області від 04 листопада 2016 року про відмову ОСОБА_8 в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не є правовою підставою, в розумінні ч.4 ст. 590 КПК України, для скасування постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року.
Що ж стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі, стосовно того, що притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності компетентними органами РФ відбувається за політичними та релігійними мотивами, то колегія суддів вважає їх неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки йому інкриміновані злочини, за ст. 205.3 («проходження навчання з метою здійснення терористичної діяльності»), ч.2 ст. 205.5 («організація діяльності терористичної організації та участь у діяльності такої організації») та ч.2 ст. 208 («організація незаконного збройного формування або участь в ньому») КК РФ, які не мають політичного характеру та не містять релігійних ознак.
Також не знайшли свого підтвердження посилання стосовно того, що ОСОБА_8 після екстрадиції до РФ буде піддаватися катуванням, жорстокому, принижуючому гідність виду поводження.
Як було зазначено вище, в запиті Генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_8 гарантовано, що даний запит не має на меті переслідування особи за політичними мотивами, у зв`язку з расовою приналежністю, релігійними мотивами, національністю або політичними поглядами. ОСОБА_8 в РФ буде надано всі засоби для захисту, в точу числі допомога адвоката, він не буде підданий тортурам, жорстокому, принижуючому гідність ставленню та покаранню. Також гарантовано, що ОСОБА_8 буде притягнутий до кримінальної відповідальності лише за ті злочини, у зв`язку з якими запитується його видача.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги захисника про скасування постанови Генеральної прокуратури України від 13 жовтня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 392, 404. ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2016 року про залишення без задоволення скарги про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 13 жовтня 2016 року про видачу особи (екстрадицію) у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4