Провадження №1-кп/522/836/13
У Х В А Л А

30.12.2013 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Луняченка О.А.,

при секретарі Лукьянові С.О.,

за участю прокурора Шахової Н.В.,

захисника ОСОБА_1,

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт із додатками по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001298 від 08.02.2013 року,

В С Т А Н О В И В :

Приморським районним судом м. Одеси розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_3, обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 1, 190 ч. 2 КК України.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 06.01.2013 року.

На теперішній час судове провадження відносно ОСОБА_3 не було завершено до спливу строку тримання під вартою.

В судовому засіданні відповідно до вимог ст. 331 КПК України судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, оскільки строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор Шахова Н.В. та представник малолітнього потерпілого ОСОБА_2 просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3

Захисник ОСОБА_1 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою суд приймає до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, крім того, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3О обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які вчиненні ним у відношенні неповнолітньої та малолітньої особи.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м'якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що перебуваючи на свободі він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд вважає за доцільне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, передбачених статтею 194 КПК України.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331, 369, 370, 372, 392 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на 2 (два) місяці, тобто до 28.02.2014 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатного для забезпечення виконання підозрюваним обовязків, передбачених КПК України, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів мінімальної заробітної плати, тобто станом на 01 січня 2013 року - 22 940,00 (двадцять дві тисячі дев'ятсот сорок) гривень (20 * 1 147,00 = 22 940,00).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обовязки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою суду;

-не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-докласти зусиль до пошуку роботи.

Розяснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обовязків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не зявився за викликом до суду без поважних причин, про причину своєї неявки суд не повідомив, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов'язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 392 КПК України заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув'язнення обвинуваченого ОСОБА_3

Суддя О.А. Луняченко