Справа № 171/633/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
15 березня 2016 року близько 21-30 год. ОСОБА_4 прийшов до своїх знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мешкають в будинку АДРЕСА_1 . Після переконання, що останні за місцем свого мешкання відсутні, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 шляхом пошкодження поліетиленової плівки та цегли, якими було закладено вікно, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки намагався викрасти велосипед марки «Україна» та бензопилу марки «Дніпро». Однак під час скоєння злочину ОСОБА_4 був помічений потерпілою ОСОБА_6 , в результаті чого не довів свій злочинний намір до кінця за обставин, що не залежали від його волі, але в результаті викрадення велосипеду «Україна», вартістю 1200 гр., та бензопили «Дніпро», вартістю 1303 гр., дії обвинуваченого могли завдати потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2503 гр.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, від надання пояснень відмовився, мотивуючи відмову тим, що в обвинувальному акті обставини вчинення злочину вказані правильно.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується позитивно, не зайнятий суспільно-корисною працею, щиро кається у скоєному, шкода від кримінального правопорушення не наступила.
В якості пом`якшуючої покарання обставини згідно положень ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.
Суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ст.185 ч. 3 КК України у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75, 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробувальним строком 1 рік.
Покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ КВІ.
Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.
Суддя: