Справа № 152/902/16-к
Провадження1-кп/152/68/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000126від 06.04.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого 30.05.2011 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на два роки, відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України; 05.07.2011 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з випробуванням та іспитовим строком на три роки, відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 в середині липня 2015 року, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , знаючи, що господара не має вдома і за його діями ніхто не спостерігає, зі схованки дістав ключ, відкрив ним замок на вхідних дверях, зайшов в середину будинку, звідки таємно викрав пральну машинку "Алесі" моделі SV 30-1 вартістю 400 гривень, виніс її на подвір`я, ключем замкнув вхідні двері, ключ поклав назад у схованку, викрадену пральну машинку переніс в своє домогосподарство і використовував для власних потреб.

03 березня 2016 року біля 19 години, обвинувачений ОСОБА_3 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , знаючи, що господарі проживають в іншій частині села і усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення металевого крюка на вхідних дверях в сарай, проник в середину приміщення, звідки таємно викрав металеву січкарню для подрібнення рослин вартістю 1500 гривень, виштовхав її на вулицю і покотив дорогою до себе додому, заховав за будинком у своєму домогосподарстві і пішов спати, а наступного дня продав ОСОБА_5 за 200 гривень, які витратив на власні потреби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінальних правопорушень при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв

суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що він перебував у дружніх стосунках з ОСОБА_5 , неодноразово був у нього вдома. В середині липня 2015 року, знаючи, що ОСОБА_5 поїхав на заробітки і у нього вдома не має нікого, вирішив викрасти з житлового будинку пральну машинку, яку бачив там раніше. З цією метою він прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , знаючи місце схованки ключа, дістав ключ, відкрив ним замок, проник в середину будинку звідки викрав пральну машинку, виніс її на подвір`я, ключем закрив замок на вхідних дверях в будинок, ключ поклав у схованку, пральну машинку переніс до себе додому і використовував для власних потреб.

03 березня 2016 року біля 19 години, знаючи, що ОСОБА_6 проживає в іншому будинку, з метою крадіжки січкарні, яку він раніше бачив у сараї, прийшов на територію домогосподарства останньої по АДРЕСА_3 , відкрив металевий крючок на вхідних дверях, зайшов у сарай, звідки витягнув металеву січкарню для подрібнення рослин, виштовхав її на вулицю і покотив дорогою до себе додому, вдома заховав її за будинком і пішов спати, а наступного дня продав ОСОБА_5 за 200 гривень, які витратив на власні потреби.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на виклик суду не прибули, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення їм судових повісток. Від потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.п.19,23). Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілих або про відкладення судового розгляду, та можливість за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки потерпілих щодо покарання обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно з проникненням в житло та інше приміщення органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на

справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, викрадене майно повернув потерпілим. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 4 статті 12 КК України є тяжким, репутації винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, його поведінки до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, думки потерпілих, які при призначенні покарання останньому покладаються на розсуд суду, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Призначаючи таке покарання суд враховує особу ОСОБА_3 , до якого двічі судом застосовувалась умовна міра покарання, проте останній належних висновків для себе не зробив, не працює, знову вчинив умисний тяжкий злочин.
Речові докази по даному кримінальному провадженню згідно з положеннями ст. 100 КПК України підлягають залишенню у власності потерпілих.
Цивільні позови не заявлялися.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Речові докази по справі: металеву січкарню залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 , пральну машинку марки "Алесі" моделі SV 30-1 залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1