02.09.16
Провадження № 1-кс/200/8359/16
02 вересня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_2 ,
Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. Так, 27 серпня 2016 року ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, яке виразилось у тому, що у червні 2016 року ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_5 , однак, з причин, що не залежали від його волі, до кінця свій умисел не довів. Підозру він отримав 30 серпня 2016 року.
В ході проведення особистого обшуку 30 серпня 2016 року у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено особисті речі та документи. В ході вивчення вилучених документів було встановлено наявність особистого рахунку, який належить ОСОБА_4
01 вересня 2016 року слідчим було винесено постанову про зміну кваліфікації злочину з ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 15 п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Зважаючи на те, що санкція п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає конфіскацію майна, слідчий прохає накласти арешт на майно підозрюваного.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, ОСОБА_4 в судове засідання не викликався. З цих підстав, клопотання розглянуто за відсутності власника майна та ухвалено рішення.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, вислухавши слідчого, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню.
Як вбачається із матеріалів клопотання, 27 серпня 2016 року ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, яку він отримав 30 серпня 2016 року. 01 вересня 2016 року слідчим було винесено постанову про зміну кваліфікації злочину з ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 15 п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Однак, ОСОБА_4 не було повідомлено про зміну раніш пред`явленої підозри та не повідомлено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого, передбачає конфіскацію майна. Враховуючи, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, грошові кошти, на які прохає накласти арешт слідчий не визнані речовими доказами, позову до підозрюваного не заявлено, а тому, ці грошові кошти не відповідають жодному із критеріїв, які передбачені у ч. 2 ст. 170 КПК України, на підставі яких допускається можливість накладення арешту. Тому, за відсутності підстав для накладення арешту, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків у валюті - українська гривня, відкритому у ПАТ АБ "УкрГазБанк" (23697280) на ім`я ОСОБА_4 , - відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1