Порядковий № 1-кп/756/145/16
В И Р О К
іменем України

30 червня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капустине, Шполянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

-вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 26.02.2004 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.05.2004 року вирок суду змінено, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 29.05.2007 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07.08.2007 року, за вчинення злочинів, передбачених ст. 395, ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна, звільнений від відбування покарання з ВК № 92 05.02.2014 року умовно-достроково, невідбута частина покарання становить 2 роки 18 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
29.07.2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 разом із потерпілим ОСОБА_7 та невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, знаходилися неподалік магазину «Сільпо» за адресою : м. Київ, вулиця Полярна, 3, де розпивали спиртні напої. Коли потерпілий ОСОБА_7 повідомив про те, що збирається додому, у невстановлених слідством осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_8 , який на той час мав невідбуте покарання за вчинення злочину проти власності, виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 .

У процесі реалізації спільного умислу, перебуваючи за вказаною вище адресою, діючи згідно попередньо розподілених ролей, невстановлена слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, нанесла удар в область голови потерпілого ОСОБА_7 , від чого останній, втративши рівновагу, впав.

Продовжуючи діяти спільно, ОСОБА_8 разом із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, нанесли декілька ударів ОСОБА_7 в область тулуба, при цьому обшукуючи його кишені, відкрито заволоділи з задньої кишені потерпілого грошима у сумі 150 гривень, та вирвали з його рук рюкзак, у якому знаходилися мобільний телефон марки «Соні Ерікссон С 905», вартістю 850 гривень, два комплекти ключів з флеш-накопичувачем, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 разом із особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_7 завдана матеріальна шкода у розмірі 1 000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину згідно пред`явленого обвинувачення не визнав, від дачі показань відмовився.

Проте, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 будучи допитаним у судовому засіданні, дав наступні показання.

28 липня 2015 року, близько 23 години, він повертався додому з роботи, де святкував день народження колеги. У стані сп`яніння потерпілий не був, оскільки того вечора випив не більше 100 грамів горілки.

Приїхавши на площу Шевченка, ОСОБА_7 біля переходу побачив компанію з 5 чоловік. Коли він проходив повз цих людей, йому здалося, що хтось з них звернувся до нього по імені, і він подумав, що це його знайомий.

Коли він почав спілкуватися із цим чоловіком, з`ясувалося, що вони незнайомі. Однак між ними зав`язалася цікава розмова про спорт, а тому вони вирішили вдвох десь посидіти, випити. Для чого вони пішли до магазину «Сільпо». Інші з компанії спочатку залишилися на місці, а потім стали їх наздоганяти. В магазині ОСОБА_7 продовжував спілкуватися із новим знайомим. Потерпілий в магазині взяв «чекушку» горілки, набор пластикових стаканів та тарілок, дві порції мороженого, крім того, у його рюкзаку були продукти, придбані ним раніше того дня.

Коли ОСОБА_7 вже був біля касі, до приміщення забігли й інші з компанії. Вони почали кидати до корзини потерпілого різні продукти, однак він відмовився їх оплачував. Після чого, один з них, який запам`ятався потерпілому особливо нахабною поведінкою, почав забирати в нього гроші. Серед тих людей з компанії, які підійшли до потерпілого на касі, був і ОСОБА_8 , який стояв повернутий до нього обличчям. Крім обличчя обвинуваченого, ОСОБА_7 звернув увагу на його хамське поводження, проте обвинувачений у конфлікті на касі участі не брав, а просто стояв поруч.

У подальшому ОСОБА_8 , хлопець, який виривав у потерпілого гроші, та хлопець із дівчиною сіли на парапет біля входу до магазину, а ОСОБА_7 разом із своїм новим знайомим пішли до парку вживати придбану горілку. Як тільки вони присіли на лавку, до них підійшли інші, серед яких був і ОСОБА_8 , у чому ОСОБА_7 упевнений, оскільки те місце було освітлене.

Потерпілий зрозумів, що йому треба уходити, але запропонував їм всім випити, розливши придбану горілку на всіх. Він мав намір під час вживання горілки непримітно для компанії, перекласти свої гроші у сумі 150 гривень в іншу кишеню, яка б була в непрозора. У цей час хлопці з компанії відійшли у бік і почали про щось домовлятись. По поверненню до лавки, де були потерпілий зі своїм новим знайомим, майже одразу один з них наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 , від чого він впав на землю біля лавки. Після чого його почали бити, потерпілий точно пам`ятає, що його бив хлопець із нахабною поведінкою, та ОСОБА_8 , який наносив удари ногами. Чи бив хтось інший з компанії, ОСОБА_7 повідомити не може, оскільки прикривав обличчя руками.

Наносячи удари, ОСОБА_8 та інші члени компанії перевіряли вміст його кишень. Потерпілий вказує про те, що ОСОБА_8 заліз до його правої кишені, звідки забрав ключі та флеш-накопичувач. Хто забрав його рюкзак із речами, він повідомити не може. Гроші з задньої кишені брюк забрав хлопець з нахабною поведінкою.

Після чого нападники побігли у двір, а він пішов у бік площі Шевченко, щоб викликати міліцію. Два наряди міліції приїхали через хвилину. ОСОБА_7 повідомив їм про побиття та пограбування. Одна машина поїхала і через незначний проміжок часу повернулася, у салоні знаходився хлопець, у якому потерпілий упізнав одного з нападників, це був ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_8 повезли до райвідділу, а ОСОБА_7 в автомобілі автопатруля ще деякий час їздив по Мінському масиву у пошуках інших нападників. По приїзду до райвідділу співробітники міліції показали йому ключі, у яких він упізнав свої, однак флеш-накопичувача на зв`язці не було. Того ж дня йому ці ключі повернули.

Уточнюючи потерпілий пояснив, що у нього була одна зв`язка ключів, проте, декілька ключів були відокремлені, у зв`язку із чим, цю одну зв`язку можна було сприйняти як дві зв`язки ключів.

У судовому засіданні потерпілий беззаперечно упізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як одного з тих, хто його пограбував в ночі 29.07.2015 року та стверджує, що безпосередньо обвинувачений наносив в процесі грабежу удари ногами та обшукував його кишені.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що наприкінці липня 2015 року, вночі, вона зі своїм знайомим знаходилася на майданчику біля будинку № 3 по вулиці Полярній у м. Києві. Вона побачила групу людей у кількості чотирьох чоловіків, які проходили від торця будинку, у неї склалося враження, що вони між собою знайомі, один з них був вищого зросту.

Через незначний проміжок часу, свідок почула звуки, схожі на крики про допомогу людини, якій закривають рота. Підійшовши до них, побачила людей з компанії, яка проходила, при цьому чоловік високого зросту лежав спиною на землі, а інші троє були над ним. Один з них закривав руками рот потерпілого, а інші два - нишпорили по кишенях.

Підійшовши до них, свідок повідомила, що збирається викликати міліцію. В цей час чоловік, який лежав на землі, почав кричати, що його вбивають. Одразу після цього нападники побігли у різі сторони, одного з них їй разом із знайомим вдалося затримати. Після чого вони викликали поліцію, крім них поліцію також викликав і потерпілий, який перед тим повідомив, що його побили, знявши штани, обшукали його кишені та пограбували.

Відповідаючи на запитання, ОСОБА_9 пояснила, що знаходилася від нападників, коли вони обшукували потерпілого, на відстані не більше 5 метрів, а тому упевнена у тому, що особа, яку вони згодом затримали, приймала участь у нападі на потерпілого, оскільки вона бачила як він перевіряв кишені потерпілого. Також свідок бачила, як один з хлопців забрав у потерпілого рюкзак або сумку, зміст якої перевіряв, коли від нього відходив.

Її знайомий намагався наздоганяти хлопця із сумкою, а вона побігла за хлопцем, який біг у напрямку вулиці Автозаводської. Їй на допомогу прибіг її знайомий, який не наздогнав першого, і завдяки втручанню перехожого їм вдалося затримати нападника.

Після затримання вони викликали поліцію, і передали його двом нарядам. Далі вони разом із співробітниками поліції ще дві години їздили та шукали інших нападників.

Упізнати ОСОБА_8 як особу, яка пограбувала ОСОБА_7 , свідок не змогла, проте, упевнена у тому, що особа, яку вона затримала, приймала участь у побитті потерпілого та викраденні його майна.

Повідомила, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 були нанесені в ході його затримання, її знайомим, який збив його з ніг.

ОСОБА_9 показала, що чекаючи приїзду наряду поліції, затриманого хлопця посадили навприсядки біля будинку, при цьому з його кишені випала зв`язка ключів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який станом на липень 2015 року працював на посаді старшого інспектора управління патрульної служби м. Києва, повідомив, що в ході патрулювання Оболонського району м. Києва у кінці липня 2015 року по радіозв`язку отримали повідомлення про вчинення грабежу на вулиці Полярній. У подальшому грабіжник був затриманий сторонніми особами на вулиці Автозаводській. Коли наряд поліції приїхав, до них звернулася дівчина, яка зі знайомим затримала грабіжника. Вона підвела їх до затриманого, який сидів навприсядки біля під`їзду будинку. Вони забрали затриманого та свідків та поїхали до потерпілого на вулиці Полярну, де потерпілий упізнав затриманого, вказавши, що він його бив. Після чого, деякий час вони їздили по прилеглій території, в пошуках співучасників грабежу, разом із свідками, які затримували грабіжника.

Відповідаючи на запитання, свідок повідомив, що у ОСОБА_8 були при собі ключі, які ОСОБА_10 перший раз побачив біля під`їзду, затриманий тоді пояснив, що ключі його.

Потім, коли вони доставили ОСОБА_8 до райвідділу, водій автопатруля виявив ключі у багажному відділенні машини. ОСОБА_10 не бачив яким чином ключі, які були у кишені ОСОБА_8 , потрапили до багажного відділення автомобіля, але припускає, що останній, скориставшись можливістю, їх туди закинув. До такого висновку свідок прийшов, приймаючи до уваги ту обставину, що сідав в машину ОСОБА_8 з ключами, а приїхав до райвідділу вже без ключів, що з урахуванням того, що ключі, які потерпілий у подальшому упізнав як свої, опинилися у багажнику машини, свідчить саме про такий розвиток події. Крім того, ОСОБА_10 пояснив, що кришка, що відокремлює салон автомобіля від багажного відділення, в машині відсутня.

Після чого до автомобіля була викликана слідчо-оперативна група, яка оглянула автомобіль і зафіксувала даний факт.

Крім показань потерпілого та свідків, судом були безпосередньо досліджені й докази, зібрані в ході досудового розслідування, що доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого його злочину. Вина останнього підтверджується наступними доказами :

- протоколом огляду місця події від 29.07.2015 року (а.с. 62 - 64), у якому зафіксовано огляд службового автомобіля патрульної служби марки «Тойота пріус» державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході проведення даної слідчої дії в багажнику автомобіля були виявлені та вилучені два комплекти ключів, які поміщені до паперового конверта білого кольору, та в подальшому повернуті потерпілому ОСОБА_7 ;

- постановою слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України від 29.07.2015 року (а.с. 102), якою вилучені в ході огляду автомобіля ключі, визнані речовими доказами та повернуті потерпілому ОСОБА_7

- переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, що міститься на СДРВ диску. На відеозапису зафіксовані події в магазині «Сільпо», що відбувалися 28.07.2015 року у період часу з 23:18:19 до 23:26:52, а саме ситуація за участю потерпілого ОСОБА_7 та інших осіб, один з яких намагався залізти до кишені потерпілого. ОСОБА_8 спочатку знаходився біля ОСОБА_7 , а потім чекав його за лінією кас, тобто обличчям повернутий до потерпілого. Перебіг подій відображених на відеозапису відповідає повністю показанням потерпілого.

- постановою слідчого від 30.07.2015 року, якою даний СДРВ-диск визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів провадження (а.с. 103);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 року (а.с. 168 - 172), в ході якого потерпілий ОСОБА_7 у присутності понятих відтворив на місці обставини пограбування, повідомивши про події того вечора та безпосередню участь ОСОБА_8 у його побитті та викраденні його речей. До протоколу додана фототаблиця, на якій зображений потерпілий ОСОБА_7 та магазин «Сільпо», де ним придбавалися продукти, сквер, де вони розпивали горілку та лавка.

Таким чином, у судовому засіданні вина ОСОБА_8 знайшла своє підтвердження.

Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яки не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше судимою, до затримання не працював, неодружений, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність у даному випадку обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому. При цьому суд враховує пост кримінальну поведінку обвинуваченого, яка не характеризується критичним ставленням останнього до своїх дій та їх наслідків, небажанням виправити ситуацію, відсутністю співчуття до потерпілого, що у своїй сукупності свідчить про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимальної межі, визначеної санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання такого виду, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини вчинення даного злочину, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України.

При призначенні остаточного покарання, враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду, суд застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України.

Враховуючи обраний судом вид покарання, суд приймаючи до уваги відсутність інформації про неналежний стан здоров`я обвинуваченого, обставини, визначені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, статті 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначити шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 29.05.2007 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07.08.2007 року, і визначити у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання 29.07.2015 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 29.07.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні :

- ключі, вилучені в ході огляду автомобіля марки «Тойота пріус» державний номерний знак НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_7 ;

- СДРВ-диск із відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1