Справа № 146/509/16-к
Провадження №11-кп/772/1138/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року, щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України у криміальному провадженні № 0000137, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віденка, Приморського краю, Російської Федерації, громадянка України, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Томашпільського районного судувід 19.01.2006 року за ч. 3 ст. 185, ст.. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік; вироком Томашпільського районного суду від 29.11.2007 року за ч. 1 ст. 122, ст.. 75 КК України на 1 рік обмеження волі з випробовуванням та іспитовим строком на 1 рік; вироком Томашпільського районного суду від 20.06.2008 року за ч. 1 ст. 289 на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; вироком Томашпільського районного суду від 15.05.2009 року за ч. 1 ст. 185, ст.. 71 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі; вироком Томашпільського районного суду від 05.05.2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту; вироком Томашпільського районного суду від 11.11.2011 року за ч. 3 ст. 185, ст.. 71 КК України на 3 роки 2 місяці 15 днів позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 04.04.2014 року з невідбутим строком покарання у виді 3 місяців 28 днів позбавлення волі, -
визнано винуватими і засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, на 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробовування та іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
за участю : секретаря ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 будучи засудженим 11 листопада 2011 року Томашпільським районним судом Вінницької області за вчинення злочину , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці 15 днів та 04.04.2014 року умовно- достроково звільнений з місць позбавлення волі із невідбутим строком 3 місяці 28 днів , на шлях виправлення не став і вчинив новий , умисний злочин при наступних обставинах . ОСОБА_6 16.02.2016 року, близько 20:00 години, діючи повторно, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відмикання металевих дверей гаражного приміщення, до якого із згоди власника мав доступ, таємно викрав 3 рулони металевої сітки вартістю 690 гривень.
У апеляційній скарзі прокурор просить вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 21.06.2016 року стосовно ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та засудити до 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були. Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав. Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України при обставинах, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за вказаною статтею, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженої та на кваліфікацію її дій, не виявлено. Висновки районного суду про доведеність винноватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, також є правильною і прокурором не оспорюється. Що стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання, то вони є обґрунтованими та заслуговують на увагу. Відповідно до п. З ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів . У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що при дослідженні даних про особу підсудного суди мають враховувати серед іншого його поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих і не погашених судимостей тощо). Проте, судом першої інстанції зазначених вимог при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 не дотримано та призначено йому покарання, яке явно не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Як вбачається із оскаржуваного вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та подальшому звільненні від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України не звернуто увагу на той факт, що він до вчинення вказаного кримінального правопорушення неодноразово (а саме 6 разів)судимий вироками Томашпільського районного суду, у тому числі за вчинення злочинів проти власності (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України).При цьому, ОСОБА_6 неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України (зокрема, про таке звільнення зазначено у вироках Томашпільського районного суду щодо нього від 10.01.2006, 29.11.2007). Таким чином, можна стверджувати, що обвинуваченому добре відомі наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням та певні обмеження, що виникають внаслідок такого звільнення, а саме - не вчиняти нових правопорушень, вести законослухняний спосіб життя, стати на шлях виправлення, тощо. Колегія суддів проаналізувавши дані про особу обвинуваченого, вбачає що, не зважаючи на відомі йому обмеження поведінки після звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, він не робив для себе належних висновків. Так, будучи звільненим від відбування покарання, призначеного вироком Томашпільського районного суду від 19.01.2006, ОСОБА_6 вчинив новий злочин, за який засуджений вироком від 29.11.2007 та знову звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Отже, суд двічі поспіль звільняв ОСОБА_6 від відбування покарання за вчинені злочини та встановлював йому іспитовий строк, надаючи можливість усвідомити суспільну небезпечність такої поведінки та стати на шлях виправлення. Однак, вже 20.06.2008 ОСОБА_6 засуджений вироком Томашпільського районного суду за вчинення кримінального правопорушення під час дії встановленого попереднім вироком іспитового строку. В подальшому, нові кримінальні правопорушення останній вчиняв з невеликою періодичністю, що свідчить не лише про не усвідомлення ним злочинності своїх дій, а й свідоме нехтування встановленими законом правилами поваги до суспільства. Більш того, звільнившись із місць відбування покарання 04.04.2014, ОСОБА_6 знову не став на шлях виправлення, про що свідчить факт вчинення ним 16.02.2016 нового кримінального правопорушення. Окрім цього, обвинуваченим не відшкодована шкода, завдана внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення. Окрім на думку колегії суддів , суд першої інстанції безпідставно вказав на пом`якшуючу обставину - активне сприяння розкриттю злочину, так як ніяких активних дій щодо розкриття вказаного кримінального правопорушення обвинувачений не вчиняв, а лише визнав свою вину у вчиненні крадіжки металевої сітки. Так, будучи вже викритим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 просто підтвердив свою причетність до вчинення вказаного злочину. Також у вироку безпідставно вказано, що у суда відсутні компроментуючі дані на обвинуваченого. Проте, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 за останні 10 років 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався, ніде не працює. З наведеного вбачається, що висновок суду про те, що ОСОБА_6 не представляє підвищеної суспільної небезпеки, а тому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, на думку колегії суддів є помилковим. Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення , оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, та безпідставно звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком, і призначив покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Керуючись ст.ст.374, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд ,
УХ В А Л И В :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 на обвинувальний вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 за ч 2 ст 185 КК України - задовольнити .
Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України - скасувати.
Ухвалити новий вирок та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі. В решті вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року- залишити без змін.
Вирок протягом трьох місяця з дня його проголошення може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ .
Судді:
з оригіналом згідно
суддя