Справа № 468/1041/16-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
Скаржник вважає, що вказана постанова слідчого є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки під час досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих дій щодо встановлення факту вчинення кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до відповідальності. Крім того, скаржник просив накласти арешт на майно, що було визнане речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню з метою виконання рішення суду, яке було прийняте під час розгляду іншої справи в порядку адміністративного судочинства, а також заборонити вчиняти дії щодо розбирання майна та його продажу, а саме: нежитлового об`єкту 16/100 частки МТФ, яке розташоване по АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив про її задоволення, пояснивши, що із прийнятим рішенням не згоден, вважає його незаконним та передчасним. В останнє судове засідання не з`явився, (в зв`язку із хворобою) належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, просив слухати справу у його відсутність.
В судовому засіданні прокурор також проти задоволення скарги заперечував, вважає, що постанова є законною, а скарга не підлягає задоволенню, оскільки під час розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено відсутність події кримінального правопорушення. В останнє судове засідання не з`явився, надавши заяву про слухання справи у їх відсутність.
Відповідно до ст. 303, 304 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Скаржником оскаржується постанова про закриття кримінального правопорушення від 14.01.2016 року у кримінальному провадженні, копія якої була отримана лише 23.09.2016 року. За такого слідчий суддя вважає, що строк звернення до суду зі скаргою не закінчився.
Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.08.2016 року, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22.08.2016 року, задоволено клопотання слідчого та вирішено долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а саме: речові докази були повернуті законним власникам.
Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно п.5 ч. 2 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження через відсутність події кримінального правопорушення стало те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.06.2015 року за ОСОБА_4 на праві власності зареєстровано 16/100 частини нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля пологового відділення Ц-1, та в ході оглядів місця події 30.10.2015 року та 11.11.2015 року слідів демонтажу приміщення будівлі Ц-1 не виявлено.
Однак, вказані висновки слідчого спростовуються встановленими в суді дійсними обставинами справи. Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на яке посилається слідчий в постанові про закриття кримінального провадження, насправді було видане 29.06.2006 року (а не 29.06.2015 року, як про те зазначає слідчий в постанові). При цьому, з Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Баштанське РБТІ» 21.10.2011 року (тобто набагато пізніше, ніж свідоцтво про право власності), вбачається, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності (в розмірі 16/100 частки) належить об`єкт молочнотоварної ферми, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без зазначення конкретного об`єкту (будівлі), розташованого за вказаною адресою. Також з матеріалів скарги та кримінального провадження слідує, що ОСОБА_4 звернувся до Баштанського ВП із заявою про вчинення незаконного демонтування майна з нежитлового приміщення без зазначення конкретного місця його розташування, що в свою чергу суперечить висновкам слідчого про те, що ОСОБА_4 належить нежитлова будівля пологового відділення Ц-1, про що зазначено в оскаржуваній постанові слідчого.
Крім того, з показань ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які були надані в ході розслідування кримінального провадження слідує, що ОСОБА_4 належить 16/100 частки у праві власності на нежитловий об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на даний час жодній із нежитлових будівель, розташованих за вказаною адресою не присвоєно окремої адреси, та частки співвласників ОСОБА_4 (в розмірі 16/100 частки) та ТОВ ВК «Прометей» (в розмірі 84/100 частки) не виділені в натурі. Також з наявних в матеріалах кримінального провадження протоколів огляду місця події слідує, що за вище вказаною адресою по АДРЕСА_1 розташований комплекс окремих нежитлових будівель, які не мають окремої адреси місця знаходження.
Встановлені слідчим суддею обставини свідчать про передчасність прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не було проведено в повному обсязі досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні та не було встановлено всіх істотних обставин справи, які можуть свідчити про наявність або відсутність складу кримінального правопорушення.
З приводу вимог скаржника про накладення арешту на майно, що визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, то слідчий суддя приходить до висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню на наступного. Так, скаржник, ставлячи вимогу про накладення арешту не вказує конкретне майно, на яке, на його думку, слід накласти арешт. Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що доля вказаних речових доказів була вирішена ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.08.2016 року, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22.08.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та вирішено долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а саме: речові докази були повернуті законним власникам, й на даний час вказані судові рішення не скасовані.
Крім того, відповідно до положень ст.ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Однак в матеріалах скарги та кримінального провадження відсутні будь-які фактичні дані того, що ОСОБА_4 було заподіяно матеріальної шкоди та на яку саме суму, та що вказана особа пред`явила цивільний позов про стягнення заподіяної шкоди. Посилання скаржника про необхідність накладення арешту на речові докази з метою виконання рішення суду в справі, яка на даний час розглядається в порядку адміністративного судочинства, не може бути підставою для накладення арешту на майно, оскільки це суперечить підставам накладення арешту на майно, викладеним в ст. 170 КПК України.
Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. При цьому, звертаюсь з вимогою про заборону вчиняти дії щодо розбирання та продажу майна, скаржник не зазначає осіб, яким слід заборонити вчиняти відповідні дії, а також не наводить обов`язкових обставин, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, скаржник звернувся до суду зі скаргою, поданою в порядку ст.ст. 303-308 КПК України, які містять вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені до слідчого судді та суду. При цьому, клопотання про накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії не передбачено положеннями статей КПК України, та заявником не було подано до суду відповідне клопотання в порядку, передбаченому законом..
Таким чином, вимоги скаржника про накладення арешту на майно та заборону вчиняти певні дії є такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, встановлені в ході розгляду скарги обставини свідчать про наявність підстав для задоволення часткового задоволення скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження від 14.01.2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
СЛІДЧИЙ СУДДЯ: