Номер провадження: 11-кп/785/902/16
Номер справи місцевого суду: 521/8079/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 26.05.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000472 від 04.03.2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України,

встановив:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2016 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, викладених в ухвалі суду.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення із вказівко на конкретне місце та спосіб вчинення злочину, форму вини, мотив і мету вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, формування обвинувачення складається лише з викладу ч.2 ст. 185 КК України, а обвинувальний акт містить лише виклад тих фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюються ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , що перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав:

- обвинувальний акт відповідає вимогам законодавства, а саме - в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, із зазначенням часу, місця, способу мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення і форми вини, а розділ, в якому викладено формулювання обвинувачення, не дублює текст викладення фактичних обставин справи, а скорочено формулює обвинувачення відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ;

- суд надав оцінку лише розділу формулювання обвинувачення, не ознайомившись з усім текстом обвинувального акту, чим вийшов за рамки вимог ст.291 КПК України;

- в порушення вимог п.1 ч.1 ст.372 КПК України, в ухвалі суду не зазначені повні анкетні дані обвинувачених - їх прізвища, імена і по-батькові, рік, місяць, день і місце їх народження, місце проживання.

У зв`язку з викладеним, прокурор просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді 1-ї інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд 1-ої інстанції послався на його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, які, на думку апеляційного суду, є суттєвими недоліками.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п.5 ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Вірним є посилання в оскаржуваній ухвалі на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на справу «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, в якій зазначено, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Однак, як вбачається з обвинувального акту, викладене в ньому формулювання обвинувачення не містить відповідних відомостей із посиланням на конкретні обставини вчинення обвинуваченими злочину, а фактично містить лише кваліфікацію дій обвинувачених із викладенням диспозиції ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що таке викладення формулювання обвинувачення унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження по суті та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а суд не ознайомився зі змістом обвинувального акту в повній мірі.

Також апеляційний суд вважає, що відсутність в ухвалі повних анкетних даних обвинувачених не можуть бути підставою для її скасування, оскільки оскаржуваною ухвалою не закінчується судовий розгляд по суті, а зазначення прізвищ та ініціалів обвинувачених та попередньої кваліфікації їх дій відповідно до обвинувального акту достатньо для ідентифікації кримінального провадження, в рамках якого приймається рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт по зазначеному кримінальному провадженню не відповідає вимогам КПК України, тому ухвала суду 1-ої інстанції про його повернення прокурору підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000472 від 04.03.2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4