Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1489/16-к
Провадження №: 1-кс/332/252/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2016 р. м.Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ноябрська Тюменської області, громадянки України, яка має неповну вищу освіту, офіційно не працевлаштована, не одружена, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,-
26 липня 2016 року старший слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, посилаючись на наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявності підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які свідчать про необхідність застосування саме цього запобіжного заходу з метою запобігання ризикам, враховуючи особу підозрюваної та її соціальний статус, зокрема обставини, що визначені ст.178 КПК України.
У клопотанні зазначено про те, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування підозрюється у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, придбала при невстановлених в ході досудового слідства обставинах полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору масою 0,358 грамів, у якій згідно з висновком експерта № 750 від 07.07.2016 виявлено психотропну речовину МЕТАМФЕТАМІН, масою 0,241 грамів, яку в подальшому незаконно зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту для власного вживання до моменту вилучення працівниками поліції 08.06.2016 року.
25.07.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підтримали у повному обсязі з підстав викладених у його мотивувальній частині. Окрім того, прокурор зазначив, що на даній стадії досудового розслідування проводяться дії щодо встановлення джерела надходження вказаної психотропної речовини і є необхідність в проведенні певних слідчих дій за участю підозрюваної.
Підозрювана у судовому засіданні зазначила про те, що стан її здоров`я є задовільним, процесуальні права їй роз`яснені, щодо обрання зазначеного у клопотанні запобіжного заходу покладається на розсуд суду.
Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, зауваживши про відсутність підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, захисник зазначив, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде обмежувати права ОСОБА_5 , оскільки остання найближчим часом збирається виїхати не тільки до іншого міста, а і за межі країни з метою, серед іншого, оздоровлення малолітньої дитини.
Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, вислухавши думку слідчого, прокурора, який підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, думку підозрюваної, яка покладалася на розсуд суду, її захисника, який заперечував проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з таким.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо під час клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожного вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
В свою чергу, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи, висновок експерта та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з підозрюваною, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.
У судовому засіданні стороною захисту, усупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування можливості застосування положень ч. 3 ст. 194 КПК України.
Отже, беручи до уваги наявність доказів, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості в сфері обігу психотропних речовин, не має стійких соціальних зв`язків не одружена, малолітня дитина навчається в спецінтернаті в Херсонській області(зі слів підозрюваної), не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має офіційного джерела доходу, а також зазначення захисником про намір підозрюваної виїхати найближчим часом за межі міста та за межі країни, що в сукупності свідчить про достатність підстав вважати про існування ризиків вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності в сфері незаконного обігу наркотичних засобів або психотропних речовин, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які доведені прокурором, а також забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачені положеннями статті 2 КПК України.
Поряд з цим, слідчий суддя бере до уваги той факт, що відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує продовження, однак законодавством не передбачено обов`язку прибувати за першою вимогою.
При цьому, слідчий суддя вважає покладення на підозрюваного обов`язків, регламентованих пунктами 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України є за своєю суттю пропорційним, помірними та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваної, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року).
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання огану досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного підлягає задоволенню із зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади та покладенням обов`язків з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть помірними для особи, не становитимуть надмірний та особистий тягар, дадуть змогу уникнути встановленим ризикам, у межах строку досудового розслідування даного провадження.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до кабінету старшого слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за кожною вимогою;
2) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 положення частини 2 статті 179 КПК України: у разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1