Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________копія:________
У Х В А Л А
Іменем України
14 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року,

За участі:
секретаря с/з - ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Городоцького виправного центру №131 управління ДПС України в Рівненській області та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_4 ..

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року в задоволенні подання начальника Городоцького виправного центру управління ДПС України в Рівненській області №131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_4 прибув для відбування покарання у виді обмеження волі до Городоцького виправного центру управління ДПС України в Рівненській області, саме в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ухвали суду від 11 червня 2015 року, однак всупереч висновкам начальника Городоцького виправного центру №131, наведеним у поданні, про те, що засуджений ОСОБА_4 може бути звільнений умовно-достроково з місць обмеження волі, суд зазначив, що ОСОБА_4 набуває право на умовно-дострокове звільнення з моменту спливу річного строку з дня направлення його в Городоцький виправний центр, у відповідності до вимог ч.8 ст.154 КВК України.

В обгрунтування заявлених вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_5 зазначає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину строку покарання, що є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Також захисник ОСОБА_5 вказує, що оскільки відносно ОСОБА_4 судом вперше розглядається питання про його умовно-дострокове звільнення, у відповідності до вимог ст.81 КК України, то посилання суду на ч.8 ст.154 КВК України є помилковим та таким, що суперечить ст.81 КК України і тим самим погіршує права засудженого ОСОБА_4 ..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора про відмову в її задоволенні та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали судового провадження, дослідивши подання начальника Городоцького виправного центру №131 та характеристику на засудженого ОСОБА_4 , затверджену начальником Городоцького ВЦ,обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Із характеристики засудженого ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2013 року за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.191, ст.70 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 19 червня 2014 року ОСОБА_4 наполовину скорочено невідбуту частину покарання, на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та визначено 2 роки 8 місяців 22 дні; ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців 29 днів.

Під час тримання в Луцькому слідчому ізоляторі порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заходи заохочення не застосовувалися. За час відбування покарання у Маневицькій виправній колонії управління ДПС України в Волинській області №42 характеризувався позитивно, порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав. Дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений три рази правами начальника установи. З 07 серпня 2015 року засуджений відбуває міру покарання в Городоцькому виправному центрі управління ДПС України в Рівненській області №131. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз правами начальника відділення соціально-психологічної служби. Засуджений працевлаштований на тарній дільниці установи. До роботи відноситься добре. Проявляє суспільно-корисну ініціативу (а.с.6).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, згідно вимог цієї норми кримінального закону, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вищезгаданої характеристики, засуджений ОСОБА_4 за висновком комісії установи довів своє виправлення (а.с.6). Аналогічний висновок та характеризуючі дані на засудженого ОСОБА_4 наведені і в поданні начальника Городоцького виправного центру №131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_4 , яке було направлене до Рівненського районного суду (а.с.2).

Тобто, матеріали судового провадження містять лише позитивні характеризуючі дані на засудженого ОСОБА_4 та вказують на те, що останній на шлях виправлення став та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з вимогами ч.8 ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути представлені до умовно - дострокового звільнення від відбування покарання не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі.

У роз`ясненнях, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або рішенням суду, фактична відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Матеріалами судового провадження встановлено,що ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 11 червня 2015 року засудженому ОСОБА_4 невідбута частина покарання була замінена на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців 29 днів.

30 листопада 2015 року адміністрація Городоцького виправного центру №131звернулась до Рівненського районного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, тобто раніше ніж через рік після заміни йому невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Колегія суддів вважає, що враховуючи наведені обставини, суд прийшов до правильного висновку про те, що подання Городоцького виправного центру №131 було направлено до суду передчасно та обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Рішення, прийняте судом за результатами розгляду подання Городоцького виправного центру №131, не суперечить вимогам ст.81 КК України, як про це зазначає захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, та не порушує прав засудженого ОСОБА_4 на умовно-дострокове звільнення за умови додержання вимог ч.8 ст.154 КВК України, а тому, у відповідності до вимог зазначеної норми закону, підстав для задоволення апеляційної захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.407 КПК України, має право залишити ухвалу без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.336, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року про відмову в задоволенні подання начальника Городоцького виправного центру №131 управління ДПС України в Рівненській області та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1