ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8372/15-к
провадження № 1-кп/753/81/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" липня 2016 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011374 від 17.12.2014 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
У Дарницькому районному суді м. Києва з 30 квітня 2015 року на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2016 року строк дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою продовжено до 29 липня 2016 року.

В судовому засіданні, керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор вважала наявними ризики для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, а також неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, яка полягала у неявці до суду.

Захисник ОСОБА_7 заявлене прокурором клопотання вважав необґрунтованим, ризики не доведеними та у зв`язку із цим просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту з зобов`язанням носіння електронного засобу контролю.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши позицію сторін кримінального провадження та вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України»).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту термін дії якого сплив 23 жовтня 2015 року. Вказаний запобіжний захід обвинувачений неодноразово порушував та 3.06.2015 р. судом було ухвалено рішення про привід обвинуваченого (Т. 2 а.с. 45-46), а 19.06.2015 р. судове провадження було зупинено, а обвинуваченого ОСОБА_5 - оголошено у розшук (Т. 2 а.с. 62-63). За наведених обставин, колегія суддів вважає встановленим факт порушення обвинуваченим вимог раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ризиками, які свідчать про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та стверджує наявність конкретного суспільного інтересу з урахуванням встановлених обставин, на думку суду, є можливість ОСОБА_5 переховуватись від суду.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, вагомість доказів у даному кримінальному провадженні, його вік, репутацію та майновий стан. Крім цього, ОСОБА_5 порушив обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
З урахування того, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого із застосуванням насильства, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави, вважаючи, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і у зв`язку з цим відмовляє у задоволенні клопотання захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 350 КПК України,

У Х В А Л И В:

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши його строк до 23 вересня 2016 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
СУДДІ: