АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1208/16-к Номер провадження 11-кп/786/482/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
законного представника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.03.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та засудженому ОСОБА_8 зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення в період з 22.12.2012 року по 26.12.2012 року та з 14.01.2014 року по 19.01.2016 року.
В принесеній апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, ухвалити нову, якою зарахувати у строк основного покарання термін попереднього ув`язнення засудженого, за період з 22.12.2012 року по 26.12.2012 року та з 21.01.2015 року по 19.01.2016 року, оскільки суд першої інстанції не врахував того, що у період з 14.01.2014 року по 21.01.2015 року ОСОБА_8 перебував у виправній колонії, де відбував покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2013 року і відповідно до вимог ст.72 КК України, вказаний термін не може бути зарахований у строк попереднього ув`язнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, ОСОБА_8 та в його інтересах законного представника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прохали ухвалу суду першої інстанції від 03.03.2016 року залишити без змін, перевіривши її доводи та матеріали провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, ОСОБА_8 засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2013 року за ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, 70 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.01.2014 року вирок Фастівського районного суду Київської області від 12.09.2013 року щодо ОСОБА_8 змінено, ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна, змінено запобіжний захід з застави на взяття під варту в залі Апеляційного суду Київської області та зараховано в строк покарання перебування під вартою в період з 22 по 26 грудня 2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2014 року вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14.01.2014 року скасовано та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09. 2015 року, що залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.01.2016 року, ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.187, ч.1 ст.261, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Частиною 5 статті 72 КК України передбачено строки, які включаються до строку попереднього ув`язнення, в ч.1 ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» зазначено установи для попереднього ув`язнення, але при цьому жодним нормативно-правовим актом не визначено поняття строку перебування засудженого у виправній колонії в разі скасування вироку суду першої інстанції судом касаційної інстанції та повернення кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Положеннями ст.62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідна норма прописана і в ч.1 статті 17 КПК України.

Таким чином, з урахуванням наявних суперечностей норм закону, відповідно до положень ст.62 Конституції України, положення якої відповідно до ст.8 Конституції України мають вищу юридичну силу, строк перебування засудженого ОСОБА_8 у виправній колонії з 14.01.2014 р. по 21.01.2015 р. є попереднім ув`язненням, а не строком відбування покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання законного представника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , дійшов вірного висновку про зарахування йому в строк покарання термін попереднього ув`язнення в періоди з 22.12.2012 р. по 26.12.2012 р. та з 14.01.2014 р. по 19.01.2016 р., а тому апеляційна скарга прокурора є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року про зарахування засудженому ОСОБА_8 в строк покарання терміну попереднього ув`язнення - залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області без задоволення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4