Справа № 504/4295/15-к
провадження №1-кп/504/137/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2016 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 1, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003056 від 16 листопада 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водія-заправника автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Указом виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до цього часу.

19 травня 2015 року Первомайським РВК Миколаївської області ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19 травня 2015 року ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.

Згідно з положеннями ч. 1 п.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 19 травня 2015 року, тобто з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця - особа, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу вищезазначеної частини та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08 червня 2015 року №110 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-заправника автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення.

Проте, в порушення вимог чинного законодавства, 16 вересня 2015 року ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно без поважних причин вчинив нез`явлення до розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з лікувального закладу - Військово-клінічного медичного центру Південного регіону України та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 23 листопада 2015 року.

23 листопада 2015 року ОСОБА_6 з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону, заявив про себе та вчинений ним злочин.

У вчиненому злочині ОСОБА_6 розкаявся, не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи, а також судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу з лікувального закладу, вчинене військовослужбовцем без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, який скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України, шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 67 КК України, - не встановлено.
За таких обставин, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_7 міру покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням дії ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 369-371,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України - зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на ПМЖ без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи, та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1