Справа № 466/1107/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/538/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Львів.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Жовківського районного суду Львівської області від 12 вересня 2012 року за ч.1 ст. 115 КК України із застосуванням ст.ст. 71,72 КК України на дев`ять років шість місяців позбавлення волі, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2016 року

з участю прокурора ОСОБА_7
встановила:
засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2016 року про зарахування йому в строк покарання перебування в місцях попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України змінити і зарахувати йому в термін відбуття покарання час попереднього ув`язнення, перебування в СІЗО м. Києва з 12.11.2013р. по 02.12.213р.

Цією ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2016 року, яку ухвалою від 09.03.2016р. виправлено, та постановлено про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , зараховано йому в термін відбування основного покарання час перебування в місцях попереднього ув`язненя з 26 жовтня 2010р. по 28 вересня 2012р.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, засуджений вказує, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому в строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України період перебування в Лук`янівському СІЗО м. Києва з 12.11.2013 по 02.12.2013р., підчас розгляду касаційним судом його касаційної скарги.

При апеляційному розгляді прокурор заперечив проти доводів апеляції.
Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2016 року, яку ухвалою від 09.03.2016р. виправлено, ОСОБА_6 вироком Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 20 червня 2011 року був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та, із застосуванням ст. 71 КК України, засуджений на дев`ять років шість місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 грудня 2011 року вищевказаний вирок скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 12 вересня 2012 року ОСОБА_6 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та, із застосуванням ст.ст. 71,72 КК України, засуджений на дев`ять років шість місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 за вищевказаним вироком рахується з 25 жовтня 2010 року.

В даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у Личаківській виправній колонії (№30) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся в суд першої інстанції з клопотанням про зарахування йому в строк покарання за вищевказаним вироком строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року (далі Закон України №838-VIII).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:
1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;
2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.
У строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.
Як вбачається із повідомлення Личаківської виправної колонії № 30 від 18.05.2016 року №10/30-9/2992, засуджений ОСОБА_6 13.11.2013 року був етапований до Київського СІЗО на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.10.2013р. для доставки в судове засідання касаційної інстанції ВССУ.
Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.11.2013р. касаційну скаргу залишено без задоволення, вирок Жовківського районного суду Львівської області від 12.09.2012р. залишено без змін.
03.12.2013р. ОСОБА_6 прибув до Личаківської ВК №30.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що згідно п. ґ ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк перебування його, як особи, яка відбуває покарання, в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження в судове засідання касаційної інстанції ВССУ з 13.11.2013 року по 26.11.2013 року, а саме з часу його етапування до Київського СІЗО до часу розгляду справи касаційною інстанцією по суті, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Доводи апелянта в цій частині відповідають вимогам закону, а тому підлягають до задоволення.
Стосовно перебування ОСОБА_6 у Київському СІЗО в період з 27.11.2013 року по 02.12.2013 року, то цей період не підпадає під дію ч.5 ст.72 КК України, оскільки в цей період він продовжував відбувати покарання. Саме по собі перебування особи в установах попереднього ув`язнення не для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження не породжує правових наслідків, передбачених ч.5 ст.72 КК України, а тому в цій частині апеляція ОСОБА_6 не підлягає задоволенню
Відтак, суд першої інстанції приймаючи рішення про зарахування Лучинському в строк відбування покарання його перебування у місцях попереднього ув`язнення припустився помилки, не зарахувавши йому одночасно і строк його перебування в Київському СІЗО для участі в судовому засіданні касаційної інстанції.
За таких обставин ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2016 року підлягає зміні в цій частині.
На підставі наведеного, керуючись ч.5 ст. 72 К України, ст. ст. 376, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2016 року про зарахування ОСОБА_6 в строк покарання перебування в місцях попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України в період з 26 жовтня 2010р. по 28 вересня 2012р змінити.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2010 року по 28 вересня 2012 року та строк його перебування в Київському СІЗО для участі у судовому розгляді кримінального провадження в касаційному порядку з 13.11.2013 р. по 26.11.2013 р.з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4