Справа № 191/1068/16-к
Провадження № 1-кп/191/110/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
06 січня 2016 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого мешкання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , де маючи намір на таємне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно проник до жилої кімнати належної його матері ОСОБА_5 . В той же день, 06.01.2016 року о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав із нижньої шухлядки трельяжу, золоту каблучку 585 проби, розмір 18,5, з вставкою цирконію, вагою приблизно 3,37 грамів, належну потерпілій ОСОБА_6 , з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, та розпорядився викраденим майном на власну користь, чим спричинив матеріальну шкоду, згідно висновку експерта №434-16 від 29.01.2016, у розмірі 3 584 гривні 93 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також пояснив, що в той день випив приблизно 0, 5 грамів горілки. Додому прийшов близько 19.00 години, мати була дома. В її кімнаті в тумбочці взяв шкатулку, звідки забрав золоту каблучку, яку продав за 50 грн., а кошти витратив на спиртне. Мати заявила в поліцію, працівники якої й знайшли каблучку. У матері просив вибачення. Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що обвинувачений її син. 07.01.2016 року зранку вона побачила, що пропала її золота каблучка. Вона запропонувала сину повернути каблучку, але він відмовився. Тому вона звернулася із заявою до поліції, працівники якої повернули каблучку. Раніше обвинувачений також забирав речі з дому, але вона йому пробачала. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Питання щодо обрання обвинуваченому міри покарання залишила на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину, шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ч. 2 ст. 66 КК України, суд враховує повне визнання своєї вини.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді громадських робіт в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України. Підстав для обрання обвинуваченому більш суворої міри покарання, передбаченої санкцією інкримінованої йому статті КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілої (а. с. 39), залишити в її володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1