Справа № 127/1162/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005318 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниці, не зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого, останній раз:

25.12.2008 року Замостянським районним судом м.Вінниці за ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України до остаточного покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі; 03.06.2014 року звільнений від відбування покарання відповідно до п. «б» ст. 4, ст. 7 Закону України «Про амністію в 2014 році»,-

у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 11.08.2015 приблизно о 21:00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Площа героїв Сталінграду» в м.Вінниці, побачив поряд припаркований автобус марки «Богдан А-09202» жовтого кольору, д/з НОМЕР_1 , маршрутного перевезення № 31 сполученням «Залізничний вокзал - Корея». Підійшовши до нього, він помітив поряд з водійським сидінням чоловічу сумку чорного кольору, що належить водієві даного автобуса ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись жагою наживи, ОСОБА_6 переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, зайшовши до салону автобуса, викрав чоловічу сумку чорного кольору, належну ОСОБА_5 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 3515 гривень. В подальшому ОСОБА_6 вийшов з автобуса, залишив територію автомобільної стоянки та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3515 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 подали укладену угоду про примирення.

Зі змісту угоди вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначення покарання у виді 3 років позбавлення волі; зі звільненням на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення. При цьому по суті обвинувачення суду повідомив, що він на зупинці зайшов в маршрутне таксі, помітив поряд з водійським сидінням чоловічу сумку чорного кольору, викрав її, пішов. Потім був затриманий та викраденим розпорядитись не встиг, тому шкода потерпілому відшкодована.

Потерпілий в судовому засіданні повідомив, щона даний час шкода відшкодована в повному обсязі, в зв`язку з чим претензій до обвинуваченого не має та просив затвердити угоду про примирення.

Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини злочину. Шкоду потерпілому відшкодовано в повному обсязі.

За таких обставин, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене в угоді про примирення покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.

Заслухавши думку прокурора, показання обвинуваченого та думку потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 12 КК України злочин вчинений ОСОБА_6 , передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені злочину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності притягувався, що підтверджується вимогою про судимість від 21.09.2015 року відносно ОСОБА_6 , на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою.
У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_6 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 21.01.2016 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374,471, 473, 474, 475 КПК України та ст. 65, 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.01.2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005318.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 узгоджене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: