АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/4338/15-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/523/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Баранове, Валківського району, Харківської області, громадянин України, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 09.11.1993 року Харківським районним судом Харківської області, за ст17, . ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі наказу ПВС СРСР «Про амністію» від 27.06.1996 року звільненні 17.08.1996 року з Холодногірської виправної колонії №18 Харківської області;

2. 29.10.1998 року Артемівським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 06.03.2001 року з Селидовської виправної колонії №82 Донецької області по відбуттю покарання;

3. 06.10.2004 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки Донецької області

за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 04.06.2005 року з Донецької виправної колонії№124 по відбуттю строку покарання;

4. 24.12.2008 року Борівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2ст. 263, ч. 4 ст. 296 , ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 02.04.2012 року умовно-достроково звільнений 10.04.2012 року від відбування покарання з Калінінської виправної колонії №27 Донецької області на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 1 день,-

засуджений:

- за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 11 років,

- за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,

- за ч. 1 ст. 263-1 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Остаточно призначено до відбування покарання ОСОБА_7 міру покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу, ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту його фактичного затримання 02.07.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення комплексної вибуховотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №182/2015 від 17.08.2015 року у розмірі 2457,60 грн.. судово-балістичної експертизи №269 віл25.07.2015 року у розмірі 1841,40 грн. та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №183/2015 від 17.08.2015 року у розмірі 2457,60 грн., які підлягають перерахуванню до Держаного бюджету (р/р 00051, код доходів 24060300, ЕРДПОУ 37999680, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Як встановив суд, ОСОБА_7 в листопаді 2014 року, в денний час, знаходячись в лісі, розташованому поблизу с. Синичено Ізюмського району під час збору металолому за допомогою металошукача, знайшов військову гвинтівку зразку 1891/1930 років, яка згідно висновку судово-балістичної експертизи №269 від 25 липня 2015 року є нарізною вогнепальною зброєю військовою магазинною гвинтівкою калібру 7,62 мм., заводського виготовлення (металеві частини), придатною для пострілів однозарядному режимі калібру 7,62 мм. Та 6 патронів калібру 7,92, 2 патрони, калібру 7,62 мм., які згідно висновку судово-балістичної експертизи №269 від 25 липня 2015 року є: 6 патронів іноземними бойовими патронами7,92*57Маузер, калібру 7,92 мм., 2 патрони бойовими пістолетними патронами 7,62*25ТТ, калібру7,62мм., а також невстановлену кількість боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни, після чого переніс зброю із боєприпасами до місця свого тимчасового проживання на берег річки Оскіл неподалік від станції «Букіне» Південної залізничної дороги, розташованої в районі с. Червоний Оскіл Ізюмського району, де незаконно, не маючи спеціального дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 листопада 1990 року, зберігав в цілях самозахисту до 02 липня 2015 року. Із частини знайдених ним боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни вилучив порошкоподібну речовину, які згідно висновку судової комплексної вибухотехнічної експертизи вибухових речовин, продукти вибуху та пострілу №182/2015 від 17 серпня 2015 року є механічною сумішшю бездимних одноосновних порохів двох марок, загальною масою 895 грам.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Крім того ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знайдену ним військову гвинтівку зразку 1891/1930 років, упродовж листопада 2014 року липня 2015 року незаконно переробив та відремонтував, а саме згідно висновку судово-балістичної експертизи №269 від 25 липня 2015 року, замість ложі з прикладом військової гвинтівки зразку 1891/1930 років саморобним способом з деревини виготовив цівку та ствольну накладку, довжину ствола скоротив до 510 мм. та затвор вмотував кінцеву частину ударника з бойком, видалив іржу з металевих частин.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.263-1 КК України тобто незаконна переробка та ремонт вогнепальної зброї.

Також, ОСОБА_7 , 01 липня 2015 року, приблизно о 22-00 годині, знаходячись біля залізничної станції «Букіне» Південної залізничної дороги поблизу с. Червоний Оскіл Ізюмського району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи навмисно та протиправно, під час конфлікту з ОСОБА_9 , виниклого на ґрунті неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення смерті останньому, здійснив один постріл із гвинтівки в область голови ОСОБА_9 , заподіявши при цьому, відповідно до судово-медичної експертизи трупа №290 від 08 вересня 2015 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального наскрізного кульового поранення голови і тіла з крововиливом в м`які покриви голови, шиї, з переломами кісток склепіння та основи черепа і руйнуванням головного мозку по ходу раньового каналу, осколкових вогнепальних переломів 6-7 шийних хребців, пошкодженням спинного мозку,які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Внаслідок вогнепального одиночного кульового наскрізного поранення голови, що супроводжувалось руйнуванням кісток черепу та речовини головного мозку, після чого настала раптова смерть ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції в сторону пом`якшення, посилаючись на те, що суд при призначені покарання не врахував, що ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також той факт, що потерпіла не має до нього матеріальних та моральних претензій. Також на думку захисника виправлення ОСОБА_10 можливе із застосуванням ст.69 КК України.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене покарання, оскільки, на його думку, судом першої інстанції не були враховані пом`якшуючі обставини, а саме повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також не враховано, що він має тяжке захворювання туберкульоз.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений повністю визнав обставини вчинення ним злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України і за згодою обвинуваченого ОСОБА_7 та учасників судового засідання, суд першої інстанції у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України не досліджував докази щодо цих обставин, а тому вирок в частині фактичних обставин справи, правильності кваліфікації дій обвинуваченого не перевіряється.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за законом віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом прийняті до уваги обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, та обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом не враховано при призначені покарання його щире каяття, що він сприяв встановленню істини в ході досудового розслідування, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, то ці обставини враховані судом першої інстанції. Посилання обвинуваченого на те, що він має тяжке захворювання, не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також підстав для застосування ст.69 КК України, як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає у зв`язку з вищезазначеним.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку, оскільки по справі не встановлено істотних порушень кримінального та кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: підпис
Судді: підписи
Вірно, суддя: