Справа № 464/5192/14-к
пр.№ 1-кп/464/5/16
У Х В А Л А
08.04.2016 року
Колегія суддів Сихівського районного суду м. Львова
в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням прокурора за ст.119 ч.1 КК України, за обвинуваченням потерпілого за ст.115 ч.1 КК України, -
в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який за обвинуваченням прокурора обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.119 ч.1 КК України, та за обвинуваченням потерпілого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 12 лютого 2016 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено на 60 днів, тобто до 17 квітня 2016 року включно, без визначення розміру застави.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, покликаючись на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та про наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, з урахуванням того, що відсутні ризики, визначені ст.177 КПК України, та що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно із положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується прокурором у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.119 ч.1 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, та яке згідно ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, а потерпілим за ст.115 ч.1 України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та яке згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого
Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 12 лютого 2016 року, строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 17 квітня 2016 року.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодружений, не працював, має двох неповнолітніх дітей, які з його ж слів проживають з матір`ю, його вік, стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він обвинувачується у вчиненні умисного середньої тяжкості та особливо тяжкого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи продовжити злочинну діяльність.
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, а строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 17 квітня 2016 року, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою до 60 днів, тобто з 18 квітня 2016 року до 16 червня 2016 року, оскільки застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вищевказаних обставин є неможливим. Водночас, враховуючи наявність обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зокрема майновий стан підозрюваного, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Суд не приймає покликання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на відсутність ризиків визначених ст.177 КПК України та наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з наступного.
Так, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді взяття під варту судом було враховано його особу, стан здоров`я, сімейний стан та інші обставини, що характеризують його особу, ступінь тяжкості злочинів у вчиненні яких він обвинувачується, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України. На даний час жодна із зазначених обставин не змінилась, у зв`язку з чим підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд , -
у х в а л и в :
Запобіжний захід ОСОБА_7 , який обвинувачується прокурором у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.119 ч.1 КК України, та потерпілим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.115 ч.1 КК України, тримання під вартою у Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - продовжити до 60 днів - з 18 квітня 2016 року до 16 червня 2016 року включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 .
Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.