АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016,
за участі:
заявника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА
Від ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016, в якій він просить суд апеляційної інстанції відновити процесуальний строк у разі їх пропущення, скасувати ухвалу про повернення його скарги і постановити нову ухвалу.
Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016 повернуто скаргу ОСОБА_5 в частині оскарження бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Відмовлено ОСОБА_5 у відкритті провадження за його скаргою в частині оскарження бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у ненаданні належної правової оцінки протиправним діям слідчо-оперативної групи під час проведення обшуку.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений положенням ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним, тому КПК України не передбачає можливості оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у ненаданні належної правової оцінки протиправним діям слідчо-оперативної групи під час проведення обшуку. При цьому, скарга ОСОБА_5 в частині оскарження бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, повертається, так як подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а вирішення такого питання з ініціативи суду кримінальним-процесуальним законом не передбачено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що при розгляді його скарги суд дійшов помилкового висновку, пов`язавши дату початку обчислення строку з датою обшуку 20.07.2016. При цьому апелянт зауважує, що ухвалу суду про арешт коштів він не отримував і його процесуальний статус йому не відомий. Також ОСОБА_5 вказує, що під час обшуку не був присутнім, і про нього дізнався 21.07.2016, клопотання про повернення коштів до прокуратури подано за його проханням 21.07.2016, всі інші його звернення також здійснювались поштовим відправленням. 01.08.2016 ОСОБА_5 отримано постанову Київської місцевої прокуратури №10, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання. Як стверджує заявник, саме цю постанову він оскаржував до слідчого судді своє скаргою від 04.08.2016. Тобто, оскаржувались саме дії Київської місцевої прокуратури №10, які полягають у незадоволенні клопотання від 21.07.2016 (неповерненні тимчасово вилученого майна без його арешту), його бездіяльність, що полягає у ненаданні належної оцінки протиправним діям слідчо-оперативної групи у процесі проведення обшуку, а також у наданні неналежної відповіді, бездіяльності у припиненні незаконних дій слідчих та не проведенні перевірки по даному клопотанню протягом встановленого строку. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що оскільки копію постанови він отримав 01.08.2016, тому початок десятиденного строку оскарження пов`язується саме з цією датою, а тому строк на звернення до суду зі скаргою, на його думку, пропущено не було.
Окремо ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено без його виклику.
Заслухавши суддю доповідача, доводи заявника та думку його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах поданої апеляції, колегія суддів виходить з наступного.
Так, про судове засідання належним чином повідомлялась Київська місцева прокуратура № 10, що підтверджується наявним в матеріалах провадження судовим повідомленням, направленим факсимільярним зв`язком. Клопотань про перенесення розгляду даної справи від прокурора не надходило, поважних причини свого неприбуття також не повідомлено.
Перевіривши питання щодо строків на апеляційне оскарження, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_5 згідно штампової відмітки поштового відділення, проставленої на конверті, в якому направлялась апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016, подана з урахуванням положень ч.3 ст.395 КПК України 12.09.2016, а копію оскаржуваного рішення він отримав 08.09.2016, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, ? питання про поновлення цього строку окремому вирішенню не підлягає.

При цьому безпідставними є і посилання заявника на те, що він не був повідомлений про судове засідання під час якого прийнято оскаржене в апеляційному порядку рішення, оскільки слідчим суддею не було розглянуто подану ним скаргу по суті, а в одній частині відмовлено у відкритті провадження за нею, а в іншій повернуто, що у відповідності до вимог кримінального процесуального закону здійснюється без виклику учасників.

Що ж стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх такими, які не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Кримінальний процесуальний закон України дає вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Згідно ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу. У відповідності до правил частини другої цієї норми, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту скарги ОСОБА_5 , до Шевченківського районного суду міста Києва він оскаржує бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також бездіяльність, що полягає у ненаданні належної правової оцінки протиправним діям слідчо-оперативної групи під час проведення обшуку.

Як вірно вказує слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у відповідності до положень ст.303 КПК України, на під час досудового розслідування не передбачено можливості оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у ненаданні належної правової оцінки протиправним діям слідчо-оперативної групи під час проведення обшуку, а тому суд першої інстанції, відповідно до правил ч.4 ст.304 КПК України, дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження в цій частині з підстав подання скарги на бездіяльність, що оскарженню не підлягає, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині оскарженні бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, то суд звертає увагу на наступному.

Ст.168 КПК України визначає порядок тимчасового вилучення майна. Частиною другої даної норми встановлюється, що тимчасове вилучене майно може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Ст. 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Між тим, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Зі змісту скарги ОСОБА_5 слідує, що 20.07.2016 здійснено обшук в приміщенні ТОВ «Аутсорсинговий контакт центр» за адресою: м.Львів, вул. Федьковича, 58. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2016 та вилучено серед іншого грошові кошти в розмірі 35 000 грн., які належать ОСОБА_5 . Тобто, у відповідності до правил ст.168 КПК України, зазначене майно набуло статусу тимчасово вилученого.
Ч.1 ст.304 КПК України регламентує, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Отже, ч.1 ст.304 КПК України має таку конструкцію, яка визнає бездіяльність слідчого, прокурора вчиненою і закінченою негайно після того, як він не виконав у встановлений КПК України строк будь-яку дію, чи не прийняв у такий строк передбачене законом процесуальне рішення (в даному випадку протягом 48 годин після вилучення не подав до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна), незалежно від того, скільки часу після цього моменту продовжується бездіяльність. Саме з цим моментом закон пов`язує виникнення у заявника права на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування до слідчого судді, встановлюючи десятиденний термін дії цього права.
Разом з тим, ч.5 ст.115 КПК України встановлює, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк. Крім того, згідно частини сьомої даної статті, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами ? і неробочий час.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали та підтверджується матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва правильно визначено хронологію подій, а саме те, що 20.07.2016 був проведений обшук приміщення ТОВ «Аутсорсинговий контакт центр» за адресою: м.Львів, вул. Федьковича, 58, під час якого вилучено грошові кошти, які належать ОСОБА_5 . Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, як того вимагає абз.2 ч.5 ст.171 КПК України, не було подано протягом 48 годин після вилучення ані слідчим, ані прокурором. Отже, бездіяльність прокурора має місце зі спливом 48 годин після вилучення майна.
Враховуючи вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону України, початок перебігу бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів, що належать ОСОБА_5 , починає витікати з 23.07.2016. У відповідності до правил ч.1 ст.304 КПК України, останнім днем подачі скарги на бездіяльність органу досудового розслідування є 01.08.2016. Натомість, згідно штампової відмітки поштового відділення, скаргу до Шевченківського районного суду міста Києва заявником направлено 05.08.2016, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження бездіяльності в порядку ч.1 ст.303 КПК України.
Разом з тим, як вірно вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності заявник не ставив, обставин на підтвердження поважності причин пропуску строку не наводив.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності та незаконності висновку слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва про пропущення ОСОБА_5 десятиденного строку на звернення до суду зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України, не знаходять свого підтвердження, зважаючи, що суд першої інстанції вірно вказав, що початок обчислення процесуального строку оскарження бездіяльності слідчого не можна пов`язувати із датою отримання особою копії постанови, як на те посилається заявник.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016є такою, що постановлена з дотримання вимог ст.370 КПК України, а тому законних підстав для скасування вказаного рішення колегія суддів не знаходить.
На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 376, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2016, якою повернуто скаргу ОСОБА_5 в частині оскарження бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, та відмовлено ОСОБА_5 у відкритті провадження за його скаргою в частині оскарження бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури №10, яка полягає у ненаданні належної правової оцінки протиправним діям слідчо-оперативної групи під час проведення обшуку, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3