Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2012 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2012 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області Старосинявського району, с. Рідкодуби, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі статей 75, 76 КПК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації в Фастівський міжрайонний відділ КВІ управління ДДВП України в м. Києві та Київської області та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи. Також його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України. Постановлено стягнути на рахунок НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 4651, 20 гривень за проведення судово-криміналістичних експертиз; на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 140000 гривень. Вирішено питання про речові докази,-
Згідно вироку суду ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді Кодаківського сільського голови Васильківського району Київської області вчинив шахрайство в особливо великих розмірах, зловживання службовим становищем, що спричинило істотну шкоду та службове підроблення за наступних обставин.
У жовтні 2008 року до Кодаківського сільського голови Васильківського району Київської області ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_7 з приводу виділення і передачі безкоштовно у приватну власність його дружині ОСОБА_8 та його рідному брату ОСОБА_9 земельних ділянок на території с. Кодаки Васильківського району. ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що громадяни України мають право на одноразову безоплатну передачу їм земельних ділянок державної та комунальної власності, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою надання законності своїм вимогам, повідомив ОСОБА_7 , що рішення про передачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у приватну власність земельних ділянок буде прийняте лише за умови надання йому грошових коштів в розмірі 353 500 гривень, які начебто будуть оприбутковані, як благодійна допомога Кодаківській сільській раді Васильківського району Київської області.
ОСОБА_9 , виконуючи вимоги ОСОБА_5 , у жовтні 2008 року, знаходячись в приміщенні Кодаківської сільської ради, діючи з дозволу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 склав від імені останніх заяви про передачу їм у власність земельних ділянок, які разом з копіями паспортів передав ОСОБА_5 . Отримавши зазначені документи, ОСОБА_5 , у жовтні 2008 року склав завідомо неправдиве рішення № 269-19-V, № 270-19-V від 23.09.2008 19 сесії V скликання Кодаківської сільської ради про передачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безоплатно у приватну власність земельних ділянок площею 0,20 га кожна для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованих в АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_5 підписав зазначені завідомо неправдиві документи від імені Кодаківського сільського голови, а також скріпив їх гербовою печаткою сільської ради.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 надав вказівку землевпоряднику Кодаківської сільської ради ОСОБА_10 скласти на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 акти про встановлення (відновлення) в натурі на місцевості меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, а також довідки про наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 земельних ділянок, надавши при цьому для складання документів завідомо неправдиві рішення Кодаківської сільської ради про надання у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 земельних ділянок.
23 жовтня 2008 року ОСОБА_10 , будучи не обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_5 , склала наступні документи: акти про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які власноручно заповнила; довідки від 23.10.2008 про те, що за ОСОБА_9 та ОСОБА_8 рахуються земельні ділянки згідно земельно-шнурової книги площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які особисто підписала та зареєструвала в книзі видачі довідок Кодаківської сільської ради
Після складання зазначених документів ОСОБА_10 передала їх ОСОБА_5 , який підписав їх від імені сільського голови та скріпив печаткою сільської ради.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , наприкінці жовтня 2008 року в приміщенні Кодаківської сільської ради, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, отримав від ОСОБА_7 частину обумовленої раніше суми в розмірі 200 000 гривень. Про факт отримання від ОСОБА_7 грошових коштів ОСОБА_5 власноручно написав розписку, яку підписав від імені Кодаківського сільського голови та скріпив її печаткою Кодаківської сільської ради. Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 200 000 гривень, ОСОБА_5 видав останньому складені ним завідомо неправдиві рішення Кодаківської сільської ради від 23.09.2008 № 269-19-У і № 270-19-V, акти про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, а також довідки від 23.10.2008 № 960 та № 961 про наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 земельних ділянок.
При цьому ОСОБА_5 усвідомлював те, що надані ним ОСОБА_7 документи є завідомо неправдиві, оскільки на сесіях Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області питання з приводу надання у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 земельних ділянок не розглядались і відповідно рішення не приймались.
Отримані від ОСОБА_7 грошові кошти ОСОБА_5 по касі Кодаківської сільської ради Васильківського району не оприбуткував, а привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.
В апеляції прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, неповнотою судового слідства, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості, неправильним застосуванням кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляції посилається на те, що в ході розгляду справи судом порушено вимоги ч. 2 ст. 299, статей 303, 306 КПК України. Окрім цього, суд, безпідставно врахував обставину, яка пом`якшує покарання часткове визнання вини, оскільки вона не впливає на ступінь тяжкості злочинів та свідчить про відсутність негативного ставлення підсудного до скоєного; не врахував тяжкість вчиненого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, який є особливо тяжким; не мотивував призначення покарання за ч. 4 ст. 190 КК України без конфіскації майна, не призначив покарання за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, і звільнив від кримінальної відповідальності; невірно визначив момент обчислення іспитового строку.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію частково щодо м`якості призначеного покарання та неправильної вказівки на обчислення строку відбування покарання, просив її задовольнити; думку засудженого, який в дебатах та останньому слові просив залишити вирок суду без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення; обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді є, зокрема, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.
Відповідно до ст.370 КПК України істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок чи постанову.
Так, ОСОБА_5 вироком суду визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки.
Цим же вироком його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.1, 366 ч.1 КК України, при цьому покарання не призначалося.
Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Статтею 11 1 КПК України передбачено, що суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Порядок звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що визначений у ст.11 1 КПК України, не передбачає постановлення судом обвинувального вироку.
Однак, у випадку, коли особа не визнає себе винною та заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, то вона, згідно ч.5 ст.74 КК України може бути за вироком суду звільнена від призначеного покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.
Як убачається з матеріалів справи, в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_5 винним себе визнав частково, однак судом не уточнювалося за якими статтями та не з`ясовувалося питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності, а тому суд постановив обвинувальний вирок.
Разом з тим, всупереч вимогам ч.5 ст.74 КК України та ч.3 ст.327 КПК України суд, визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України вказав про звільнення його від покарання на підставі ст.49 КК України, однак покарання за вказані злочини не призначив.
Таким чином, судом першої інстанції при постановленні вироку істотно порушено вимоги кримінально процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку.
Заслуговують також на увагу і посилання в апеляції прокурора на неправильне обчислення судом строку відбування покарання з моменту звернення вироку до виконання, так як іспитовий строк встановлюється особі від одного до трьох років і обчислюється з дня постановлення вироку.
Оскільки судове рішення не відповідає вимогам закону, то воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію прокурора задовольнити частково.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2012 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Судді : підписи

З оригіналом згідно: Суддя : ОСОБА_2