Справа № 357/798/16-к
1-кп/357/197/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому провадженні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001804 від 05.05.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.11.2014 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст..ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 21 березня 2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі розмірі ста двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене повторно, а саме:

04.05.2015 року близько 12 години 40 хв. обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи в торгівельній залі магазину з продажу велосипедів « Велодрайв», що розташований по бульвару 1-го Травня, 13 в м. Біла Церква, Київської області, умисно повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає із вітрини по продажу велосипедів вчинив крадіжку велосипеда марки « Focus» модель « Whistler», чорного кольору із червоними вставками, вартістю 11700 гривень, належного потерпілому ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.

Досудовим слідством дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 3 ст.469 КПК України в судовому засіданні було укладено угоду про примирення від 17.10.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , яку в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_8 просять затвердити. Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 також просять суд затвердити вказану угоду.

Приймаючий участь в судовому провадженні прокурор прокуратури м. Біла Церква ОСОБА_3 , заперечує проти затвердження угоди, та просить відмовити в її затвердженні, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин у період іспитового строку, визначеного вироком попереднього суду.

Відповідно до ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, яка відповідно до ч. 1 ст.469 КПК України може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Укладення угоди про примирення у відповідності до ч.5 ст. 469 КПК України може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Із угоди укладеної між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_7 у відповідності до ст.ст. 468,469, 471 КПК України вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, в добровільному порядку відшкодував потерпілому матеріальну шкоду. Потерпілий ОСОБА_4 не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, за яке притягається до відповідальності ОСОБА_7 є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 473 КПК України в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту строком на шість місяців, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчиненні злочину.

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений ОСОБА_7 .

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в їх затвердженні передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

Суд вважає доводи прокурора незаконними, оскільки остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд може визначити самостійно, за правилами ст.ст. 71,72 КК України, врахувавши тим самим, що обвинувачений скоїв злочин в період відстрочки попереднього вироку. Так, будучи засудженим 18.11.2014 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, ОСОБА_7 вчинив даний злочин 04.05.2015 року, тобто до закінчення іспитового строку, тому до обраного покарання за знову вчинений злочин за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду і визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у максимально припустимих межах, що передбачені в ч.2 ст.71 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання у всіх випадках обов`язково повинне бути більшим як від того покарання, що призначено за новим вироком, так і не відбутої частини того покарання, що призначене за попереднім вироком, тобто одного року в даному випадку. Разом із тим суд вважає, що відповідно до ч.3 ст. 72 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2016 року щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України засудженого до штрафу в розмірі ста двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень виконується самостійно, без складання.

Керуючись, ч.2 ст.373, статтями 374,474,475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 17 жовтня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001804 від 05.05.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді арешту строком на шість місяців.

На підставі ст. ст. 71,72 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 обрати шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2014 року за ст.. 309 ч.1 КК України та остаточно призначити покарання у виді одного року двох місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2016 року щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України засудженого до штрафу в розмірі ста двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень виконувати самостійно, без складання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрати у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу затримання з 18.10.2016 року з 9 години 30 хвилини..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,