Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/131/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185,ч.3 ст.186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2016 року м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0011202 стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2015 року, яким:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29 травня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України остаточно до 3 років 2 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 07 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 3 місяці,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, ОСОБА_11 за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2014 року та призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 07 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

- 03 квітня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України остаточно до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_12 до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано покарання, призначене за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалено про стягнення солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ПрАТ «Кіровоградська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» 1 795,50 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в рівних частках на користь держави по 491, 40 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 29 грудня 2014 року приблизно 00.15 год.навул. Фортеця, 19, що в м. Кіровограді, з метою крадіжки чужого майна, що знаходиться на території ПАТ «Кіровоградська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня», огороджену цегляним парканом, умисно, з корисливих мотивів,перелізли через паркан, проникли на територію вказаного підприємства, витягнули скло та проникли в приміщення кузні.

Після цього, реалізуючи спільний, злочинний умисел, спрямований на викрадення з приміщення кузні зварювального апарата моделі «TelwinNorfica 4.220», ОСОБА_11 взяв в руки електродріт від вказаного зварювального апарату, вийшовз приміщення кузні та з метою допомогти ОСОБА_12 перекинути зварювальний апарат заліз на паркан.

В цей момент ОСОБА_11 був помічений охоронцем підприємства ОСОБА_7 , який вимагав припинити його протиправні дії,при цьому ОСОБА_11 з метою припинити опір охоронця та довести свій злочинний умисел до кінця, зліз з паркану та наніс ОСОБА_7 удари кулаками рук в область голови та нижньої щелепи ОСОБА_7 , які згідно висновку експерта №1488 від 02 лютого 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які утворились не менше трьох травматичних впливів.

В результаті заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень,останній змушений був залишити ОСОБА_11 та втік до сторожового приміщення.

Після цього, ОСОБА_11 , продовжуючи свої протиправні дії, підійшов до ОСОБА_12 та перекинув через цегляний паркан викрадений у підприємства зварювальний апарат моделі «TelwinNorfica 4.220», вартість якого згідно висновку експерта № 43 від 29 січня 2015 року становить 1795,50 грн., спричинивши тим самим ПАТ «Кіровоградська міжобласна спеціальна науково-реставраційна проектно-виробнича майстерня» матеріальної шкоди на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії його підзахисного з ч.3 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 125 КК України та призначити відповідне покарання, передбаченого санкцією вказаної статті, звільнивши ОСОБА_11 з-під варти, вказуючи на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенняне відповідають фактичним обставинам цієї справи, ґрунтуються на показаннях потерпілого ОСОБА_7 , які суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_11 , який заперечує свою причетність до грабежу і не оспорює факт нанесення ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.

Крім того захисник зазначає, що при призначенні ОСОБА_11 покарання, суд не врахував, що останній за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які обтяжують ОСОБА_11 покарання, судом не встановлені.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.186 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, вказуючи на те, що вирок в основному ґрунтується на недостовірних та суперечливих показаннях потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які на його думку свідчать про його непричетність до вчинення грабежу, що він при нанесенні ОСОБА_7 ударів захищався від нападу і діяв в стані необхідної оборони.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 зазначає, що суд при призначенні надто суворого та несправедливого покарання, не врахував причини нанесення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, який поводив себе неадекватно і не міг бачити, що відбувалось на неосвітленій території підприємства, часткове розкаяння та визнання ним вини, наявність постійного місця проживання та на утриманні неповнолітньої дитини.

Наведені обставини, на думку ОСОБА_11 не знайшли своєї належної та об`єктивної оцінки, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 також просить скасувати вирок суду першої інстанції, вказуючи на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам цієї справи, грунтуються на припущеннях та доказах, зібраних під час досудового розслідування, з порушенням його права на захист, а також неправдивих показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 вказує, що суд не дав належної та об`єктивної оцінки його показанням про його непричетність до вчинення крадіжки, відсутність в матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили про винуватість та доведеність його вини у відкритому викраденні чужого майна.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їх захисників судове слідство в обсязі допиту обвинувачених та потерпілого ОСОБА_7 , в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їх захисників- адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які повністю підтримали апеляційні скарги і просили суд їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, правильно та цілком обґрунтовано зазначив про те, що дії ОСОБА_11 за ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, а ОСОБА_12 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, за передньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення - кваліфіковані правильно.

На обґрунтування своїх висновків суд послався на сукупність зібраних під час досудового розслідування письмових доказів, а також показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в судовому засіданні, дав їм належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.

Достовірність протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , під час проведення слідчих дій, перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про їх непричетність до проникнення на територію ПРАТ « Укрреставрація» з метою крадіжки товарно-матеріальних цінностейта відсутність між ними зговору, застосування працівниками МВС недозволених методів слідства, а також порушення права ОСОБА_12 на захист під досудового розслідування, обґрунтовано визнані судом безпідставними, про що змістовно зазначено в оскаржуваному вироку.

Викладені у вироку висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, при обставинах викладених в обвинувальному акті (ч.1 ст. 337 КПК) є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності зібраних, узгоджених між собою та досліджених судом доказах.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам цієї справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника -адвоката ОСОБА_9 , які викладені в апеляційних скаргах про те, що обвинувачення та висновки суду не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а дії ОСОБА_11 слід перекваліфікувати з ч.3 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, оскільки в діях ОСОБА_11 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме відкритий спосіб викрадення чужого майна, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а також показаннями самих обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та детальними і як суд вважає правдивими показаннями потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, суд першої інстанції ретельно перевіряв доводи обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про недопустимість протоколів пред`явлення їх фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_7 , свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а також результатів проведених слідчих експериментів за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які покладені в основу обвинувачення та вироку суду, порушення права на захист та справедливий суд, які по суті та своїм змістом аналогічні тим, що викладені в апеляційних скаргах та обґрунтовано визнав їх безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційних скарг, в тому числі щодо неповноти та упередженості досудового слідства та необ`єктивності суду у дослідженні доказів, призначення ОСОБА_11 надто суворого та несправедливого покарання, на думку колегії суддів констатується стороною захисту з формальних підстав, а обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,в такий спосіб намагаються уникнути кримінальної відповідальності за скоєння умисних, тяжких кваліфікованих кримінальних правопорушень проти власності.

Законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2015 року в кримінальному провадженні № 0011202 стосовно ОСОБА_11 за ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_12 за ч.3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: ( підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .