АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/178/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/209/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 березня 2016 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року про умовно-дострокове звільнення відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15 серпня 1997 року Дніпропетровським обласним судом м. Дніпропетровська за ст.93 п.б КК України до 15 років позбавлення волі. Звільнений 12 травня 2008 року умовно-достроково на 3 роки 8 місяців 3 дні;

- 03 грудня 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.186 ч.2, 71 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2015 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці 17 днів та направлено ОСОБА_6 в місця обмеження волі.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

представник ШВЦ №75 ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні спільного подання голови Спостережної комісії Широківської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області та начальника Широківського виправного центру №75 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2010 року ОСОБА_6 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці 17 днів та направлено його в місця обмеження волі.

05 лютого 2016 року на адресу Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшло спільне подання голови спостережної комісії Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та начальника Широківського ВЦ №75 УДПтСУ в Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на підставі ст.81 КК України.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року засудженого ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання з невідбутою частиною покарання 1 рік 7 місяців 29 днів.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, зазначив, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема за час відбування покарання засуджений характеризується за місцем відбування покарання позитивно, має 6 заохочень, одне стягнення, що погашено з сплином часу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні посилається на ті обставини, що при постановленні ухвали судом першої інстанції були недотримані вимоги ч.8 ст.154 КВК України, оскільки в даному випадку засуджений не позбавляється права бути умовно-достроково звільненим від більш м`якого покарання, призначеного в порядку заміни, втім таке звільнення можливе не раніше, ніж через рік з дня винесення ухвали про направлення в місця обмеження волі, і це обмеження має чітке правове регулювання. Апелянт зауважує, що з моменту винесення ухвали Солонянським районним судом Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року, якою невідбуту засудженим ОСОБА_6 частину покарання замінено на обмеження волі, до направлення подання про його умовно-дострокове звільнення до суду 05.02.2016 року минуло лише 4 місяці 21 день.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні спільного подання голови Спостережної комісії Широківського районної Державної адміністрації Дніпропетровської області та начальника Широківського виправного центру №75 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Засуджений і представник Широківського ВЦ №75, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну і вмотивовану.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що згідно вимог ч.8 ст.154 КВК України, право на умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_6 набуде тільки через рік після постановлення ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на ч.8 ст.154 КВК України є безпідставним, оскільки відповідно до зазначеної норми закону, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі. При цьому, таке поняття, як "звільнені", стосується як звільнених від відбування покарання з випробуванням (ст.ст.75, 76 КК України), так і звільнених в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ч.1 ст.82 КК України, у випадку заміни судом особі, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт).

Засудженому ОСОБА_6 до позбавлення волі, як такому, що став на шлях виправлення, в порядку ст.82 КК України, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області 14 вересня 2015 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання - обмеження волі, його не було звільнено в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в розумінні ч.8 ст.154 КВК України, він не направлявся в місця обмеження волі відповідно до ч.6 ст.82 КК України.

Окрім цього, підстави та умови застосування як умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81 КК України), так і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.82 КК України), визначаються виключно Кримінальним кодексом України і здійснюються саме на підставі положень цього нормативно-правового акту.

Умовно-дострокове звільнення і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується на підставах, передбачених кримінальним, а не кримінально-виконавчим законодавством, тобто здійснюється відповідно до положень ст.81 та ст.82 КК України.

Що стосується положень ч.8 ст.154 КВК України, слід зазначити, що встановленні нею обмеження щодо неможливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі, суперечать приписам ст.ст.81, 82 КК України, і можуть застосовуватися лише відносно тих осіб, діяння (поведінка) яких передбачені у ч.2, ч.3 ст.78 та ч.5, ч.6 ст.79 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, встановивши, що за час відбування покарання засуджений за місцем відбування покарання характеризується позитивно, за час відбування покарання має 6 заохочень, мав одне стягнення, яке було погашено за спливом часу, дійшов обґрунтованого висновку про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування основного покарання.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної і обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування основного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4