ухвала іменем україни 13 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами та доповненнями до них захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 і самого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року.
Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Цибуленки Недригайлівського району Сумської області, який мешкає на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
за ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 13 травня 2013 року) виправдано у зв`язку з відсутністю його діях складу злочину.
Заставу у розмірі 22 940 грн повернуто заставодавцю ОСОБА_8 за належністю.
Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України, суд послався на суперечливість показань свідків, а також відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_7 , зазначивши про факт провокації з боку працівників правоохоронного органу щодо нього.

За наслідками перегляду цього вироку, апеляційний суд, безпосередньо дослідивши усі наявні у провадженні докази, встановив, що ОСОБА_7 , обіймаючи посаду першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації, будучи службовою особою першим заступником голови Черкаської райдержадміністрації, до функціональних обов`язків якого входить організація та контроль за роботою в галузях економіки, промисловості, фінансів, інвестиційно-інноваційної політики, вирішення правових питань, котрий, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, 22 липня 2013 року у своєму службовому кабінеті № 305 на АДРЕСА_2 прийняв обіцянку про надання йому неправомірної вигоди в сумі 120 000 грн від підприємця ОСОБА_9 за невтручання у сільськогосподарську діяльність останнього через невжиття заходів реагування щодо виявлених фактів порушення ним цільового використання земель на території сіл Мошни та Тубільці Черкаського району.
Ці його дії було кваліфіковано за ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) і за цим законом йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 950 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16 150 грн; на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Прийнято рішення про повернення заставодавцю ОСОБА_8 внесеної нею застави у розмірі 24 360 грн.

У касаційних скаргах і доповненнях до них, аналогічних за змістом та вимогами, ОСОБА_7 та його захисник порушують питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначають, що апеляційний суд безпідставно, порушуючи норми КПК України, повторно дослідив докази у провадженні, яким дав неправильну оцінку. Крім того, звертають увагу на упередженість суду, відсутність копії технічного запису судового засідання від 12 серпня 2014 року, а також на те, що судом не було взято до уваги клопотання ОСОБА_7 про відкладення слухання провадження на іншу дату від 26 травня 2015 року у зв`язку із підготовкою захисником позиції захисту, чим було порушено його право на захист.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку поданих ними касаційних скарг із підстав, викладених у них, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження і доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що прокурор у своїй апеляційній скарзі порушував питання про повторне дослідження наявних у провадженні доказів, які, на його думку, у суді першої інстанції були досліджені неповно.
На підставі цього, в межах своїх повноважень та згідно з вимогами кримінального процесуального закону апеляційний суд повторно дослідив наявні у провадженні докази, яким у сукупності надав іншу оцінку, і порушень закону із наведеного колегія суддів не вбачає.
У своїх висновках щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, апеляційний суд послався на: показання свідка ОСОБА_9 , який не заперечував, що орендована ним земельна ділянка використовувалася не за призначенням (ним було посіяно іншу, ніж обумовленоумовами оренди, культуру), й навівобставини, за яких він був змушений запропонувати через ОСОБА_10 передати ОСОБА_7 обумовлені грошові кошти в сумі 120 000 грн для запобігання настання для нього негативних наслідків у зв`язку зі своєю діяльністю як підприємця; покзання свідка ОСОБА_10 про обставини виявлення ним порушень ОСОБА_9 порядку використання земель сільськогосподарського призначення, про порядок спілкування з цього приводу з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , про передачу ним за вказівкою ОСОБА_7 . ОСОБА_9 папірця із написом «250 000», пропередачу ОСОБА_7 пакету, вмісту якого він особисто не бачив; об`єктивні дані, отримані внаслідок проведення негласних слідчих дій по контролю за вчиненням злочину (т. 1 а.с. 1920, т. 2 а.с.105108).

Суд дав правильну оцінку всім доказам, сукупність яких свідчить про те, що ОСОБА_7 як службова особа, що займала відповідальне становище, прийняв від ОСОБА_9 пропозицію про передачу йому неправомірної вигоди в сумі 120 000 грн за невтручання у сільськогосподарську діяльність через невжиття відповідних заходів реагування на вчинені ним як приватним підприємцем порушення.

За розпорядженням голови Черкаської райдержадміністрації від 28 вересня 2012 року заступник голови Черкаської райдержадміністрації виконував обов`язки, які пов`язані з організацією та контролем роботи щодо здійснення повноважень Черкаської райдержадміністрації в галузях економіки, промисловості, фінансів тощо (т. 1 а.с. 3137), тобто був такою службовою особою, яка мала вплив на вирішення питань пов`язаних із використанням приватними підприємцями земель сільськогосподарського призначення керованого ним адміністративного району.

Тому дії ОСОБА_7 апеляційним судом за ч. 1 ст. 368 КК України кваліфіковано правильно, а доводи касаційних скарг про незаконність засудження або ж вчинення щодо нього провокації є немотивованим.

Вирок апеляційного суду є законним й обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для його скасування, не встановлено.

Посилання заявників на відсутність журналу та технічної фіксації судового засідання від 12 серпня 2014 року не може розцінюватись як істотне порушення кримінального процесуального законодавства, оскільки цього дня ОСОБА_7 ставив питання лише про відкладення слухання провадження на іншу дату, а інші процесуальні дії цього дня не проводились.
Також не заслуговують на увагу і доводи заявників про порушення права ОСОБА_7 на захист через залишення апеляційним судом клопотання останнього про відкладення слухання провадження від 26 травня 2015 року на іншу дату.
Відповідно до запису судового засідання від 26 травня 2015 року, після відкриття слухання по справі було розглянуто клопотання прокурора про звернення застави у рахунок держави, а після цього було прийнято на розгляд суду клопотання ОСОБА_7 про відкладення слухання провадження на іншу дату у зв`язку з необхідністю захисника ОСОБА_6 ознайомитися з матеріалами провадження.
На підставі заявленого ОСОБА_7 клопотання розгляд провадження в апеляційному суді було відкладено на 18 червня 2015 року, про що в матеріалах провадження свідчить відповідна розписка останнього та його захисника.
З огляду на викладене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3