Справа № 524/9459/14-к
У Х В А Л А
12.08.2016 року. слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст. 303 КПК України
ОСОБА_3 , звернувся із скаргою на постанову слідчого СВ Кременчуцького ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим.
18 травня 2016 року ним було подано клопотання про залучення до участі у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 в якості потерпілого.
06 червня 2016 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання. Вказана постанова була направлена простим листом 30 травня 2016 року, а отримана ним 21 липня 2016 року.
Слідчий прийшов до висновку, що на даний час в ході досудового розслідування, не було встановлено, що заявнику ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також заявником не були долучені документи, що підтверджують нанесення йому шкоди.
З даною постановою не погоджується та вважає, що вона винесена слідчим з порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених в ній підстав, просив задовольнити її в повному обсязі.
Слідчий СВ Кременчуцького ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнав, вважає, що винесена ним постанова є законною.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування, особа, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих(розшукових) дій.
18 травня 2016 року слідчому ОСОБА_4 було подано клопотання про залучення до участі у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 в якості потерпілого.
06 червня 2016 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання посилаючись на те що на даний час в ході досудового розслідування, не було встановлено, що заявнику ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також заявником не були долучені документи, що підтверджують нанесення йому шкоди.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Як зазначено у ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Ні диспозиція ст. 286 КК України, ні будь-яка інша стаття Кримінального кодексу, як і норми КПК, не містять обмежень щодо осіб, які не можуть бути потерпілими за певними статтями КК. Умовами, за яких фізична особа визнається потерпілою, є заподіяння їй шкоди, при цьому законодавець під шкодою розуміє не тільки фізичну шкоду здоров`ю, але й моральну і майнову шкоду, а також те, що ця шкода була заподіяна внаслідок кримінального правопорушення.
В клопотанні ОСОБА_3 зазначав, що його кошти які він сплачує за комунальні послуги привласнює ТОВ «Добробит».
Стаття 55 КПК України передбачає, що лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За таких обставин суд вважає, що у слідчого не було підстав для відмови у визнання ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, обрані слідчим мотиви для відмови, суперечать вимогам КПК.
Визнання особи потерпілою за наявності для того законних підстав - це обов`язок слідчого, а не право.
У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Статтею 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Вказана постанова була направлена простим листом 30 травня 2016 року, а отримана 21 липня 2016 року. Отже 10-ти денний строк на оскарження постанови слідчого в поряду ст. 303 КПК України закінчується 1 серпня 2016 року.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 22, 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: