УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/5041/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання. . . . . ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18 травня 2016 року,
за участю прокурора . . . . ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції умотивував своє рішення відсутністю підстав однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки враховуючи поведінку засудженого, який тривалий час характеризувався негативно, динаміку характеристик, що ще в листопаді 2015 року він характеризувався негативно, як такий, що не став на шлях виправлення, до праці ставився задовільно, змінні завдання виконував під контролем та позитивну характеристику, надану в квітні 2016 року.
Суд вважає, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.
На вказане рішення надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 , в якій він просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від покарання у зв`язку з тим, що спостережною комісією установи, де він відбуває покарання було прийнято рішення про те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевіривши рішення суду в межах ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Доводи про незаконність ухвали суду є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 засуджений 26.07.2012 року на 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Кінець строку 21.12.2017 року. Відбув 2/3 частини покарання.
За весь час відбування покарання 30.10.2015 року ОСОБА_6 заохочено за сумлінну поведінку і ставлення до праці; 13.04.2015 року, 18.11.2015 року ОСОБА_6 характеризувався негативно, на час надання характеристики не залучається до праці у зв`язку із скороченням обсягів виробництва. 18.03.2016 року за сумлінну поведінку та активну участь в шахово-шашкових змаганнях ОСОБА_6 оголошено подяку, а згідно характеристики від 07.04.2016 року ОСОБА_6 характеризується позитивно, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначено, що згідно медичної довідки ОСОБА_6 працездатний, згідно довідки заступника начальника виробництва він до праці не залучений у зв`язку із скороченням обсягів виробництва.
Враховуючи поведінку засудженого, який тривалий час характеризувався негативно, динаміку характеристик, що ще в листопаді 2015 року він характеризувався негативно, як такий, що не став на шлях виправлення, до праці ставився задовільно, змінні завдання виконував під контролем та позитивну характеристику, надану в квітні 2016 року, суд прийшов до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що строк відбутого засудженим ОСОБА_6 покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України, так як для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання.
За таких обставин, підстави для скасування ухвали суду за мотивами, викладеними в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 18 травня 2016 року якою відмовлено засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення - без зміни.
Ухвала Апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, а вступає в законну силу з моменту проголошення.
С у д д і: