Справа № 308/7527/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2016 року.

Даною ухвалою задоволено клопотання слідчого військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_8 погоджене військовим прокурором Ужгородського гарнізону про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , контролера групи конвоювання відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
З ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_6 проходячи військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в порушення ст. 68 Конституції України, ч. 2 ст.33 Закону України «Про Державну прикордонну службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, 30.05. 2016 року, приблизно о 13 год., перебуваючи в м. Мукачеві по вул. Гоголя, 23, біля магазину «ABC» збув гр. ОСОБА_10 (дані легендовані) психотропну речовину - метамфетамін за ціною 700 грн..
02.06. 2016 року, приблизно о 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в районі залізничного вокзалу м. Мукачева по вул. Вокзальній, 7, керуючись корисливим мотивом, повторно, незаконно зберігав при собі, з метою збуту психотропну речовину метамфетамін, яку незаконно, повторно збув громадянину ОСОБА_10 за ціною 700 грн., тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.307 КК України.

-2-
02.06.2016 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України, а в ході огляду місця події в ОСОБА_6 виявлено та вилучено значну кількість речовини невідомого походження, предмети фасування та зважування. За висновками експертів від 02.06.2016 року №6/200, від 10.06.2016 року №6/207, від 15.07.2016 року №6/209, від 18.07.2016 року №6/216, надані на дослідження речовини є метамфетаміном та канабісом.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, підстав для зміни раніше обраного відносно нього запобіжного заходу немає, оскільки перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 26.07.2016 року скасувати, постановити нову, якою обрати відносно останнього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Указує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 не судимий, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей, а також батьків дружини пенсійного віку, дружина не працює, позитивну характеристику по місцю проживання та служби, а також те, що його діяннями нікому не заподіяно матеріальну шкоду. Урахувавши зазначені обставини, суд мав право обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , які вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необгрутованою, думку прокурора про безпідставність апеляційної скарги та законність ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна особа має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не можне бути заарештований, або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку визначеному законом.

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканість, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції ), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17.07. 1997 року законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції». У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою й без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини у всіх питаннях, що стосуються тлумачення й застосування Конвенції, а статтями 13, 17 закону України «Про виконання рішень та практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.

-3-

Відповідно до ст. ст. 177, 183 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний? обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, знищити , сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень подань про необхідність взяття особи під варту, про продовження строків тримання особи під вартою покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотання та прокурора. При цьому необхідно враховувати, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку із чим він обирається чи продовжується лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 2 ст. 177 КПК України, і його належної поведінки.

Колегія суддів уважає, що при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 03.09.2016, слідчим суддею належним чином не були враховані вищевказані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені в Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права не можна визнати обґрунтованим.

При розгляді апеляційної скарги прокурор заперечуючи апеляційну скаргу пояснив, що строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 03.09.2016, продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 вмотивовано тим, що останній перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших співучасників вчиненого злочину, які переховуються та ще не встановлені досудовим розслідуванням, схилити їх до дачі неправдивих показань, може вчинити спробу виїхати за кордон оскільки є прикордонником та має дружні стосунки з іншими працівниками прикордонної служби, може знищити, сховати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення істини,

-4-

та ще не вилучені органом досудового розслідування, може перешкоджати кримінальному провадженню для закінчення якого необхідно отримати також результати експертиз та ознайомити останнього з матеріалами кримінального провадження. Крім того, може вчинювати тиск на експерта та вплинути на його висновок.

Одночасно зазначив, що органом досудового розслідування допитані всі відомі свідки, а досудове розслідування не можливо завершити в зв`язку з необхідністю отримання висновку експерта.

З матеріалів провадження вбачається, що 25.07.2013 строк досудового розслідування в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 продовжено прокурором до 03.09.2016 року.

При оцінці обґрунтованості клопотання про продовження строку тримання під вартою та висновків слідчого судді враховуються положення Європейського суду з прав людини, зазначені в п. 75 Рішення від 10.02.2011 року Справа «Харченко проти України» про те, що «Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні відповідних підстав є несумісним із принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5. У п. 79 цього ж Рішення «Суд повторює, що розумність строку тримання особи під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості».

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді містить шаблонну мотивацію продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, без розгляду правдоподібності таких підстав у контексті конкретної життєвої ситуації. При цьому зазначає, що підстави тримання особи під вартою, підстави для продовження строку тримання особи під вартою мають бути чітко вказані в судовому рішенні.

Як слідчий у клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі не вмотивували, перший доводи, а другий висновок про те, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.

Так, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчий суддя зіслався на наявність ризиків які були вказані в клопотанні про обрання вказаного запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, однак в ухвалі не зазначив підстав з яких він вважає обґрунтованими такі твердження, не спростував доводи захисту про відсутність таких підстав. При викладенні змісту ухвали використав шаблонне формулювання, не здійснив аналіз тверджень прокурора, у тому числі про можливість впливати на свідків, які вже допитані органом досудового розслідування, не можливість впливати на спеціаліста, оскільки такий на вказаній стадії досудового розслідування не залучається, не можливість впливати на іншого підозрюваного, оскільки такий не встановлений, а експерт уже дав висновок і на вирішення йому постановлене лише одне додаткове питання.

-5-

Не надав таких доказів, і прокурор під час апеляційного розгляду апеляційної скарги захисника. Пояснення прокурора про те, що в даному кримінальному провадженні не встановлені свідки та інший підозрюваний, на яких може впливати підозрюваний ОСОБА_6 , і що такі свідки ймовірно можуть бути встановлені органами досудового розслідування викликає в апеляційного суду мотивовані сумніви, і не обґрунтовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, не виправдовують ризики, що дають підстави тримати підозрюваного під вартою, і посилання на можливість останнього зробити спробу виїхати за кордон з метою переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, місце роботи, інших утриманців, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання на території України та відсутністю можливості покинути таке місце.

Отже, продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 без аналізу та оцінки доводів захисту та підозрюваного на користь звільнення його з під варти є несумісними із правовими гарантіями, передбаченими п.3 ст.5 Конвенції та вимогами кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в зв`язку із вчиненням ним тяжкого злочину, можливістю впливати на учасників процесу, продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини в справі та можливістю уникнути кримінальної відповідальності, ухилитися від слідства та суду.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі в разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується є визначальними елементами при оцінці ризику переховування від правосуддя, однак, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги лише тяжкість злочину. При вирішенні вказаних питань належить проаналізувати й інші фактори: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців, наявність постійного місця проживання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, його поведінку перед і після арешту, стан розслідування кримінального провадження та інші конкретні фактори, що обгрунтовують побоювання із приводу його змоги перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженні чи ухилення від правосуддя.

Крім того, при оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів уважає, що зазначені в ухвалі слідчого судді мотиви й підстави не поєднуються з такими положеннями Конвенції та Рішення Європейського суду в справі «Летельє проти Франції» про те, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п.51 Рішення).

Апеляційний суд уважає, що прокурор не довів те, що заявлені слідчим ризики, які були підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися. Його твердження про те, що ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, перешкоджатиме розслідуванню, ухилиться від слідства та суду, впливати на невстановлених свідків, підозрюваного, спотворити речі, або документи, що ще не вилучені є необґрунтованими та не підтверджені будь-якими фактичними обставинами.

-6-

Прокурором та слідчим не доведено яким чином ОСОБА_6 вплине на отримання результатів судових експертиз, т встановленню осіб, можливо причетних до вчинення злочину.

Ураховуючи сукупність вищенаведених обставин, даних про особу ОСОБА_6 , який веде активний спосіб життя, має постійне місце роботи та проживання, за якими позитивно характеризується, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та пристарілу родину своєї дружини, має міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, принципи верховенства права, апеляційний суд уважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати, як необґрунтовану та вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку, а саме з урахуванням тяжкості злочину, наявність ризиків та їх ступінь вважає за можливим обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків.

Керуючись ст. ст. 184, 199, 202, 204, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2016 року про продовження строку тримання під вартою до 03.09.2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

У задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до 03.09.2016 року - відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло за місцем проживання в період з 19 год. до 08 год. наступного дня.

Строк дії ухвали встановити до 03.09.2016.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_6 негайно звільнити з під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання - АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_6 письмово під розпис, що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

-7-

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на органи поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали з метою контролю та виконання направити начальнику Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: