№ 612/243/16-к
1 кп /612/33/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Близнюківського району Харківської області, громадянина України, українця, освіта бакалавр за напрямком підготовки «лісове і садово-паркове господарство», працюючого лісничим Близнюківсько Лозівського лісництва ДП «Зміївський лісгосп», одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 29 вересня 2015 року, близько 17.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 210930, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по під`їздній дорозі до Близнюківського кладовища.
В порушення вимог п.п. 13.1,12.3 Правил Дорожнього руху України, якими передбачено:
- п. 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
- п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, ОСОБА_7 , діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не вибрав безпечну дистанцію, не вжив заходів для зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду і допустив зіткнення з мотоциклом «Спарк» яким керував ОСОБА_8 і який рухався в попутному напрямку.
Згідно висновку автотехнічної експертизи №132/16 від 10.03. 2016 року в дорожньо-транспортній пригоді що склалася, водій ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п.п. 13.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог зазначених вище пунктів Правил дорожнього руху України. У його діях вбачається невідповідність вимогам п.п. 13.1 та 12.3
Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. При цьому технічна можливість попередження дорожньо-транспортної пригоди не визначалася діями водія мотоцикла «Спарк» ОСОБА_8 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №373-ЛЗ/15 від 12.02. 2016 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 були заподіяні важка закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа і крововиливом під оболонки головного мозку тобто тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя та забійна рана кисті - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, за вищевказаних обставин, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 , усвідомлюючи що своїми діями він поставив потерпілого ОСОБА_8 в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними та правовими нормами, які передбачають надання допомоги людям, що перебувають у небезпечному для життя стані, маючи можливість надати таку допомогу, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди свідомо залишивши потерпілого ОСОБА_8 в небезпечному для життя становищі.
У судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкременованих йому злочинів визнав повністю та пояснив наступне.
29 вересня 2015 року він разом і ОСОБА_8 святкував закінчення навчання в університеті. Особисто випив один літр пива та приблизно 300 грам горілки не закусюючи. Після цього поїхав в напрямку кладовища щоб через с. Вільне-2 дістатися с. Садове, де живе його матір. Пора доби була світла. Рухаючись зі швидкістю приблизно 40-50 кілометрів на годину він допустив наїзд на ОСОБА_8 , який на цей час рухався на мотоциклі попереду. Після цього він зупинився, вийшов із автомобіля і підійшов до ОСОБА_8 , який сидів на узбіччі. У того було пошкоджене обличчя і рука. Будучи емоційно-збудженим та під впливом алкоголю, він йому допомоги не надав, швидку медичну допомогу не викликав, а сів у свій автомобіль і залишив місце пригоди. Декілька годин десь їздив (де не пам`ятає) доки близько 21години не приїхав до матері у Садове. Після цього уже спілкувався із працівниками міліції. Висновки експертиз та їх калькуляцію не оспорює. Потерпілому відшкодував матеріальну та моральну шкоду, приніс свої вибачення.
Ускоєному щиро розкаюється. Заявив, що в подальшому має намір вести себе законослухняно.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів стосовно особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції.
Вчинені ОСОБА_4 29 вересня 2015 року кримінальні правопорушення суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за ч.1 ст. 135 КК України як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_7 вчинив: злочин невеликої тяжкості (ч.1 ст. 135 КК України) та тяжкий злочин (ч.2 ст. 286 КК України).
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий. Одружений. Має повнолітнього сина та матір 1938 року народження. За місцем проживання характеризується позитивно. Працює де також характеризується позитивно. На обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Водійський стаж з 1997 року ( а.с.68-73,77).
Суд, враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, наявність декількох обставин які пом`якшують покарання і обставини яка його обтяжує, думку потерпілого який просить застосувати до ОСОБА_4 покарання із випробуванням та вказав що йому повністю відшкодовані обвинуваченим збитки, приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 буде покарання як за ч.1 ст. 135 так і за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій цих законів з позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається. Наявність двох обставин що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, суд не вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст. 75 КК України.
Відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання необхідно залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення автотехнічної експертизи №132/16 від 10.03. 2016 року у розмірі 1055,52 грн.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України ( 58-61).
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України,суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;
- за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців з
позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки шість місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки.
Згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути із ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Близнюківським РВ УМВС України в Харківській області 13 грудня 2003 року, на користь держави судові витрати за проведення авто технічної експертизи №132/16 від 10.03. 2016 року у розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп.
Речові докази :
-автомобіль ВАЗ 210930, д/з НОМЕР_1 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ;
-мотоцикл «Спарк» без д/н, переданий ОСОБА_8 - повернути ОСОБА_8 .
Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання, залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Суддя ОСОБА_9