АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0005035,
з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 11.11.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

Засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 11.11.2013 року та остаточно призначено покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі.

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 16.12.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

Засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 16.12.2014 року та остаточно призначено покарання 3 років 3 місяці позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 01.05.2015 року приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи на 5-му поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , через відчинені двері проникли до приміщення тамбуру квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , який відокремлений від загального коридору дверима із замком, звідки повторно, таємно, за попередньою змовою між собою викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: кросівки жіночі вартістю 73 грн. 33 коп., кросівки чоловічі «Адідас» вартістю 540 грн., шкіряні замшеві жіночі чоботи вартістю 1300 грн., а всього майна загальною вартістю 1913 грн. 33 коп., з викраденим з місця вчинення злочину зникли.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, та з врахуванням пом`якшуючих обставин, зокрема щирого каяття, соціальних зв`язків, молодого віку, а також незадовільного стану здоров`я в зв`язку з наявною тяжкою хворобою, - призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в приміщення, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що сам факт таємного викрадення майна (крадіжки) у потерпілої, в час і у місці встановленому у вироку, обвинуваченим не оспорюється. Разом з тим, обвинувачений стверджує, що вчинення крадіжки майна у потерпілої відбулося без проникнення в квартиру, оскільки речі знаходились біля дверей, тому його дії потрібно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 КК України.
Проте з такими доводами обвинуваченого колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, правильно встановленими судом першої інстанції.
Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в ході судового розгляду давала послідовні показання про те, що 01.05.2015 року в денний час вона знаходилась вдома в кв. АДРЕСА_6 та у неї були гості, які виходили з квартири до під`їзду палити, двері до приміщення тамбуру на дві квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 не зачинили на замок і залишили їх причиненими, після повернення виявили відсутність взуття та спустившись з нею на перший поверх під`їзду, побачили раніше незнайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у яких з пакету виявили викрадене взуття.
Зазначені показання потерпілої суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу висновків про винуватість ОСОБА_5 , оскільки такі показання потерпілої підтверджені іншими доказами у справі, зокрема даними, які містяться в протоколі прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 про злочин від 01.05.2015 року, згідно якого речі були викрадені з загального коридору, а також даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 01.05.2015 року, згідно якого вхід до загального коридору, звідки були викрадені речі здійснюється через металеві двері.
Тому доводи обвинуваченого, про вчинення крадіжки без проникнення, спростовуються зібраними по справі доказами. Показання обвинуваченого в цій частині колегія суддів розцінює, як позицію його захисту та намагання зменшити ступінь вини та міру відповідальності за фактично ним скоєне.
Таким чином дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно.
За наведеного колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для зміни вироку та перекваліфікації його дій з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, як про це ставиться питання в апеляційні скарзі.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, злочин вчинив в період іспитового строку, що унеможливлює його виправлення без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обрав покарання у виді позбавлення волі та врахував при цьому особу обвинуваченого і тяжкість вчиненого ним злочину.

Крім цього, при обранні строку покарання, суд врахував роль та ступінь участі ОСОБА_5 у вчиненні злочину, позитивну характеристику по місцю проживання, вік, стан здоров`я, конкретні обставини вчинення злочину, вид, кількість та вартість викраденого майна, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, оскільки майно було повернуто, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшуює покарання щире каяття у вчиненому.
Крім того врахував те, що злочин ОСОБА_5 вчинив під час іспитового строку, тому з урахуванням вимог ст. 71 КК України призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як про це ставиться питання в його апеляційній скарзі, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих обставин покарання, які він вказував в апеляційній скарзі, зокрема, щирого каяття, соціальних зв`язки, молодого віку, а також незадовільного стану здоров`я в зв`язку з наявною тяжкою хворобою, колегія суддів не вбачає з огляду на конкретні обставини справи.

Отже, колегія суддів уважає вирок суду законним і обґрунтованим, покарання справедливим, а подану апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли зміну чи скасування вироку колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0005035 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/512/2016
Категорія КК: ч. 3 ст. 185
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1