Справа № 477/900/16-к
Провадження № 1-кп/477/77/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000333, по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого менеджером по продажам ТОВ «Нова логістика Південь», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
19 листопада 2015 року близько 17-30 години обвинувачений ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався у темний час доби, у крайній лівій смузі руху сухої асфальтованої проїзної частини автодороги «Дніпропетровськ-Миколаїв» у Жовтневому районі Миколаївської області, яка має по дві смуги руху у кожному напрямку, зі сторони м.Баштанка у напрямку м.Миколаєва з увімкненим світлом фар головного освітлення автомобіля у режимі «Ближній», зі швидкістю приблизно 161-163 км/год. При цьому, на цій ділянці дороги, по ходу руху автомобіля «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було встановлено дорожній знак п. 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год».

В цей же час, в районі 317 км вказаної автодороги, по нерегульованому пішохідному переходу, який позначений дорожньою розміткою п. 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.35.2 Правил дорожнього руху України, справа наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину почав перетинати пішохід потерпілий ОСОБА_8 .

При наближенні до зазначеного нерегульованого пішохідного переходу обвинувачений ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б» , 11.2, 11.3, 12.9 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, рухався у крайній лівій смузі руху, хоча повинен був рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год.» рухався із значним перевищенням швидкості на даній ділянці дороги, хоча об`єктивно спроможний був заздалегідь виявити зазначений дорожній знак та обрати максимально допустиму швидкість, при виявленні небезпеки у вигляді пішохода не вжив заходів до зменшення швидкості автомобілю аж до його повної зупинки, не дав дороги пішоходу, який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, хоча повинен був це зробити та мав таку технічну можливість, внаслідок чого передньою центральною частиною свого автомобіля вчинив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_8 , який закінчував перехід проїзної частини.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід - потерпілий ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 874 від 25.12.2015 року смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток скелета з пошкодженням внутрішніх органів.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 діяння передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав. Пояснив, що 19.11.2015 року він їхав з м.Баштанка у м.Миколаїв. Зазвичай він в`їжджає в місто іншою дорогою, але того дня він мав забрати дружину і тому їхав саме цією дорогою. На спідометр він не дивився і тому не може напевне сказати з якою швидкість їхав. Погодні умови були задовільні, дорога суха, але вже було темно і він їхав з увімкненими фарами. Він не помітив дорожні знаки, а ні обмеження швидкості, а ні пішохідний перехід. Він відволікся на маршрутку, яка здійснювала поворот, і коли повернув голову, то прямо перед собою побачив пішохода, який впав йому на капот. Від удару розбилось скло і посипалось в салон, він застосував екстрене гальмування. Коли зупинився, то підійшов до пішохода, не пам`ятає хто викликав міліцію та швидку, оскільки був шокований цими подіями. Щиро розкаюється у вчиненому, позов визнає в повному обсязі, який буде сплачувати та частково відшкодував заподіяну шкоду. Просив не позбавляти його волі та права керування автомобілем, оскільки його робота, пов`язана з поїздками.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що потерпілий ОСОБА_8 був її батьком. Підтримала заявлений цивільний позов та просила задовольнити його у повному обсязі. Зазначала, що обвинувачений не розкаявся, не вибачився перед їхньою сім`єю за вчинене і тому наполягала на самому суворому покаранню щодо нього. Вважає, що обвинувачений, сплачуючи незначні суми заподіяного збитку, лише імітує розкаяння, в той час як, порушуючи вимоги домашнього арешту, відпочиває на морі та у нічних розважальних закладах. Намагався уникнути відповідальності і лише коли зрозумів, що наявні докази його вини почав робити вигляд, що розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_9 суду повідомила, що потерпілий ОСОБА_8 був її чоловіком. Він, будучи пенсіонером за вислугою, продовжував працювати. 19 листопада 2015 року він повертався додому. Коли вона йому зателефонувала, то він повідомив, що не встиг на маршрутку, яка йде в с.Полігон та бути їхати до с.Мішково-Погорілове, де перейшовши автодорогу пішки дійде до селища. Раніше він також добирався цим маршрутом. Проте додому того вечора він так і не повернувся. Потім їй повідомили, про ДТП, в якому загинув її чоловік. Також наполягала на самому суворому покаранні обвинуваченому.

Вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується також змістом документів кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні.
Протоколом огляду місця події від 19.11.2015 року з фототаблицями та схемами, згідно з яким оглянута ділянка дороги 317 км автодороги «Дніпропетровськ-Миколаїв», на якій знаходився автомобіль «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями (розбите лобове скло, відірваний бампер, розбиті фари освітлення та інше) та наявними плямами бурого кольору на кріпленні переднього бамперу автомобіля, а також труп потерпілого ОСОБА_8 та його речі (а.с. 69-87). Також з фото таблиць, долучених до протоколу огляду, чітко видно дорожні знаки п.п.3.29, 1.32, 4.7, 5.35.2 ПДР України, які встановлені в районі місця ДТП, що свідчить про те, що водій повинен був їх побачити та врахувати під час керування автомобілем.

Висновком експерта від 08.01.2016 року № 2/286 згідно з яким, на момент огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та не мали технічних несправностей, які могли б виникнути до ДТП, тонування скла розсіювача фар головного світла кольоровою плівкою не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010 та ПДР України, водій міг завчасно виявити та усунути кольорову тонувальну плівку на фарах головного світла. ( а.с.94-99).

Висновком експерта від 10.12.2015 року № 4/175, згідно з яким під час первинного контактування автомобіль «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувався передньою центральною , з деяким зміщенням вліво, частиною до пішохода. В ході проведення експертного дослідження встановлено, що відсутні необхідні для точного та об`єктивного визначення місця наїзду на пішохода основні ознаки, а наявні лише опосередковані ознаки. Таким чином, у зв`язку з відсутністю ідентифікації визначеної слідової інформації (належність осипу скла та фрагментів бамперу), та враховуючи розташування слідів гальмування даного автомобіля в межах лівої смуги руху, можна вказати лише те, що місце наїзду автомобіля «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода імовірно сталось в межах лівої смуги руху. В момент початку гальмування величина швидкості складає близько 149,6 156,1 км/год. (а.с. 104-110).

Висновком експерта від 25.12.2015 року № 874, згідно з яким смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток скелета з пошкодженням внутрішніх органів. Виявлено багатооскольчаті переломи верхніх та нижніх кінцівок, косо поперечних переломів ребер зліва, повного розриву атланто-окципитального зчленування з повним розривом спинного мозку, крововиливи в місцях переломів, садна в області голови і грудної клітини, забій легень. По ступеню тяжкості ці тілесні ушкодження належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Смерть потерпілого настала відразу після отримання тілесних ушкоджень. В момент контактування з рухаючимся автомобілем потерпілий міг знаходитись в русі. Первинний удар прийшовся одночасно по лівій і правій гомілкам, в результаті чого утворились переломи лівої і правої малої та великої гомілкової кістки. Після чого потерпілого закинуло на капот з наступним ударом об стійку лобового скла, в результаті чого утворився багатооскольчатий перелом лівої променевої кістки, множинні переломи ребер зліва, забій легень, повний розрив атланто-окципитального зчленування з розривом спинного мозку, обширні субарахноїдальні крововиливи. Потім тіло потеплілого було відкинуте на тверде покриття дорожнього полотна з наступним ковзанням, в результаті чого утворились садна в області обличчя та грудної клітини (а.с.111-114).
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого остання показала місце, де було вчинено наїзд на пішохода, крайня ліва смуга руху транспорту у напрямку м.Миколаєва, на дорожній розмітці «зебра», на відстані 1,4 м від лівого карю дороги та 2,8 м. від початку дорожньої розмітки «зебра», швидкість , з якою рухався автомобіль, вона визначила як 140 км/год. (а.с. 117-123).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого останній показав місце, де було вчинено наїзд на пішохода, крайня ліва смуга руху транспорту у напрямку м.Миколаєва, на дорожній розмітці «зебра», на відстані 1,6 м від лівого краю дороги та 3,2 м від початку дорожньої розмітки «зебра», швидкість руху пішохода 5 м. за 3 с, швидкість , з якою рухався автомобіль, він визначив як 150 км/год. (а.с. 124-131).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , під час якого останній показав місце, де було вчинено наїзд на пішохода, крайня ліва смуга руху транспорту у напрямку м.Миколаєва, на дорожній розмітці «зебра», на відстані 1,6 м від лівого краю дороги та 2,4 м від початку дорожньої розмітки «зебра», швидкість руху пішохода 5 м. за 3,8-4,0 с, швидкість , з якою рухався автомобіль, він визначив як 160 км/год. (а.с. 132-139).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого останній показав та пояснив обставини вчинення ним злочину(а.с.140-146) Висновком експерта за результатами судово-автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП від 15.01.2016 року, згідно з якою перед початком гальмування швидкість автомобіль «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складала близько 161…163 км/год., мінімальна відстань, на якій знаходився автомобіль «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від місця наїзду у момент реакції водія і наступного застосування ним гальмування складала близько 55-56 м. Дії водія автомобіля «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали пунктам 11.2, 12.2, 12.6 ( ґ ), 12.9 (б), 18.1, 12.3 ПДР, швидкість руху автомобіля, обрана водієм, перевищувала швидкість допустиму за умови видимості, а дії водія не відповідали п. 12.2 ПДР. Водій автомобіля «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за умови руху зі швидкістю, допустимою в місці ДТП, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, а перевищення допустимої п. 12.9 (б) ПДР швидкості руху автомобіля, з технічної точки зору знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що наступила. (а.с.185-207).

Аналізуючи докази у сукупності, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого і його дії за ч. 2 ст. 286 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Обставини, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений законом до категорії тяжких злочинів, наслідки спричинені злочином, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи, має сталі соціальні зв`язки: одружений, має постійне місце роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, частково відшкодував заподіяну шкоду. Однак, обвинувачений раніше притягувався до адміністративної відповільності за вчинення ДТП, під час якої мало місце ушкодження здоров`я людини.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком, який передбачений санкцією частини 2 статті 286 КК України, і вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів без ізоляції від суспільства неможливе, а також вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання, оскільки, маючи незначний водійський стаж, керуючи автомобілем на незнайомій для нього автодорозі, допустив майже вдвічі перевищення встановленого обмеження швидкості, не слідкував за дорожніми знаками, і хоча раніше був винуватцем ДТП, наслідком якого було ушкодження здоров`я людини та за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, відповідних наслідків для себе не зробив. Призначаючи покарання, суд виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й також виправлення засудженого та запобіганню вчинення ним нових злочинів і має бути необхідним та достатнім.
Щодо цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку після уточнення позовних вимог просила стягнути цивільний позивач, то суд дійшов наступного висновку.

У якості цивільного співвідповідача за заявою захисника обвинуваченого у цьому провадженні було залучено з ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп». Однак, доказів того, що цивільно-правову відповідальність обвинуваченого застрахована саме цієї страховою компанією не надано, хоча відповідно до ст. 22 КПК України подання доказів це є обов`язком сторони кримінального провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заподіяна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого, оскільки в результаті його дій було спричинена цю шкоду, доказів щодо наявності обов`язку відповідати за цим цивільним позовом у ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» ним не надано. На підставі ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода підлягає стягненню у повному обсязі у сумі 14840,00 грн., оскільки підтверджується доданими до позовної заяви доказами. Щодо моральної шкоди, то суд вважає, що стягнення з обвинуваченого 50000 грн. є достатньою компенсацією завданих моральних страждань.

Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.
07 квітня 2016 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді застави на домашній арешт строком до 10 травня 2016 року. Обвинуваченому заборонено залишати місце свого мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 20-00 години до 6-00 години ранку та покладено обов`язок прибувати за викликом до слідчого прокурора, слідчого судді, суду у відповідності з визначеною ними періодичністю; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування з усіма особами у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свої паспорти для виїзду за кордон, у разі їх наявності. Зазначений запобіжний захід був продовжений ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області по 08 липня 2016 року включно.

11 липня 2016 року за клопотанням прокурора щодо ОСОБА_4 знову був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту

Під час своєї промови у судових дебатах прокурор заявив усне клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва до набрання вироком законної сили, взявши обвинуваченого під варту в залі суду.

Однак, суд критично ставиться до цього клопотання, оскільки прокурором не виконані вимоги норм глави 18 КПК України, яка визначає підстави та порядок обрання запобіжних заходів. Навіть в усному клопотанні прокурор не навів ризики, що є підставою для обрання цього виду запобіжного заходу та не зазначив, не кажучи вже про подання доказів, що підтверджують наявні ризики.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.
На підставі ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у сумі 3072,00 грн., довідки щодо витрат на залучення яких надані прокурором.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених частиною 2 статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки у сумі 14840 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок) грн.00 коп. та 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 3072 (три тисячі сімдесят дві) грн.. 00 коп.
Речові докази у справі:

автомобіль «ВАЗ-21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с. 271), - повернути власнику.

одяг та взуття ОСОБА_8 , який знаходиться в камері зберігання речових доказів (а.с. 116) повернути потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а у разі невитребування - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілим надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1