Єдиний унікальний номер 219/5466/15-к
Номер провадження 11-кп/775/248/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року місто Бахмут
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська, Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сіверська, Донецької області, громадянина України, який зареєстрований: АДРЕСА_3 , мешкав за адресою: АДРЕСА_4 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Артемівська, Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_5

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Шелехов, Іркутської області, громадянина України, який зареєстрований: АДРЕСА_6 , мешкав за адресою: АДРЕСА_7 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, прокурору для усунення недоліків,
ВСТАНОВИЛА:
26 червня 2015 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України з обвинувальним актом щодо нього.
22 грудня 2015 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області, було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
22 грудня 2015 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області, повернено обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст. 258-3 ч. 1 КК України.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати зазначену ухвалу суду як незаконну, посилаючись на те, що суд необґрунтовано повернув обвинувальний акт, оскільки його складено, як він вважає, згідно вимог ст. 291 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримував доводи апеляційної скарги, захисників, які вважали ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та законною та заперечували проти апеляції прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Вимогами ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (ст. 291 КПК України), тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Тобто, в частинах 1,2,3,4 ст. 291 КПК України вказаний вичерпаний перелік підстав яким повинен відповідати обвинувальний акт, а якщо він не відповідає вказаним вимогам, то на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути його прокурору.
На думку колегії суддів, посилання апелянта на те, що в ч. 2 ст. 291 КПК України відсутні вимоги щодо внесення до реєстру та обвинувального акту відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування, є обґрунтованими.
Крім того, відповідно до витягу з ЄРДР (а.к.п. 125-126), в ньому вказано, що у кримінальному провадженні здійснюється спеціальне досудове розслідування, як того вимагає ч. 6 ст. 297-4 КПК України.
На думку колегії суддів, не є підставою вважати обвинувальний акт таким що не відповідає вимогам діючого КПК України в разі невідповідності реєстру матеріалів вимогам ст. 109 КПК України. Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. А як вбачається з матеріалів кримінального провадження реєстр матеріалів досудового розслідування доданий до обвинувального акту (а.к.п. 12-28).
А тому, доводи апелянта про те, що не зазначення відомостей про повідомлення про підозру, зміну повідомлення про підозру в реєстр матеріалів досудового розслідування, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, є обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що в ньому вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. В обвинувальному акті вказана правова кваліфікація та формулювання обвинувачення, яке, відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 40, п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України складається слідчим та затверджується судом, тобто стороною обвинувачення.
А тому, твердження апелянта про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, є обґрунтованими.
Посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів. Проте під час підготовчого судового засідання при поверненні обвинувального акту суд не вирішує питання про визнання доказів допустимими чи недопустимими.
Щодо посилання апелянта на те, що суд безпідставно, в підготовчому судовому засідання вдався до аналізу об`єктивної сторони злочину, на думку колегії суддів, вони є слушними, оскільки ст. 314 КПК України не містять в собі такі вимоги.
Також відповідно до вимог ст. 291 ч. 2 п. 3 КПК України, обвинувальний акт повинен містить анкетні відомості кожного потерпілого. Та відповідно до вимог ст. 291 ч. 2 п. 2 КПК України, обвинувальний акт повинен містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). В разі відсутності цих вимог, лише це могло бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. А тому посилання апелянта на те, що залучення по справі потерпілих, та не зазначення в обвинувальному акті відповідного (дійсного на теперішній час) місця проживання обвинувачених, це не є підставою для повернення обвинувального акту, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
А тому, колегія суддів вважає, що твердження апелянта про те, що обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, є обґрунтованими.
Апелянт також вказав в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що виклик підозрюваних для повідомлення про завершення досудового розслідування та надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування не було здійснено. Апелянт заперечує про те, оскільки досудове розслідування здійснювалося відповідно до вимог Глави 24-1 КПК України «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.к.п. 146-152) ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 травня 2015 року, клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування по вказаній справі, було задоволено.
А відповідно до вимог ст. 297-5 КПК України, копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику. А тому повернення обвинувального акту с цих підстав не є обґрунтованими.
Таким чином, в оскаржуваній ухвалі суду відсутні підстави, які б перешкоджали призначити кримінальне провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: