Справа № 741/151/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/700/2016
Категорія - ч.3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.07.2015 року за № 0000327 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року, щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04.09.2014 року Дніпровським районним судом м.Києва за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Носівка Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України і призначено покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до покарання приєднано частково 6(шість) місяців позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 04.09.2014 року і остаточно призначено до відбуття 7(сім) років 6(шість) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в силу ОСОБА_12 залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 22 грудня 2015 року.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 22 грудня 2015 року по 06 квітня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, без конфіскації всього належного йому майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в силу ОСОБА_10 залишено у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення експертиз по 1319 (одна тисяча триста дев`ятнадцять) гривень 67 копійок з кожного.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2015 року близько 01 години ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном, через вікно проникли у будинок ОСОБА_13 , що розташований в АДРЕСА_1 , де вчинили на нього напад, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, лінійного вдавленого перелому передньої і задньої стінок лівої гайморової пазухи, латеральної стінки лівої орбіти і косо-поперечного перелому лівої виличної дуги, двох забійних ран лобно-тімяної області волосяної частини голови, що належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та заволоділи належними ОСОБА_13 грошовими коштами у сумі 5 000 грн. та телевізором марки «Start 2126QFT» вартістю 629 грн. 91 коп.

В поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 захисник адвокат ОСОБА_8 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_14 не оспорюючи кваліфікацію дій та не заперечуючи фактичних обставин справи, просять змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та призначити його з випробуванням. Свої доводи аргументують тим, що завдані збитки потерпілому відшкодовані в повному обсязі, крім того сам потерпілий, а також представник служби у справах дітей просили суд не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_10 волі. Вважають, що суд безпідставно не застосував положення ст. 104 КК України, не в повному обсязі врахував характеризуючи особу дані, стан здоров`я, а тому з урахуванням мети покарання, яка визначена в ст. 50 КК України, стверджують про можливе виправлення особи без реального позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 висловлене прохання про застосування положень ст. 69 КК України. Автор скарги переконаний, що вирок суду за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого. При цьому звертає увагу суду, що ініціатору скоєння злочину ОСОБА_10 положення ст. 69 КК України були застосовані, тоді як при наявності кількох пом`якшуючих вину ОСОБА_12 обставин суд не дав їм належної оцінки, чим не дотримався вимог принципу справедливості.

Обвинувачений ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі, хоча і просить скасувати вирок місцевого суду та постановити новий, але фактично просить змінити його, призначивши покарання з урахуванням ст. 69 КК України та остаточно призначити до відбування 5 років 7 місяців позбавлення волі. Своє прохання обґрунтовує рядом обставин, що на його думку, значно пом`якшують ступінь вини, а саме: відшкодування завданої злочином шкоди, відсутність претензій у потерпілого, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, явка з повинною, його молодий вік та повне визнання вини.

В запереченнях поданих на апеляційні скарги прокурор просить оскаржуваний вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Вважає, що при постановленні вироку суд врахував всі обставини справи, характеризуючі дані щодо осіб, тяжкість злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а тому зазначає про безпідставність поданих скарг.

Заслухавши доповідача, захисників, законного представника обвинуваченого, доводи самих обвинувачених, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, якими обґрунтовані апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України та п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин може мати місце лише за наявності декількох (не менш двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, думку потерпілого стосовно покарання обвинуваченим, особу кожного обвинуваченого, а саме: їх вік, освіту, сімейний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку, наявність непогашеної судимості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, відсутність судимостей. Тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання за ст. 187 ч.3 КК України з застосуванням ст. 69 КК України урахувавши пом`якшуючі обставини, без конфіскації всього належного йому майна.

Вище перелічені обставини справи місцевим судом враховані та їм дана належна оцінка, з чим погоджується і колегія суддів, а тому призначене кожному покарання є індивідуально визначеним та таким що повністю відповідатиме його меті.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_12 то при призначенні покарання судом першої інстанції вірно враховано, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме за корисливі злочини, що свідчить про формування стійкої негативної поведінки направленої на завдання шкоди охоронюваним законом майновим правам особи, а тому призначення йому покарання нижче від найнижчої межі не зможе цілком досягти мети, яку переслідує покарання в розумінні ст. 50 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України є можливим лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Так, усі дані, які вказані щодо ОСОБА_10 , а також наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, дали суду підстави для прийняття рішення щодо застосування до нього положень ст. 69 КК України. Проте, всі вказані обставини у своїй сукупності не свідчать, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання за правилами ст. 65 КК України, які мають універсальний характер, суд має врахувати саме особливості по конкретній кримінальній справі, а тому виходячи з принципу доцільності та співмірності покарання, вважає що визначене обвинуваченим покарання є справедливим виходячи з завданої потерпілому шкоди та його віку, що перешкоджав в повній мірі чинити опір нападу. Колегія суддів вважає, що саме визначене покарання є співрозмірним зі скоєним злочином та його наслідками.

Призначення невиправдано м`якого покарання породжує у злочинців відчуття безкарності та ніяким чином не впливає на попередження скоєння нових злочинів, а відтак негативно впливає на зусилля усіх гілок влади щодо підтримання законності і правопорядку в Україні.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Обидва обвинувачені скоїли злочин не тільки проти майна, а й проти особи потерпілого по даній справі. Тому співвідносячи обставини, які пом`якшують покарання, з вимогами ст. 3 Конституції України, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянтів про те, що даний вирок суду є незаконним та відхиляє їх.

У зв`язку з викладеним, вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_10 без змін.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, починаючи з 07 квітня 2016 року по 25 липня 2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4