Номер провадження 1-кп/754/504/16
Справа № 754/2331/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
20 липня 2016 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.2 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.1, 198 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_9

сторона захисту:

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,
захисники: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и в :

До Деснянського районного суду м. Києва 29.06.2016 надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.2 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.1, 198 КК України (Т.№2 а.п. 34).

Автоматизований розподіл судової справи між суддями здійснений 29.07.2016 (Т.№2 а.п. 35).

Ухвалою суду від 01.07.2016 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання (Т.№2 а.п. 40).

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави. На судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження.
Клопотань від прокурора не надходило.
Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судове засідання не з`явилися, згідно письмової заяви просили провести підготовче судове засідання в кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 у їх відсутності.

Суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, а також те, що потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, скористались своїм правом та направили на адресу суду письмові клопотання про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність, вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутність потерпілих, які не прибули у судове засідання.
Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заперечили проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та звернулися до суду з клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору, з посиланням на невідповідність його вимогам ст.291 КПК України. Вважають, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону. Крім того, обвинувачення є неконкретизованим, правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення злочину не узгоджується із викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення. Також, вважають, що порушено порядок та підписання і затвердження обвинувального акта.
Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали суду письмово викладені клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 підтримали клопотання захисників.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення злочину співробітниками правоохоронних органів під час затримання та тримання під вартою, про що надав письмову заяву.
Захисник ОСОБА_12 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , клопоче перед судом про реагування в порядку ст. 206 ч. 6 КПК України та прийняття рішення про відповідне доручення з метою перевірки доводів викладених у заяві обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Норма ст. 291 ч.2 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини вказаної статті.
Дослідивши обвинувальний актв кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд приходить до висновку, що він не відповідає вимог ст. 291 ч.2 КПК України.
Так, відповідно до ст. 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
З викладеної норми закону вбачається, що обвинувальний акт повинен містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку під час підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складено з порушенням положень ст. 291 ч.2 п.5 КПК України, а саме відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто у обвинувальному акті відсутні фактичні обставини вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.
Правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення злочину є неконкретизованою та не узгоджується з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення злочину та з формулюванням обвинувачення.

Так, вчинений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розбій кваліфіковано органами досудового розслідування за ст. 187 ч.2 КК України, як вчинений за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, а саме «…спричинили потерпілому ОСОБА_15 , в результаті побиття фізичний біль і тілесні ушкодження у вигляді: синця на повіках обох очей, на підборідді в центрі, на лівій вушній раковині, передній поверхні правого колінного суглобу; садна в надбрівних ділянках, на кінчику носу, зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; крововиливи слизових оболонках верхньо

Та нижньої губи зліва, які утворилися внаслідок не менше 10-ти ударів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я ), тобто застосували насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки внаслідок побиття і травмування потерпілий ОСОБА_15 втратив свідомість».

Із тексту викладеного обвинувачення є незрозумілим, яке саме насильство було небезпечним для здоров`я потерпілого.
Суд звертає увагу на ту обставину, що вже третій раз суд першої інстанції вказує на порушення вимог ст.ст. 291 ч.2 п.5 КПК України, однак вони не усуваються та в первинному стані повертаються до суду.
Викладене вказує на те, що обвинувачення викладено у неконкретній та суперечливій формі, чим порушуються права обвинувачених на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист.

Прокурор ОСОБА_9 , в порядку ст. 36 КПК України, будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015, погодилася з даним обвинувальним актом та затвердила його 15.04.2016 (Т.№1 а.п.1-19), чим допустила порушення права обвинуваченого на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10. 2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Окрім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.2 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.1, 198 КК України прокурору ОСОБА_9 , яка направила його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
Щодо складання обвинувального акта.
Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015, після повернення його прокурору відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2016, складений та підписаний слідчим, що вказує на порушення норм КПК України.
В даному випадку старший слідчий СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 підписала обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, однак, строк досудового розслідування, на момент підписання не був продовжений відповідно до ст.294 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання не було встановлено, що прокурор ОСОБА_9 надавала слідчому ОСОБА_16 доручення на виправлення недоліків та складання обвинувального акта, що вказує на те, що недоліки, які були вказані судом, усувалися не уповноваженою особою, а тому обвинувальний й акт був складений в супереч вимогам, встановленими КПК України.

Щодо питання про запобіжний захід.
Клопотань сторін кримінального провадження щодо запобіжного заходу стосовно обвинувачених до суду не надходило.
Так, згідно ст. 315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
В даному випадку, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 був застосований та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою. Відповідно до ували Апеляційного суду м. Києва запобіжний захід стосовно кожного обвинуваченого продовжений на сорок днів. Строк дії запобіжного заходу до 24.07.2016 включно (Т.№1 а.п.30-33, Т.№2 а.п. 16-17, 20-24).

За відсутності клопотань щодо запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 суд вважає за необхідне продовжити строк його дії на пятдесят днів.
Підстав для зміни запобіжного заходу стсовно обвинувачених, станом на день проведення підготовчого судового засідання, суд не вбачає.
Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним й достатній для забезпечення кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 та дотримання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Суд при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу ознайомився зі змістом інформаційного листа 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Однак на даний лист не посилається, виходячи з наступного.
Так, згідно ст. 2 ч.2 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Інформаційний лист не є іншим законом України та не є джерелом права.
Інформаційні листи, які підготувались ВССУ і надсилались до апеляційних судів у 2011-2013 роках, за своєю юридичною природою і правовим значенням не є джерелом кримінально-процесуального права, вони не мають і рекомендаційного характеру. Чинним законодавством повноваженнями складати (створювати) інформаційні листи і надсилати їх судам нижчого рівня ВССУ не наділений. Тому інформаційні листи можна розглядати як один із різновидів надання ВССУ методичної допомоги по застосуванню норм КПК судами нижчого рівня.

Шодо заяви обвинуваченого ОСОБА_4 .
Статтею 206 КПК України передбачені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, де в частині першій закріплено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Положеннями ст.206 ч.6 КПК України передбачено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
В даному випадку під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив про застосування до нього насильства під час затримання в приміщенні ТВМ-1 Деснянського РУ ГУ МВС України 22.09.2015, а тому, суд, з метою захисту прав людини, вважає за необхідне застосувати аналогію закону та в порядку ст.206 ч.6 КПК України, доручити Київській місцевій прокуратурі №3 провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_4 від 20.07.2016, в разі необхіності провести його судове-медичне обстеження.
Керуючись ст. ст. 206, 291, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.2 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.1, 198 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , яка направиа його до суду.

Запобіжний захід стосовно:
- обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити на п`ятдесят днів до 12 вересня 2016 року включно;
- обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити на п`ятдесят днів до 12 вересня 2016 року включно;
- обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити на п`ятдесят днів до 12 вересня 2016 року включно;
- обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на п`ятдесят днів до 12 вересня 2016 року включно.
Відповідно до положень ст. 206 ч.6 КПК України доручити Київській місцевій прокуратурі №3 провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_4 від 20 липня 2016 року, оригінал якої направити до прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1