1Справа № 335/4985/16-к 1-кс/335/3022/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 31.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 31.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги зазначав, що на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м . Запоріжжя від 22.10.2015 року прокуратурою Запорізької області до ЄРДР за № 0000456 внесено відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення злочину та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Постановою слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 31.03.2016 року закрито кримінальне провадження, у зв`язку з тим, що в діях співробітників Софіївської виправної колонії № 55 та працівників воєнізованого формування ДКВС України відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. У постанові зазначено, що доводи заявника щодо застосування до нього фізичного насильства не підтверджено та спростовано зібраними матеріалами. Проте, єдиними доказами, якими слідчий обґрунтовує свою постанову і свої висновки є показання самих працівників колонії, які зазначали, що вони нікого не били та нічого протизаконного не робили.

Як зазначає заявник, в ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим не було призначено судово-медичну експертизу для встановлення характеру та тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_4 , не допитано в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були присутні при обставинах побиття потерпілого, не отримані відомості щодо трафіку телефонних дзвінків та встановлення абонентів по номеру мобільного телефону ОСОБА_7 .

Посилаючись на вказані обставини заявник зазначає, що слідчим не було вжито всіх заходів, спрямованих на повне дослідження обставин вчинення посадовими особами колонії № 55 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а тому просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а кримінальне провадження направити для продовження досудового розслідування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав, які в ній викладені.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, вважають постанову слідчого законною, яка була винесена після повної та всебічної перевірки матеріалів кримінального провадження, постанова винесена у відповідності до вимог ст. 284 КПК України. Просили скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши скаргу, заслухавши заявника, слідчого та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000456, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що слідчим слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000456 від 04.11.2015 року за заявою ОСОБА_4 .

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, слідчим здійснено ряд слідчих дій, спрямованих на перевірку фактів, які викладені у заяві ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати судове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, виключаючи провадження в справі й обумовлюють її закриття.

31 березня 2016 року слідчим СВ прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях співробітників Софіївської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області № 55 та Запорізького міжрегіонального воєнізованого формування ДКВС України складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в ході досудового розслідування не здійснено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, що призвело до неповноти досудового розслідування та, на думку слідчого судді, свідчить про передчасність винесеної постанови про закриття кримінального провадження.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що в ході проведення досудового розслідування не знайшли свого підтвердження викладені у заяві ОСОБА_4 факти застосування до нього фізичного насильства з боку співробітників Софіївської виправної колонії Управління ДПтС України в Запорізькій області № 55 та Запорізького міжрегіонального воєнізованого формування ДКВС України.

Проте, слідчий суддя вважає, що такий висновок зроблено слідчим передчасно, оскільки в ході проведення досудового розслідування не були допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими ОСОБА_4 , за його твердженням, приїхав до Софіївської виправної колонії і які були присутніми під час застосування до нього фізичного насильства, тобто були безпосередніми свідками подій.

Як зазначав у судовому засіданні слідчий, допитати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виявилось можливим, оскільки в ході проведення досудового розслідування не вдалося за можливе встановити їх місцезнаходження.

Проте, слідчий суддя вважає, що слідчим не було вжито належних заходів для виклику вказаних осіб для допиту в якості свідків.

Проте, відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною 1 статті 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь які дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, які були оглянуті у судовому засіданні, слідчим вищевказаних вимог закону дотримано не було, оскільки повістки про виклик ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для допиту їх в якості свідків слідчим взагалі не направлялися, виклик по телефонам, які були відомі потерпілому та повідомлені слідчому, не здійснювався.

В матеріалах кримінального провадження наявний рапорт оперуповноваженого в ОВС УВБ в Запорізькій області ДВБ Національної поліції України ОСОБА_9 від 10.02.2016 року, в якому зазначено, що під час виконання доручення слідчого ОСОБА_6 встановити місце знаходження свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виявилося можливим, за вказаними в додатках до доручення адресами двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів ОСОБА_7 близько двох місяців за місцем мешкання не з`являється, ОСОБА_8 також тривалий час сусіди не бачили. Крім того, за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_7 не з`являється протягом тривалого часу.

Проте, будь яких даних на підтвердження факту виконання слідчим вимог ч. 1 ст. 135 КПК України, яка передбачає порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена з порушенням норм кримінального процесуального закону, передчасно, оскільки слідчим не вжито належних заходів для виклику для допиту в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0000456 від 04.11.2015 року.

Під час досудового розслідування слідчому необхідно провести всі можливі дії, передбачені законом, щодо виклику та допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та з урахуванням наданих ними показань дати належну оцінку зібраним при досудовому розслідуванні доказам.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 31.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000456 направити до прокуратури Запорізької області для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 травня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 20 травня 2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1