Провадження № 1-кп/638/200/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?26.03.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

?14.08.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

?27.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою АСХО від 16.02.2016 року вироку суду змінено, до засудженого застосовано вимоги ч.4 ст. 70, ч.5 ст. 72 КК України, строк покарання залишено без змін;

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 05 лютого 2015 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи на платформі станції «Наукова» КП «Харківський метрополітен» побачив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_6 , який після розмови по мобільному телефону поклав його до правої кишені своєї куртки. Після цього у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 . У той час, коли на станцію прибув електропоїзд, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, зайшов у вагон слідом за ОСОБА_6 , та діючи повторно, з корисливих мотивів, швидко вийняв з правої кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung Galaxy Gio» S 5660, IMEI НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1643 від 19.05.2015 року 439,60 грн., і одразу вийшов з вагону, після чого з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 439,60 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав в повному обсязі, визнав цивільний позов потерпілого та детально виклав про обставини скоєння ним зазначеного правопорушення.

За обставин, що ОСОБА_5 визнав свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 правильно розуміє обставини скоєного ним правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведеною.

Його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, вказане кримінальне правопорушення скоїв до засудження за попереднім вироком, на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД не перебуває, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, середню тяжкість скоєного правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, наявність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства.

Остаточне покарання за сукупністю вироків суд призначає за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Цивільний позов потерпілого суд задовольняє у повному обсязі.

Позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки потерпілим доведено обставини, на які він посилається. Вартість майна визначена згідно висновку товарознавчої експертизи.

Керуючись вимогами п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 від скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення зазнав моральних страждань, переніс психологічний стрес, втратив телефон, у якому зберігалася інформація особистого характеру, на відновлення яких витратив певний проміжок часу. Суд при відшкодуванні моральної шкоди з винної особи, повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стягненню з обвинуваченого підлягає 439,60 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_5 у судовому засіданні проти такого розміру компенсації не заперечував.

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року, стосовно зарахування часу попереднього ув`язнення у зв`язку з Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону.

Нормою ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…»

У відповідності з матеріалами кримінального провадження строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 становить: 1) дата затримання: 16.02.2016 року, дата винесення вироку: 15.08.2016 року.

По кримінальному провадженню судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, зарахувавши покарання частково відбуте ним за попереднім вироком.
Запобіжний заход відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін утримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання - з 16 лютого 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання досудове тримання під вартою з 16 лютого 2016 року до 15 серпня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1439,60 грн. (одна тисяча чотириста тридцять дев`ять грн. 60 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 123,00 грн. (сто двадцять три грн. 00 коп.).

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий: суддя