Справа № 159/6/16-к
Провадження № 1-кп/159/30/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачено ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001193 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Грив`ятки Ковельського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою професійною освітою, непрацюючого, одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , працюючи торговим представником ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ», будучи відповідальним згідно договору про повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому товарно-матеріальні цінності та кошти, у період часу з 30 липня 2015 року по кінець серпня 2015 року, діючи умисно з корисливою метою, привласнив, одержані від покупців кошти за поставлений товар ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» на загальну суму 142805,08 грн., чим спричинив ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» матеріальну шкоду на вказану суму. А саме:

- отримав кошти за видатковою накладною № RV-00069398 від 30.07.2015 р. у місці реалізації товарів приватним підприємцем ОСОБА_8 в сумі 662,40 грн., які в касу підприємства не здав;

- за видатковою накладною № RV-00069833 від 31.07.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_9 , однак, продукція фактично доставлена приватному підприємцю ОСОБА_10 , у місці реалізації товарів отримав кошти в сумі 17948,30 грн., з яких до 28.08.2015 р. в касу підприємства вніс 9162,08 грн., а 8786,22 грн. привласнив;

- за видатковою накладною № RV-00070015 від 31.07.2015 р. у місці реалізації товарів приватним підприємцем ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 29576,43 грн., з яких до 28.08.2015 р. в касу підприємства вніс 6784,72 грн., а 22791,71 грн. привласнив;

- за видатковою накладною № RV-00071025 від 04.08.2015 р. у місці реалізації товарів приватним підприємцем ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 17247,55 грн., які в касу підприємства не здав;

- за видатковою накладною № RV-00071280 від 04.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_9 на суму 2998,02 грн., використавши рахунок на оплату замовлення оптового покупця № RV-00073821 від 03.08.2015 р. з аналогічним переліком продукції, реалізував її невстановленій досудовим розслідуванням особі, кошти в касу підприємства не здав;

- за видатковою накладною № RV-00072663 від 07.08.2015 р. у місці реалізації товарів приватним підприємцем ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 4837,68 грн., які в касу підприємства не здав;

- за видатковою накладною № RV-00072664 від 07.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_9 на суму 2327,36 грн., реалізувавши продукцію шляхом самовивозу, отримані кошти в касу підприємства не здав;

- за видатковою накладною № RV-00072787 від 07.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_9 , однак, продукція фактично доставлена приватному підприємцю ОСОБА_11 , у місці реалізації товарів отримав кошти в сумі 3892,85 грн., які в касу підприємства не здав;

- за видатковою накладною № RV-00073618 від 11.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 на суму 14948,01 грн., використавши рахунок на оплату замовлення на ОСОБА_9 № RV-00076373 від 10.08.2015 р., з аналогічним переліком продукції, реалізував її останній згідно встановленої знижки за 14807,01 грн. та в касу підприємства кошти не здав;

- за видатковою накладною № RV-00073621 від 11.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 , на суму 1924,67 грн., продукцію реалізував невстановленій досудовим розслідуванням особі та в касу підприємства кошти не здав;

-за видатковою накладною № RV-00075227 від 14.08.2015 р., що була

виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 , на суму 11871,53 грн., продукцію

реалізував приватному підприємцю ОСОБА_9 , згідно встановленої їй

знижки за 11770,87 грн. та в касу підприємства ці кошти не здав;

- за видатковою накладною № RV-00076286 від 18.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 , на суму 11882,92 грн., продукцію реалізував приватному підприємцю ОСОБА_9 , згідно встановленої їй знижки за 11759,52 грн. та в касу підприємства ці кошти не здав;

- за видатковою накладною № RV-00076650 від 18.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 , на суму 5738,68 грн., використавши рахунок на оплату замовлення оптового покупця № RV-00079478 від 17.08.2015 р. з аналогічним переліком продукції, реалізував її невстановленій досудовим розслідуванням особі за 6025,60 грн., з яких 5738,68 грн. в касу підприємства не здав;

- отримав за видатковою накладною № RV-00076651 від 18.08.2015 р. у місці реалізації товарів приватним підприємцем ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 1198,65 грн., які в касу підприємства не здав;

-за видатковою накладною № RV-00078132 від 21.08.2015 р., що була

виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 , на суму 17402,46 грн., продукцію реалізував приватному підприємцю ОСОБА_9 , згідно встановленої їй знижки за 17238,32 грн. та в

касу підприємства кошти не здав;

- за видатковою накладною № RV-00079834 від 25.08.2015 р., що була виписана на приватного підприємця ОСОБА_12 , на суму 14294,37 грн., використавши рахунок на оплату замовлення на ОСОБА_9 № НОМЕР_1 від 24.08.2015 р. з аналогічним переліком продукції, реалізував її останній згідно встановленої знижки за 14159,54 грн. та в касу підприємства кошти не здав.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало у її віданні, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 191 КК України.

В ході судового розгляду справи суду подано укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілою ОСОБА_6 угоду про примирення.

За умовами вказаної угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі без призначення додаткового покарання, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Визначено суму відшкодування за цивільним позовом та порядок її погашення. Зокрема, сторони дійшли примирення на таких умовах:

ОСОБА_4 приносить ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» в особі представника ОСОБА_6 щирі вибачення за спричинену шкоду та принесені незручності, внаслідок неправомірних дій, вказаних в обвинуваченні.

ОСОБА_4 до моменту підписання даної угоди відшкодував ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» частково завдану матеріальну шкоду в розмірі 48075 (сорок вісім тисяч сімдесят п`ять) грн. 97 коп. Крім цього, ОСОБА_4 бере на себе обов`язок відшкодувати ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» до 28 лютого 2017 року завдану матеріальну шкоду, в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень шляхом безготівкової або готівкової оплати щомісячними платежами в розмірі 6660 (шість тисяч шістсот шістдесят) грн., але не менше 3000 (трьох тисяч) грн., не пізніше останнього дня кожного календарного місяця з моменту підписання даної угоди з правом дострокового погашення. ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» констатує, що у випадку відшкодування невідшкодованої завданої матеріальної шкоди в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, потерпілий не буде мати будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_4

- сторони дають добровільну згоду на призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, а саме покарання у виді 2 років обмеження волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття основного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням ст. 65 та ст. 75 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Міра покарання визначена сторонами з урахуванням віку обвинуваченого, його матеріального та сімейного стану, виключно позитивної характеристики за місцем проживання, враховано наявність двох неповнолітніх дітей, можливість отримувати на даний час доходи від виконання тимчасових робіт, прийняті до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як визнання вини, часткове відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Представники потерпілої сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення. Обвинувачений частково відшкодував завдану шкоду та сторонами узгоджено порядок відшкодування шкоди в межах заявленого цивільного позову.

Виходячи з викладеного угода про примирення підлягає затвердженню.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого на час набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 17 березня 2016 року у кримінальному провадженні №0001193 укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язок: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання.

Цивільний позов ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди задовольнити. Зобов`язати ОСОБА_4 відшкодувати ТОВ «РОШЕН-ВОЛИНЬ» до 28 лютого 2017 року завдану матеріальну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень шляхом безготівкової або готівкової оплати щомісячними платежами в розмірі 6660 (шість тисяч шістсот шістдесят) грн., але не менше 3000 (трьох тисяч) грн., не пізніше останнього дня кожного календарного місяця з моменту підписання угоди, тобто з 17.03.2016 року, з правом дострокового погашення.

Речові докази: акт звірки від 28.08.2015 року, копії видаткових накладних, копії зошитів внутрішнього обліку, чеки на оплату коштів, пояснювальну записку ОСОБА_4 , копії реєстрів, акти звірки дебіторської заборгованості залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1