№ 207/2178/16-к
№ 1-кп/207/371/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська (нині м.Кам`янське) Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Дніпродзержинеької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську ( м. Кам`янське) в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження № 0001164 за звинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, раніш не судимого, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 03.03.2016 в період часу з 10-00 до 11-00 години знаходився на 9-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , де зустрів раніше йому знайомого неповнолітнього ОСОБА_7 , який повідомив, що разом з ОСОБА_8 03.03.2016 приблизно о 01-00 годині скоїв крадіжку камери відеоспостереження марки «Pavlicht», поєднаної з прожектором, з паркану б. АДРЕСА_3 , тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України. Після чого, на пропозицію неповнолітнього ОСОБА_7 передати на зберігання вищевказане майно ОСОБА_6 , останній погодився. Отримавши від неповнолітнього ОСОБА_7 камеру відеоспостереження марки « Pavlicht поєднану з прожектором, вартістю 570 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що зазначене майно отримане злочинним шляхом, зберігаючи її при собі, переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив зберігати викрадене майно. Таким чином ОСОБА_6 , заздалегідь не обіцяючи отримати та зберігати викрадене майно, отримав та зберігав камеру відеоспостереження марки «Pavlicht поєднану з прожектором, яка належала потерпілій ОСОБА_9 .

До початку підготовчого засідання, 29.07.2016 року між прокурором Дніпродзержинеької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності його адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у скоєнні злочину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ст. 198 КК України 2 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обовязків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 , котра здійснювала процесуальне керівництво у даному провадженні у групі прокурорів, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченим винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ст. 198 КК України, відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2016 року між прокурором Дніпродзержинеької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину, і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1