Справа №636/1844/16-к
1-кп /636/280/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000528 від 16.12.2014 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, водія-номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу за мобілізацією 28.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу ТВО командира в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2014 року за №248 увільненого від займаної посади і зарахованого в розпорядження командира частини з 06.11.2014 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до указу Президента України №607 від 21.07.2014 «Про часткову мобілізацію», ОСОБА_4 призваний 28.08.2014 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації. В подальшому зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ) та наказом командира військової частини від 28.08.2014 № 182 призначений на посаду водія - номера обслуги 1-го мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 (92 Чугуївська окрема механізована Ропшинська орденів Червоного прапора та Жовтневої революції бригада, що дислокується у АДРЕСА_2 ), поставлено на всі види забезпечення і призначено на відповідну посаду з визначенням місця проходження військової служби на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 , розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, сержант ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 25 жовтня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину.

Відповідно до повідомлення про залишення військової частини, 25.10.2014 року під час ранкового шикування виявлено відсутність командира міномету мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ) сержанта ОСОБА_4 . Розшукові заходи організовані командуванням військової частини та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 не давали позитивних звершень, доки 05.01.2016 року ОСОБА_4 не було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за результатами проведення тривалих оперативно-розшукових заходів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників,

25 жовтня 2014 року сержант ОСОБА_4 самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_2 (розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ) і станом до 05 січня 2016 року отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_2 , діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216 - 220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25 жовтня 2014 року самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_2 та станом до 05 січня 2016 року отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики - обвинувачений під час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивного боку; за місцем мешкання скарг на ОСОБА_4 від сусідів та родичів до «Жилсервіс» не надходило(а.к.п.30, 97, 199);
- довідки головного лікаря КЗ охорони здоров`я «Первомайська центральна лікарня» від 21.11.2016 року свідчать про те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра у вказаному закладі не перебуває (а.к.п.79, 80);
- у довідці №193-22012016/63103 ОСК ГУНП України в Харківській області зазначено, що обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався (а.к.п.94);
- згідно свідоцтва про хворобу за №318 від 29.02.2016 року госпітальна військово-лікарська комісія терапевтичного профілю в/ч НОМЕР_3 прийшла до висновку, що обвинувачений є обмежено придатним до військової служби (а.к.п.100);
- відповідно до медичної характеристики від 29.11.2016 року ТВО начальника м/с в/ч НОМЕР_2 обвинувачений проходив лікування з 17.09. по 03.10.2014 року щодо захворювання поширений псоріаз (а.к.п.155);
- довідка головного лікаря КЗ охорони здоров`я «Первомайська центральна лікарня» від 15.04.2016 року за №02/500 вказує на те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря дерматолога не перебував, 11.01.2016 року первинно звернувся з приводу псоріазу; стаціонарного лікування з 16.12.2014 року по теперішній час не проходив (а.к.п.201);
- зі змісту листа в.о. директора територіального центру соціального обслуговування Первомайської міської Ради Харківської області від 28.04.2016 року за №01-16/109 на обслуговуванні у вказаному центрі знаходиться ОСОБА_5 , 1930 року народження, яка з квітня 2015 року, після падіння у кімнаті, не підіймається з ліжка. Разом з ОСОБА_5 мешкає її онук ОСОБА_4 , який допомагає їй у користуванні туалетом, зміні та прасуванні білизни, годуванні (а.к.п.167);
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, позитивно характеризуючи особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, судом враховане те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення,
-2-
і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: