Справа № 183/4177/16
№ 1-кп/183/777/16
В И Р О К
іменем України
15 серпня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000592 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 обвинувачується у наступному. На підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_5 було призвано на військову службу до Збройних Сил України по частковій мобілізації та наказом № 73 від 04.04.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого водія роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Так, 18 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 отримав щорічну основну відпустку за 2014 рік строком на 10 діб, тобто до 28 вересня 2014 року, яку він проводив за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та 29 вересня 2014 року мав повернутися до військової частини НОМЕР_1 . Однак, 29 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам служби, не з`явився з відпустки вчасно до військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд. 14.07.2016 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, у період з 29 вересня 2014 року по 14 липня 2016 року солдат ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин, і його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.07.2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_4 .
Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України, визнав, сторони узгодили призначення йому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 висловилася про затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав, щиро кається та висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним. Суд також вважає, що угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання при укладанні угоди про визнання винуватості у виді позбавленні волі та застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_5 від його відбування з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності його захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно, після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1