АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000463,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 29.05.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

Засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.05.2015 року за сукупністю вироків призначено остаточне покарання 1 рік 1 день позбавлення волі.

По провадженню вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_5 30.04.2016 року о 18 год. 30 хв., перебуваючи у вестибюлі станції метро «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» біля кас з продажу жетонів, скориставшись відсутністю уваги з боку пасажирів та ОСОБА_8 , повторно, умисно з зовнішньої кишені куртки викрала у останнього грошові кошти в сумі 240 грн., які поклала до кишені куртки в яку була одягнута та намагалась залишити місце вчинення злочину, однак ОСОБА_8 виявивши відсутність у кишені грошових коштів, звернув увагу на гр. ОСОБА_5 , яка знаходилась у безпосередній близькості до нього, в зв`язку з чим зупинив її та викликав працівників поліції. Після цього, ОСОБА_5 , намагаючись уникнути кримінальної відповідальності дістала з своєї кишені викрадені у ОСОБА_8 кошти в сумі 240 грн., які поклала на підвіконня кас, які розташовані у вестибюлі метро. В подальшому, ОСОБА_5 була затримана працівниками поліції, викрадене майно було вилучене.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить пом`якшити призначене покарання, звільнивши від відбування покарання у виді позбавлення волі та надати можливість стати на шлях виправлення вдома.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд розглянув кримінальне провадження у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 185 КК України у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, дала детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима та має непогашену судимість, по місцю проживання характеризується посередньо, стан здоров`я, а також того, що обвинувачена страждає на певне захворювання, в зв`язку з чим перебувала на лікуванні, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Крім того врахував те, що злочин ОСОБА_5 вчинила під час іспитового строку, тому з урахуванням вимог ст. 71 КК України призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , як про це ставиться питання в її апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає з огляду на конкретні обставини справи, зокрема вчинення злочину в період іспитового строку, вчинення корисливого злочину, будучи незайнятою суспільно-корисною працею, а отже вчинення злочину з метою власного збагачення.

Крім цього, обвинувачена новий злочин вчинила під час іспитового строку за вироком Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області за яким вона була засуджена на 1 (один) рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченій за сукупністю вироків, в тому числі з урахуванням вимог ст. 71 КК України, згідно якої остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком, суд визначив його в мінімальному розмірі - 1 рік 1 день позбавлення волі.

За наведеного, колегія суддів уважає вирок суду законним і обґрунтованим, покарання справедливим, а подану апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи обвинуваченої ОСОБА_5 про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства не є обґрунтованими.

В зв`язку з чим її апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000463 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а для ОСОБА_5 , що утримується під вартою, з моменту отримання копії.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1580/2016

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1