№ 612/461/16-к
1 кп /612/58/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаний, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів щодо його особи.
Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого повністю доказаною.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, не працює, не одружений. Не військовозобов`язаний. На обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу душевної хвороби. Проживає не за місцем реєстрації (а.п.44-52 ).
Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №696 від 27 червня 2016 року, ОСОБА_3 страждає хронічним душевним захворюванням шизофренією, параноїдальною, епізодична течія, затяжний аффективно-параноїдальний приступ, наростаючий дефект по типу фершробен на тлі органічної недостатності, в стані неповної ремісії; супутнє: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності ( хронічний алкоголізм, друга стадія, постійна форма п`янства з психопатизацією особи по ефектно-нестійкому типу). В період вчинення інкременованого діяння за психічним станом не був здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (підпадає під дію ст. 20 КК України - обмежена осудність). В період вчинення інкременованого діяння ОСОБА_3 не перебував в тимчасово хворобливому стані (виключні стани: патологічне сп`яніння, патологічний аффект, реакція «короткого замикання»). В цей час, у зв`язку помірковано-вираженим дефектом особи, пониженням критичних та прогностичних здатностей, потребує застосування примусових заходів у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.п.72-77).
Оцінюючи зазначений висновок судово-психіатричної експертизи суд виходить з того, що він складений комісією до складу якої ввійшли експерти-психіатри вищої та другої категорій, маючі стаж роботи 29 та 23 роки. Висновок науково обґрунтований, переконливий, мотивований і зрозумілий, до уваги приймається частково.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 розуміє протиправність ним вчиненого і ставиться до цього критично, заявивши що більше такого робити не буде, але разом з тим його поведінка у судовому засіданні свідчить і про те, що він має ознаки душевного захворювання. Згідно виписки-епікризу Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна психіатрична лікарня №1» (м. Харків) він перебував там на стаціонарному лікування з 23.11. 2015 по 25.12. 2015. Виписаний з діагнозом: шизофренія, параноїдальна форма, безперервна течія. F 20.00.
Раніше до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру не застосовувалися.
Отже, частково погоджуючись із висновком судово-психіатричної експертизи, врахувавши показання в судовому засіданні обвинуваченого, письмові докази які характеризують його особу, суд, на підставі ст. 20 КК України дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння було вчинене ОСОБА_3 в стані обмеженої осудності. Разом із тим він не потребує, надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До такого висновку дійшов і прокурор.
Відповідно до ст.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) ними керувати. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Пунктом 1 частини 1 статті 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати зокрема і такий примусовий захід медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Судом не встановлено, що ОСОБА_3 є небезпечним для себе та оточуючих. Вчинений ним злочин не є злочином проти життя та здоров`я особи. Декілька місяців тому він добровільно проходив лікування в обласній психіатричній лікарні в м. Харкові.
Висновок експертів про можливість застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характері у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги обґрунтований лише тим, що виявлено помірковано виражений дефект особи, пониження критичних та прогностичних здатностей. Ці обставини суд розцінює як такі які достатньо не свідчать про суспільну небезпечність особи ОСОБА_3 .
Суд, враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, наявність обставин які пом`якшують покарання і обставини яка його обтяжує, відшкодування шкоди потерпілій шляхом повернення викраденого як речових доказів яка в письмовій заяві вказала що претензій до ОСОБА_3 не має, визнання ним своєї вини, стан здоров`я, вчинення злочину в стані обмеженої осудності, приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 буде покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки наявність зазначених вище обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчить про те що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
За таких обставин суд також вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст. 75 КК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.76 КК України, з урахуванням особи ОСОБА_3 і в тому числі стану його психічного здоров`я, суд вважає за можливе покласти на ОСОБА_3 лише обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і відсутні підстави для його обрання до набрання вироком суду законної сили.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України,суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Згідно п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Визнати ОСОБА_3 особою обмежено осудною без застосування до нього примусовий захід медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку з покладенням обов`язку щодо надання такої допомоги на психіатричні заклади органів охорони здоров`я за місцем відбування покарання.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, щодо ОСОБА_3 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1