Ухвала
іменем україни

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001227 за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року,

за участю:
засудженого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:

- вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2012 року за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку 3 роки. 17 червня 2015 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання,

засуджено за частиною 2 статті 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_8 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Цим же вироком визнано винуватим та засуджено ОСОБА_9 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнаний винуватим та засуджений за те, що 20 серпня 2015 року о 20 годині ОСОБА_11 за попередньою змовою з ним, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в групі, перебуваючи на території ферми ПРАТ агрофірми «Зоря ім. Плютинського», що розташована по вул. Островського, 1, в с. Старожуків Рівненського району Рівненської області шляхом вільного доступу викрали 7 металевих труб загальною вагою 111 кг вартістю 333 грн, з розрахунку 3 грн за 1 кг металобрухту, які в подальшому на підводі з конем транспортували на скупку металобрухту, що розташована по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_12 на вирок Рівненського районного суду від 28 грудня 2015 року.

У касаційні скарзі захисник засудженого ОСОБА_12 ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, не зважаючи на заперечення засудженим викладених у обвинуваченні обставин, здійснив розгляд кримінального провадження за правилами, визначеними в статті 349 КПК України, що також викладено і в апеляційній скарзі, однак суд апеляційної інстанції не здійснив належну перевірку та безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження по ній.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи засудженого, який підтримав касаційну скаргу, доводи прокурора, яка не заперечувала проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в порядку, визначеному статтею 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, як таких, що ніким не оспорюються, що і відобразив у вироку. При цьому, зазначено про те, що засуджені визнали свою вину, правильно розуміють зміст обставин та їм роз`яснені положення названої статті та неможливість оскарження їх у апеляційному порядку.

Вказане судом першої інстанції у вироку слугувало для суду апеляційної інстанції підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_12 , виходячи з положень частини 2 статті 394, частини 4 статті 399 КПК України.

Проте, з технічного запису перебігу судового засідання слідує, що засуджені заперечували обставини, викладені у обвинувальному акті, надавали з приводу цього показання, а прокурором оголошувалися письмові докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Натомість, в судовому засіданні питання щодо порядку дослідження доказів не визначалося та на обговорення не ставилося, як про це вказано у журналі судового засідання та у вироку суду, а також положення частини 3 статті 349 КПК України засудженим взагалі не оголошувалися та не роз`яснювалися.

Таким чином, колегія суддів убачає передчасність висновків суду апеляційної інстанції щодо того, що кримінальне провадження здійснювалося з дотриманням вимог частини 3 статті 349 КПК України, що безсумнівно дозволило б стверджувати про можливість застосування частини 2 статті 394 КПК України та відмови у відкритті апеляційного провадження.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції процесуально уповноважений на перевірку зазначених обставин, то колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування ухвали суду апеляційної інстанції та перевірку законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції у загальному порядку щодо обох засуджених, враховуючи вимоги частини 2 статті 433 КПК України.

Відтак, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає до скасування з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга захисника - до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Рівненського районного суду від 28 грудня 2015 року, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо засудженого ОСОБА_5 та на підставі частини 2 статті 433 КПК України щодо засудженого ОСОБА_13 в суді апеляційної інстанції.

Міру запобіжного заходу утримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_13 продовжити до 23 серпня 2016 року.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3