Справа №636/3375/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
05.08.2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607 від 21.07.2014 року, затвердженого Законом України №1595-VIII від 22.07.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 рядовий ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Цього ж дня, наказом (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №159 рядовий ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду стрілка - зенітника зенітно-ракетно-артилерійського дивізіону зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Являючись військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, рядовий ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте рядовий ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
20.03.2015 року рядовий ОСОБА_3 виявив небажання проходити військову службу та вирішив самовільно залишити місце проходження військової служби. Близько 09 години 00 хвилин, 20.03.2015 року рядовий ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи поза місцем проходження військової служби, рядовий ОСОБА_3 проводив час за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , займаючись домашнім господарством, вихованням своєї малолітньої доньки та доглядом за матір`ю, яка часто страждає розладами здоров`я, маючи скарги на високий тиск.
25.01.2016 року рядовий ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та був звільнений у запас, відповідно до наказу (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики від 10.07.2015 року - обвинувачений під час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони (а.к.п.20);
- відповідно до характеристики секретаря Гусарівської сільської Ради від 27.09.2016 року за №793 обвинувачений за місцем мешкання характеризується з позитивного боку (а.к.п.67);
- лист головного лікаря КЗОЗ Барвінківська ЦРЛ від 24.06.2016 року за №283 вказує на те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п.38);
- відповідно до листа заступника директора Харківського обласного центру зайнятості від 23.06.2016 року за №09-2476 обвинувачений зареєстрований як безробітний в Барвінківському районному центрі зайнятості (а.к.п.36);
- зі змісту листа начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.07.2016 року слідує, що обвинувачений є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п.48-49);
- довідка про склад родини від 20.07.2016 року вказує на те, що дитина обвинуваченого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на утриманні батька (а.к.п.66);
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, позитивно характеризуючі особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, судом враховане те, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має на утриманні малолітню дитину, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України,
оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: