Справа №489/1093/16-к 21.06.2016
провадження № 11-кп/784/524/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2009 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.07.2010 року за ч.3 ст.186 КК України та на підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до 5 років позбавлення волі;
- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2010 року за ч.1 ст.286 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. 30.12.2013 року від відбування призначеного покарання звільнено умовно-достроково на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20.12.2013 року;
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Учасники судового розгляду
прокурор: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, закривши провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 у вчинені даного кримінального правопорушення.
Короткий зміст судового рішення:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Узагальненні доводи апеляційних скарг:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погоджуючись з вироком суду, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчинені злочину. Крім того, потерпілою ОСОБА_9 не надано жодного доказу на підтвердження нібито викрадених у неї золотих виробів та суд у вироку послався лише на її показання, в яких вона зазначила приблизну вагу золотих виробів та їх опис. Також судом не встановлено та не підтверджено, чи мала взагалі потерпіла будь-які золоті вироби, оскільки ОСОБА_9 , а ні чеку, а ні квитанцій на підтвердження належних її ювелірних виробів суду не надано. Крім того в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 . Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги показання матері обвинуваченого ОСОБА_10 , яка повідомила, що дала своєму сину ОСОБА_7 золоті вироби, щоб той здав їх та придбав для своєї дитини ліжко та золоті сережки. При цьому ОСОБА_7 надано цінники від цих золотих виробів, які ним здано до ломбарду, що підтверджується довідкою з ломбарду «Скарбниця» щодо ваги ювелірних виробів. З урахуванням викладеного захисник вважає, що вирок суду ухвалений лише на припущеннях, оскільки жодного підтверджуючого доказу потерпілою не надано, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .
Узагальнена позиція інших учасників кримінального провадження:
До апеляційного суду прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в яких прокурор ОСОБА_11 посилається на невідповідність доводів апеляційної скарги фактичним обставинам провадження встановлених судом. Вказує на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, оскільки винність ОСОБА_7 підтверджується доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах провадження. Крім того зазначає, що надані ярлики від ювелірних виробів, стороною захисту жодним чином не доводять невинуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, а є лише спробою ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, прокурор зазначає, що захистом надано ярлики ювелірних виробів від іншої пари сережок, а згідно довідки з ломбарду «Скарбниця» обвинуваченим закладено одну сережку з камінням, що також спростовує доводи захисника щодо відсутності доказів вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені даного кримінального правопорушення. За викладених обставин прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Обставини справи, встановленні судом 1-ї інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.11.2015 року близько о 20:00 годині ОСОБА_7 перебуваючи разом з ОСОБА_9 у лісопарковій зоні «Дубки», розташованої по вул. Кірова в м. Миколаєві, діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, наніс один удар долонею правої руки в область голови ОСОБА_9 , від якого остання впала і ОСОБА_7 відкрито заволодів золотими виробами потерпілої. З місця вчиненого злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3 680 гривень.
Обставини справи, встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, за обставин викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 02.11.2015 року близько 18:30 години вона зустрілась з ОСОБА_7 в кафе, з яким познайомилась в мережі Інтернет та домовились про зустріч. В кафе обвинувачений сидів з компанією, яка випивала. Через деякий час вона вирішила йти додому, після чого вийшла з кафе та направилась на зупинку громадського транспорту. ЇЇ наздогнав ОСОБА_7 та запросив до іншого кафе, де вони купили шашлик та повернулись до першого кафе. Близько 20:00 години вона направилась додому, а обвинувачений пішов її проводжати та знову запросив до кафе, яке знаходиться в парку «Дубки». Перейшовши вул. Кірова, вони зустріли знайомого обвинуваченого, з яким розмовляли деякий час. Близько 21:00 години, після того як відійшли від дороги, обвинувачений почав тягнути її до теплотраси та збив з ніг, внаслідок чого вона впала, а він почав ображати її та лаятись. Намагаючись підвестись, обвинувачений ударами рук в обличчя повалив її та сів на неї. Вона почала кричати. Обвинувачений схопив її за вуха, внаслідок чого зняв з неї одну сережку. Після цього, погрожуючи зірвати іншу сережку, наказав самій її зняти. Крім того, помітивши каблучку також наказав її зняти. Весь час вона благала обвинуваченого припинити свої дії, але він не реагував. Потім обвинувачений наказав їй іти з ним. Вона йшла попереду, а він трохи по заду. Через деякий час вона помітила, що ОСОБА_7 вже не йде за нею. Вказані дії тривали близько 30 хвилин. Звернулась до правоохоронних органів лише 17.11.2015 року після того як розповіла брату, який наполіг на її зверненні до правоохоронних органів.
Також потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що у неї були різні сережки, одна у вигляді вісімки з камінням 585 проби, а друга у вигляді краплі була 583 проби, яка була придбана ще за радянських часів.
Відповідно до даних довідки, наданої з ломбарду «Скарбниця» ОСОБА_7 02.11.2015 року о 22:47 годині здав до ломбарду сережку з камінням загальною вагою 2,9 грама, чистою вагою золота - 2 грама, 585 проби; сережку вагою 0,73 грама, 583 проби та каблучку з камінням загальною вагою 1,98 грама, чистою вагою золота 1,9 грама 585 проби (а.п.31-33).
Дані, отриманні з ломбарду «Скарбниця», в повній мірі підтверджують показання потерпілої ОСОБА_9 не тільки в кількості викрадених у неї золотих прикрас, а ї їх якісних особливостях навіть стосовно проби золотих виробів, один із яких, що здавав до ломбарду ОСОБА_7 , дійсно відноситься до 583 проби.
Таким чином, показання потерпілої щодо викрадених у неї ювелірних виробів повністю узгоджуються з наданою довідкою з ломбарду «Скарбниця», що не тільки підтверджує правдивість її показань, а і повністю спростовує доводи захисту про відсутність будь-яких доказів про те, що у потерпілої були золоті вироби.
Крім цього, данні довідки ломбарду «Скарбниця» підтверджують показання потерпілої про час скоєного стосовно неї пограбування, і ці дані свідчать про те, що відразу після пограбування, ОСОБА_7 з околиці міста приїхав в центр міста, до ломбарду, де здав в цей заклад викрадені у потерпілої золоті вироби, отримавши за це кошти в сумі 1500грн.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_7 у ломбард здавались ювелірні вироби, які йому передала мати ОСОБА_10 судом першої інстанції були ретельно перевірені і правильно визнані сумнівними, оскільки в наданих захисником цінниках на ювелірні вироби значиться зовсім інша вага (сережка вагою 0,68г., сережки вагою 2г. та каблучка вагою 2г. з фіанітовою вставкою вагою 0,08г) і такі речі в ломбард, відповідно до довідки, від ОСОБА_7 не приймались.
Крім того, суд 1-ї інстанції дослідивши надані захисником цінники на золоті вироби встановив, що один з них був виготовлений тільки 29.10.2015р., а допитана в судовому засіданні матір обвинуваченого ОСОБА_10 пояснила, що передавала сину золоті вироби, які вже давно не носила і передавала їх десь в середині жовтня, чи в другій половині цього місяця, тому суд правильно визнав такі докази недопустимими, і вірно дійшов висновку, що таким чином обвинувачений намагається уникнути кримінальної відповідальності.
Це стосується і показань свідка ОСОБА_12 , яка вказала, що в час пограбування потерпілої ОСОБА_7 нібито знаходився кафе, що не відповідає дійсності, оскільки спростовується показаннями потерпілої, яка безпосередньо бачила і спілкувалася з нападником.
Що стосується посилань захисника ОСОБА_6 про відсутність доказів, які б підтверджували нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, то вони спростовуються показаннями потерпілої, яка пояснила, що за медичною допомогою вона не зверталась, оскільки видимих тілесних ушкоджень в неї не було. Будь-яких даних, які б могли свідчити про обмову потерпілою обвинуваченого судом не встановлено і підстав ставити показання потерпілої під сумнів, у суду не має, оскільки показання потерпілої знайшли своє підтвердження вищевикладеними об`єктивними даними.
Тим більше, що сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував в судовому засіданні факт свого знайомства з потерпілою через Інтернет і подальшу зустріч з нею. Заперечуючи лише факт її пограбування, що спростовується вище наведеними доказами, які вказують що обвинувачений відразу після заволодіння золотими виробами потерпілої здав їх до ломбарду.

Крім цього, з наданого суду копії одно з попередніх вироків суду (а.с. 45-47), вбачається, що він і раніше в такий же спосіб, знайомлячись з потерпілим через Інтернет, в подальшому вчиняв його пограбування.
Таким чином, вся сукупність досліджених доказів підтверджує винність ОСОБА_7 у пограбуванні потерпілої ОСОБА_9 і такі його дії, суд вірно кваліфікував за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання призначив його у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані, щодо особи обвинуваченого, який в цілому характеризується задовільно; одружений; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував; раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: