УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/915/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілих: ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Житомира, проживаючого по
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
-за ч.2 ст. 186 КК України - чотири роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 185 КК України п`ять років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань - призначено покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Чуднівського райсуду Житомирської області від 06 грудня 2012 року та призначено остаточне покарання - шість років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання, час попереднього ув`язнення з 06 листопада 2013 року по 16 червня 2014 року включно та з 18 червня 2014 року по 22 січня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 9806 грн. 80 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 23 години 10 серпня 2013 року перебуваючи біля будинку №10 по площі Польовій в м. Житомирі помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 . Наблизившись до нього ззаду, вирвав з його рук чоловічу сумку чорного кольору вартістю 100 грн., в якій знаходились: мобільний телефон «Nokia 1616-2» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 95 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, мобільний телефон марки «LG Т310І» ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 450 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку Лайф», яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, грошові кошти в сумі 150 грн. та з місця вчинення правопорушення зник, заподіявши потерпілому шкоди на загальну суму 795 грн.
Повторно, у період часу з 15 години 15 хвилин до 16 години 30 хвилин 23 серпня 2013 року ОСОБА_7 зайшовши до подвір`я будинку АДРЕСА_2 та переконавшись в тому, що власники даного будинку відсутні, шляхом віджиму вікна руками, проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 : ноутбук марки «Toshiba» модель «L 40» вартістю 1500 гривень, золотий ланцюжок 585 проби вартістю 1500 гривень, золотий ланцюжок 585 проби вартістю 1800 гривень, золотий кулон у вигляді кулі 585 проби вартістю 2000 гривень, золотий браслет 585 проби вагою 7 грам вартістю 2500 гривень, золоту сережку 583 проби вартістю 350 гривень, золоту сережку 583 проби у вигляді гвіздка вартістю 100 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 9750 гривень яким розпорядився на власний розсуд.
Повторно, у період часу з 10 до 11 години 28 серпня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов у подвір`я будинку АДРЕСА_5 та шляхом відчинення вікна, проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02», ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 599 гривень, який належить ОСОБА_13 .
Повторно, у невстановлений слідством час 11 вересня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов у подвір`я будинку АДРЕСА_7 та шляхом віджиму вікна руками, проник в приміщення будинку, звідки повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_18 : ноутбук марки «Lenovo» модель «dealPad 570v» вартістю 4000 гривень, золоту каблучку 585 проби вагою 1,5 грама вартістю 800 гривень, золоті сережки 585 проби вагою 2 грама вартістю 350 гривень, одну золоту сережку 585 проби вагою 1,5 грама вартістю 800 гривень, срібну каблучку вагою 5 грамів, вартістю 250 гривень, грошові кошти у сумі 2300 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 8500 гривень.
Повторно у період з 08 до 18 години 13 вересня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_8 та переконавшись в тому, що власники даного будинку відсутні, шляхом відкриття вікна проник до приміщення будинку звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_14 : плазмовий телевізор марки «LG» вартістю 2700 гривень, ДВД програвач марки «Супра» вартістю 250 гривень, ДВД програвач марки «LG» вартістю 800 гривень, фотоапарат марки «Кенон» вартістю 1000 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа 111і» вартістю 500 гривень, мобільний телефон марки «Соні еріксон» вартістю 1000 гривень, золоті сережки 585 проби, вагою З грами, вартістю 1500 гривень, золоту каблучку 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 350 гривень, золоту каблучку 585 проби, вагою 1 грам вартістю 350 гривень, срібний ланцюжок вартістю 200 гривень, срібні сережки вартістю 300 гривень, срібний хрестик та кулон в комплекті, вартістю 300 гривень, срібні сережки вартістю 200 гривень, дорожню сумку, вартістю 150 гривень, 2 карти пам`яті 8 ГБ загальною вартістю 200 гривень, МРЗ-плеєр вартістю 150 гривень, зарядний пристрій вартістю 30 гривень, USB шнур до фотоапарата «Кенон» вартістю 30 гривень, 2 комплекти постільної білизни загальною вартістю 550 гривень, футляр до фотоапарата вартістю 50 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 10 610 гривень.
Повторно, у період з 13 години до 17 години 16 вересня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_9 та шляхом відкриття вікна, проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_15 : ноутбук «НР СА 57-225 811» вартістю 2500 гривень, мобільний телефон «Самсунг» із зарядним пристроєм вартістю 300 гривень, мобільний телефон «Нокіа 6300» з сім-карткою «Лайф» загальною вартістю 300 гривень, мобільний телефон «Самсунг» вартістю 300 гривень, мобільний телефон «LG T310і» ІМЕІ: НОМЕР_5 вартістю 200 гривень, дві пари срібних сережок вартістю 550 гривень, срібний ланцюжок з кулоном вартістю 600 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 4750 гривень.
Повторно, у період з 10 години 35 хвилин до 14 години 30 хвилин 02 жовтня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_5 та шляхом віджиму дверей балкону проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_16 : грошові кошти у сумі 6300 гривень, золотий браслет 585 проби вагою 8 грам, вартістю 3200 гривень, золоту каблучку 585 проби, вагою 4 грами, 17,5 розміру діаметром 3 мм, вартістю 1600 гривень, золоту чоловічу каблучку, діаметром 15 мм, 18 розміру, вагою 6 грам, 585 проби вартістю 2400 гривень, золотий ланцюжок довжиною 50 см., 585 проби вагою 3,5 грама, вартістю 1400 гривень, золоту жіночу каблучку з біло-жовтого золота 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 1200 гривень, золоту жіночу каблучку 17,5 розміру, 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 1600 гривень, золотий кулон у вигляді корабля, вагою 4 грами, 583 проби, вартістю 2000 гривень, золоті сережки у футлярі, вагою 4 грами, 585 проби, вартістю 2000 гривень, срібний ланцюжок з хрестиком, 925 проби, вагою 3 грами, вартістю 200 гривень, карта пам`яті об`ємом 32 ГБ вартістю 330 гривень, домофон марки «Nаkаsоnіk», вартістю 860 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 22 960 гривень.
Повторно, у період з 12 до 14 години 30 хвилин 08 жовтня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_10 та шляхом віджиму вікна руками, проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_21 : металевий сейф, який для потерпілої матеріально цінності не представляє, в якому знаходилися 2 000 доларів США, що в еквіваленті становить 16 000 гривень, ноутбук марки «Самсунг Е-350» вартістю 2500 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 18 500 гривень.
Повторно, у період з 09 до 19 години 21 жовтня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_11 та шляхом пошкодження вікна проник в будинок, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_22 : золотий ланцюжок 585 проби вагою 3 грам, вартістю 1200 гривень, підвіску у вигляді хрестика вагою 5 грам, вартістю 2000 гривень, срібну ювілейну монету 925 проби, вагою 20 грами, вартістю 500 гривень, фотоапарат «EOS 1000D» вартістю 5000, карту пам`яті об`ємом 32 ГБ, вартістю 250 гривень, карту пам`яті об`ємом 16 ГБ вартістю 150 гривень, сумку до фотоаппарату, вартістю 300 гривень, набір золотих виробів вагою 10 грам, вартістю 8000 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 17 400 гривень.
Повторно, у період з 14 до 18 години 21 жовтня 2013 року ОСОБА_7 , зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_12 та шляхом пошкодження вікна, проник в приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 : золотий ланцюжок 585 проби, вагою 4,88 грам вартістю 1366 гривень, підвіску у вигляді квітки 583 проби, вагою 2 грами, вартістю 700 гривень, золоту каблучку 583 проби, вагою 5 грам, вартістю 2000 гривень, золоту каблучку 585 проби, вагою 7 грам, вартістю 2800 гривень, золоту каблучку 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 1200 гривень, срібну підвіску, вагою 5,77 грами, вартістю 217 гривень, срібний перстень вагою 5 грам, вартістю 300 гривень, срібний перстень вагою 6 грам, вартістю 300 гривень, срібні сережки вагою 7 грам, вартістю 500 гривень, срібний ланцюжок 925 проби, довжиною 55 см., вартістю 69 грн., а всього викрав майна на загальну суму 9452 гривні.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 березня 2016 року виправлено описки у вироку суду від 22 січня 2016 року, зазначивши
- у вступній частині вироку, що ОСОБА_7 був засуджений 06 лютого 2012 року Чуднівським райсудом Житомирської області;
- у мотивувальній частині замість речення «Злочини, передбачені ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України є тяжким» зазначити - «Злочини, передбачені ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України є тяжкими»;
- у резолютивній частині вироку замість речення « ОСОБА_7 визнати винуватим в учиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України та призначити : йому покарання;
-за ч.2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань - призначити покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
В силу ч.1 ст. 71 КК України, суд до покарання, призначеного цим вироком частково приєднує покарання за вироком Чуднівського райсуду Житомирської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України від 06 грудня 2012 року, призначивши остаточне покарання - шість років позбавлення волі, зазначити:
« ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання
призначених покарань - призначити покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
В силу ч.1 ст. 71 КК України, суд до покарання, призначеного цим вироком частково приєднує покарання за вироком Чуднівського райсуду Житомирської області за ч.2 ст. 182, ч.1 ст. 71 КК України від 06 лютого 2012 року, призначивши остаточне покарання - шість років позбавлення волі.
Доповнено вирок реченням: « Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить визнати вмотивованими та обґрунтованими заявлені ним відводи головуючому у справі. Скасувати вирок. Направити справу на новий розгляд. Посилається на те, судом було допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Головуючий у справі неодноразово продовжував йому строк тримання під вартою без його участі, чим порушив його право на захист. Одного разу продовжив строк тримання під вартою за місяць до закінчення попереднього строку, одного разу ухвалив рішення про продовження строку тримання під вартою за 2 хвилини. Ухвалами суду строки продовження тримання його під вартою перевищували 60 діб. З приводу даних порушень він заявляв відводи головуючому у справі, в задоволенні яких він вважає, йому було безпідставно відмовлено. Під час допиту свідка ОСОБА_23 ні прокурором, ні суддею не з`ясовувалося питання щодо дарування йому ОСОБА_23 телефону, на якому ґрунтується обвинувачення. Головуючим було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про додатковий допит свідка ОСОБА_23 та у перехресному допиті даного свідка з потерпілим ОСОБА_10 . Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_24 не мала права розглядати 07 квітня 2015 року його заяву про відвід головуючого, крім того вона не роз`яснила йому право на відвід. В його діях відсутній склад злочину передбачений ч.2 ст.186 КК України. Судом не враховано при вирішенні цивільного позову ОСОБА_10 , що йому повернуто мобільні телефони. Залишилися неповернутими лише 150 грн. Йому безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_25 у якого було вилучено телефон Нокія 1110і, який повернутий ОСОБА_14 . У вироку зазначено невірні показання свідка ОСОБА_23 про те, що він не дарував йому телефон, але таких показань він не давав, що підтверджується аудіозаписом. Експертні висновки від 22 листопада 2013 року, 18 листопада 2013 року, 16 листопада 2013 року, 13 листопада 2013 року не є належними доказами, оскільки доводять вину іншої особи. Потерпілими не було надано доказів, які підтвердили наявність майна на яке вони вказують в позовних вимогах. Зазначає, що більшість потерпілих вказують, що викрадене майно належить їх дітям, а тому вони не можуть пред`являти позови про відшкодування шкоди. Цивільні позови не відповідають вимогам ЦПК України. Зарахувати йому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбутого покарання періоди перебування його в слідчому ізоляторі за попередніми невідбутими вироками.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок скасувати. Ухвалити новий вирок. Виправдати ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України у зв`язку з непричетністю до вчинення даного кримінального правопорушення та призначити за ч.3 ст. 185 КК України більш м`яке покарання. Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбутого покарання періоди перебування його в слідчому ізоляторі за попередніми невідбутими вироками: з 26 вересня 2008 року по 02 червня 2009 року, з 18 травня 2010 року по 03 лютого 2011 року, з 12 серпня 2011 року по 10 березня 2012 року, оскільки судом першої інстанції не було взято до уваги, що за попередніми вироками обвинувачений не відбував покарання повністю та був умовно-достроково звільнений від покарання. За результатами розгляду апеляційної скарги звільнити ОСОБА_7 з-під варти, замінивши запобіжний захід на більш м?який ніж тримання під вартою. Скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 березня 2014 року про призначення справи до судового розгляду. Скасувати ухвали слідчих суддів Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2014 року, 18 листопада 2014 року, 07 квітня 2015 року та 20 травня 2015 року про відмову ОСОБА_7 в задоволенні відводу головуючому у даному кримінальному провадженні. Посилається на те, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. У підготовчому судовому засіданні нею заявлялося клопотання про повернення обвинувального акту з приводу не відповідності вимогам ст. 291 КПК України, але судом було відмовлено в його задоволенні. Огранами досудового розслідування не було встановлено належність ОСОБА_10 , вилучених мобільних телефонів у ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 у додатковому допиті свідка ОСОБА_28 з приводу з?ясування питання, чи дарував він йому мобільний телефон. Обвинувальний вирок щодо крадіжки у ОСОБА_29 , обґрунтовано висновком судово-дактилоскопічної експертизи за №147 від 20 листопада 2013 року, яким встановлено, що відбитки належать ОСОБА_30 , а не ОСОБА_7 . Аналогічно у вироку зазначено по крадіжкам у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 . Судом було встановлено, що з квартири ОСОБА_21 було винесено сейф, висновками дактилоскопічної експертизи встановлено, що відбитки пальців не належать ОСОБА_7 , а свідок ОСОБА_31 пояснила, що бачила, як ОСОБА_7 ніс в руках сейф, але судом не була дана оцінка цим розбіжностям. Вважає, що слідчими суддями безпідставно було відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні неодноразових відводів головуючому, яким неодноразово порушувалося право ОСОБА_7 на справедливий на неупереджений судовий розгляд. У вироку не враховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 період 17 червня 2014 року. Звертає свою увагу на те, що в судових дебатах стороною обвинувачення не вказано жодного доказу, який доводить причетність ОСОБА_7 до крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_32 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 . Позовні заяви потерпілих оформлені без дотримання вимог встановлених ЦПК України і підлягали залишенню без розгляду. По крадіжках не було проведено товарознавчих експертиз, щодо визначення вартості вкрадених речей. Вирок не містить зазначення повних імені та по-батькові потерпілих, що робить неможливим встановлення їх осіб. Судом не було взято до уваги, що посередня характеристика обвинуваченого за місцем проживання не свідчить про негативну поведінку.
Потерпіла ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника. Вважає апеляційні скарги необґрунтованими, а факти викладені ними, такими, що не відповідають дійсності. Просить вирок суду залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
Зокрема вина ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок з будинків: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 та квартири ОСОБА_12 підтверджується протоколами огляду місця події під час яких в житлі потерпілих виявлені сліди пальців та долонь рук, які за висновками судово-дактолоскопічних експертиз належать ОСОБА_7 . Свідки ОСОБА_33 і ОСОБА_23 вказали, що разом з ОСОБА_7 24 серпня 2013 року вживали спиртні напої, потім прийшли до будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_33 бачив, як ОСОБА_7 заліз на балкон другого поверху будинку АДРЕСА_3 , але він і ОСОБА_23 в цей час розмовляли по мобільних телефонах і не бачили, що робив в цей час обвинувачений. Через деякий час вони знову зустрілися і продовжили вживати спиртні напої. За показами свідка ОСОБА_34 , вона впізнала ОСОБА_7 , як особу яка 08 жовтня 2013 року виносила з подвір?я ОСОБА_21 сейф і речі. Під час обшуку квартири АДРЕСА_14 , де тимчасово проживав ОСОБА_7 було виявлено і вилучено вироби з жовтого металу. Відповідно повідомлення ПТ Ломбард-Скарбниці ОСОБА_7 в період з 11 серпня по 15 жовтня 2013 року здавалися в заклад мобільні телефони, золоті вироби.
Вина ОСОБА_7 у відкритому заволодінні майном ОСОБА_10 підтверджується показами потерпілого та свідка ОСОБА_23 , що коли вони близько 23-ї години 10 серпня 2013 року проходили біля будинку №10 на площі Польовій у м. Житомирі то до потерпілого ОСОБА_10 підбіг незнайомий чоловік, який зірвав у нього з плеча барсетку. ОСОБА_23 намагався його догнати але це йому не вдалося. Відповідно повідомлення ПТ Ломбард-Скарбниця обвинувачений ОСОБА_7 , в період з 11 серпня по 15 жовтня 2013 року здавав в ломбард мобільні телефони, золоті вироби, серед яких був і мобільний телефон «Nokia 1616-2» ІМЕІ НОМЕР_1 . Відповідно протоколів вилучення, мобільний телефон «Nokia 1616-2» ІМЕІ НОМЕР_1 було вилучено у громадянки ОСОБА_27 , який за її поясненнями вона придбала в магазині Ломбард-Скарбниця, мобільний телефон «LG Т310І» ІМЕІ НОМЕР_2 було вилучено у громадянина ОСОБА_26 , який за його поясненнями також придбав його в магазині. ОСОБА_7 не заперечує, що здавав виявлений телефон в ПТ Ломбард-Скарбницю проте вказує, що телефон подарував йому ОСОБА_23 . За наведених обставин, колегія суддів вважає неспроможними доводи ОСОБА_7 і його захисника, що телефон який здавав обвинувачений в ПТ Ломбард-Скарбницю був подарований йому ОСОБА_23 , оскільки як слідує з показів потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_23 , останній намагався наздогнати нападника, але в силу того, що було темно він його не розгледів і незміг наздогнати. ОСОБА_23 , в момент відкритого викрадення барсетки знаходився поряд з потерпілим ОСОБА_10 . Відповідно, безпідставними є доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника, ОСОБА_8 щодо належності ОСОБА_10 вилучених у ОСОБА_26 . І ОСОБА_27 мобільних телефонів, про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України у зв?язку з його непричетністю до вчинення даного кримінального правопорушення та про відмову у додатковому допиті свідка ОСОБА_23 і перехресному допиті свідка з потерпілим ОСОБА_10 з приводу з?ясування питання про дарування мобільного телефону. Разом з тим суд вважає обґрунтованими доводи обвинуваченого, що судом не враховано при вирішенні цивільного позову ОСОБА_10 , що потерпілому повернуто мобільні телефони. Вартість повернутих мобільних телефонів відповідно висновків експертизи становить: «Nokia 1616-2» ІМЕІ НОМЕР_1 - 95 грн. і «LG Т310І» ІМЕІ НОМЕР_2 - 450 грн., а тому цивільний позов потерпілого підлягає зменшенню на зазначену суму. Заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що у вироку невірно зазначено показання свідка ОСОБА_23 про те, що він дарував йому телефон, оскільки технічний запис судового засідання такої інформації не містить. Проте такі доводи не є істотними і не тягнуть за собою зміну чи скасування вироку. Щодо доводів обвинуваченого, що йому безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_25 у якого було вилучено телефон Нокія 1110і, який повернутий ОСОБА_14 , то вони є безпідставними оскільки таке клопотання не містило обгрунтування, заявлене з порушенням вимог ч.2 ст.315 КПК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника, що експертні висновки від 13,16,18 і 22 листопада 2013 року та інші, якими встановлено, що відбитки належать ОСОБА_30 , а не ОСОБА_7 не є належними доказами, оскільки доводять вину іншої особи є безпідставними. Відповідно висновків судово-дактолоскопічних експертиз: № 112 від 13.11.2013 року, №113 від12.11.2013 року, №114 від 13.11.2013 року, №115 від 13.11.2013 року, №141 від 18.11.2013, №136 від 19.11.2016 року, №144 від 16.11.2013 року, №147 від 20.11.2013 року, №148 від 22.11.2013 року, №180 від 22.11.2013 року відбитки пальців, долоней рук, які були вилучені при огляді місця події з домоволодінь: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , належать ОСОБА_7 . Зазначені у вироку інші ініціали після прізвища ОСОБА_35 свідчать про явні описки.
Враховуючи наведене, доводи захисника, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.
Ухвалений судом вирок відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. У вироку наведено належні і достатні мотиви на підтвердження його ухвалення, які ґрунтуються на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, що підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Те, що стороною обвинувачення в судових дебатах, на думку захисника, не вказано доказів, які доводять причетність ОСОБА_7 до вчинення крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_32 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , не є підставою для зміни чи скасування судового рішення. Судові дебати проведені в даному кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 364 КПК України. Під час судового розгляду були досліджені, подані стороною обвинувачення докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 у інкримінованих йому злочинах.
Доводи захисника, що нею підготовчому судовому засіданні заявлялося клопотання про повернення обвинувального акту з приводу невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, але судом було відмовлено в його задоволенні є безпідставними.
Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими. Крім того, прокурор в порядку ст.338 КПК України наділений правом змінити обвинувачення під час судового розгляду. Враховуючи наведене суд правильно відмовив захиснику у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту. Відповідно ухвала суду про призначення провадження до розгляду не може бути скасована.
З метою перевірки доводів захисника ОСОБА_8 про достовірность підписів прокурора ОСОБА_36 і старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_37 в обвинувальному акті, реєстрі матеріалів досудового розслідування, протоколі затримання особи у вчиненні злочину, за її клопотанням вони були допитані в судовому засіданні апеляційного суду, де підтвердили наявність саме їх підписів на вказаних документах.
Доводи захисника, що судом не була дана оцінка розбіжностям, показам свідка ОСОБА_34 , яка бачила, коли ОСОБА_7 ніс в руках сейф і висновкам дактилоскопічної експертизи, що відбитки пальців не належать ОСОБА_7 , не відповідають матеріалам провадження. Свідок ОСОБА_31 вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка 08 жовтня 2016 року виносила з подвіря ОСОБА_21 сейф і речі. Наявність на сейфі відбитків, які належать не встановленій особі не є розбіжностями і не спростовують показів свідка про вчинення крадіжки майна з будинку ОСОБА_21 саме ОСОБА_7 .
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що ухвали суду про продовження строків тримання під вартою перевищували 60 діб не відповідають обставинам провадження. При перевірці таких доводів, колегією суддів не виявлено постановлених судом ухвал про продовження ОСОБА_7 строку тримання його під вартою, які б перевищували строк більше шістдесяти днів. Посилання на те, що був випадок коли судом було продовжено строк тримання під вартою за місяць до закінчення попереднього строку то таке рішення суду не суперечить вимогам закону і відповідає вимогам ст.197, 331 КПК України.
Разом з тим колегія суддів відмічає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що головуючий в справі неодноразово продовжував йому строк тримання під вартою без його участі і був випадок коли таке рішення було прийнято за дві хвилини є обґрунтованими. Як вбачається з матеріалів провадження, 07 липня, 19 серпня, 30 вересня 2014 року, 30 квітня 2015 року і 14 січня 2016 року питання про продовження строку тримання під вартою, в порушення вимог ст. 193 КПК України, були розглянуті без участі ОСОБА_7 . При цьому, колегія суддів відмічає, що 07 липня, 30 вересня 2014 року, ОСОБА_7 відмовився від доставки його в судове засідання, 30 квітня 2015 року написав заяву про проведення розгляду без його участі. Наведені порушення не спростовують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 186 та ч.3 ст.185 КК України і не тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду.
Доводи обвинуваченого і його захисника, що слідчими суддями безпідставно було відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні відводу головуючому судді та обвинуваченого, що суддя ОСОБА_24 не мала права розглядати 07 квітня 2015 року його заяву про відвід головуючого судді не ґрунтуються на вимогах закону. Як вбачається з матеріалів провадження, для розгляду однієї із заяв ОСОБА_7 , в порядку ст.35 КПК України, була визначена суддя ОСОБА_24 , яка не мала будь-яких обмежень в розгляді даної заяви. Заяви ОСОБА_7 про відвід головуючому судді розглянуті відповідно до вимог ст. 81 КПК України, а прийняті рішення, відповідно до ст.370 КПК України, є законними, обґрунтованими і вмотивованими. Крім того, заяви ОСОБА_7 не містили обґрунтованих посилань на обставини, які відповідно ст.75, 76 КПК України, виключали участь головуючого судді у даному кримінальному провадженні. Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвал слідчих суддів про відмову ОСОБА_7 у задоволенні відводу головуючому судді у даному кримінальному провадженні не встановлено.
Доводи захисника, що судом не враховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 , 17 червня 2014 року, є безпідставними, оскільки відповідно до ст.115 КПК України, строк відбування покарання обчислюється днями. Як вбачається з матеріалів провадження, 17 червня 2014 року ОСОБА_7 втік з під-варти і був затриманий 18 червня 2014 року. Судом правильно враховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання, час попереднього ув`язнення з 06 листопада 2013 року по 16 червня 2014 року та з 18 червня 2014 року по 22 січня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Не підлягають до задоволення доводи обвинуваченого і його захисника про зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення за попередніми вироками, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки таке зарахування проводиться, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення. Як вбачається з вироку суду таке зарахування ОСОБА_7 проведено. ОСОБА_7 раніше, в іншому кримінальному провадженні, засуджувався до покарання у виді позбавлення волі. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 11 березня 2013 року, ОСОБА_7 було умовно-достроково звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Чуднівського райсуду Житомирської області від 06 грудня 2012 року, на один рік три місяці шістнадцять днів. Значені обставини не дають підстав для зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання періоди перебування його в слідчому ізоляторі за попередніми вироками: з 26 вересня 2008 року по 02 червня 2009 року, з 18 травня 2010 року по 03 лютого 2011 року, з 12 серпня 2011 року по 10 березня 2012 року.
Безпідставними є доводи засудженого і його захисника що цивільні позови потерпілих оформлені без дотримання вимог, встановлених ЦПК України і підлягали залишенню без розгляду. Більшість потерпілих вказували, що викрадене майно належить їх дітям, а тому вони не можуть предявляти позови про відшкодування шкоди. Потерпілими не було надано доказів, які підтвердили б наявність майна на яке вони вказують в позовних вимогах. По крадіжках не було проведено товарознавчих експертиз про визначення вартості викрадених речей. Вирок не містить повних імен по-батькові потерпілих, що робить неможливим встановлення їх осіб.
Предявлені потерпілими цивільні позови відповідають вимогам ст.119 ЦПК України. Оскільки певне майно належало дітям, близьким потерпілих але знаходилося у володінні потерпілих то вони є належними позивачами. В судовому засіданні стороною обвинувачення і потерпілими доведено наявність у їхньому володінні майна та його вартість. Вирок не містить повних імен по-батькові потерпілих, але в цій частині є зрозумілим, містить достатні дані на користь кого з потерпілих підлягають стягненню присуджені суми заподіяної шкоди. У випадку необхідності, вирок в порядку ст. 380 КПК України може бути роз?яснено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції призначено з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України. Враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив нові умисні злочини під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання не встановлені. З урахуванням всіх обставин провадження, характеру вчинених правопорушень, суд першої інстанції, правильно прийшов до висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.
Підстав для зміни чи скасування вироку суду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково. Вирок Корольовського районного суду Житомирської області від 22 січня 2016 року в частині вирішення цивільного позову змінити. Зменшити суму стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 до 250 гривень.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, час попереднього ув?язнення з 22 січня по 23 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
В решті цей вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: