Справа № 576/888/16-к
Провадження № 1-кп/576/121/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000366 від 06.04.2016 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Шалигине, Глухівського району Сумської області, росіянина, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , 25.03.2016 р. близько 7-ї години, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , де він раніше проживав з ОСОБА_5 , таємно викрав з цього будинку пічні дверцята, вартістю 178 грн. та частину пічної двокружкової плити, вартістю 27 грн. 75 коп., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 205 грн. 75 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому злочині визнав повністю, однак дати покази про обставини вчиненого відмовився.

Водночас у ході допиту свідків та потерпілої, підтвердив їх покази і зазначив, що 25.03.2016 р. зайшов у будинок, де вони раніше проживали з ОСОБА_5 , куди мав вільний доступ, та викрав звідти пічні дверці і плиту. Розумів, що цього робити не можна, проте хотів відсвяткувати свій день народження.

Не зважаючи на визнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Допитана у суді потерпіла ОСОБА_5 показала, що вона разом з ОСОБА_4 проживала разом у своєму будинку близько п`яти останніх років і вела з ним спільне господарство. ОСОБА_4 мав вільний доступ до її будинку. У лютому 2016 р. вона потрапила до лікарні та пробула там десь до початку березня, а потім поїхала жити до дочки. Про крадіжку дізналась від свого зятя десь у 20-х числах березня і одразу ж зателефонувала дільничному, який приїхав десь на початку квітня та зареєстрував її заяву. Зазначає, що в неї були викрадені пічні дверцята та верхня частина плити, які вона купувала приблизно 10-20 років потому.

Свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 раніше проживали разом. 25.03.2016 р. ОСОБА_4 приніс йому білий мішок з пічними дверцятами та половиною пічної плити. В той день у ОСОБА_4 був день народження. ОСОБА_4 попросив його продати комусь ці речі і не говорив про те, що вони викрадені. У подальшому він продав ці речі ОСОБА_7 за 20 грн., а гроші віддав ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 у суді надав свідчення про те, що в березні або квітні 2016 р., точної дати не пам`ятає, до нього прийшов ОСОБА_6 і приніс кусок плити та пічні дверці. Він купив ці речі для себе за 20 грн. Про те, що ці речі були викрадені не знав.

У судовому засіданні судом були досліджені надані стороною обвинувачення: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2016 р., у якому потерпіла зазначила про відомі їй обставини вчинення крадіжки; висновок експерта № 1637 від 18.04.2016 р., яким стверджується вартість викраденого у потерпілої майна; протокол слідчого експерименту від 23.04.2016 р., у якому зафіксовано хід цієї слідчої дії під час якої обвинувачений розповів та продемонстрував про обставини вчиненої крадіжки.

Клопотань про визнання доказів недопустими сторони кримінального провадження не заявляли.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК, оскільки він, своїми умисними протиправними діями вчинив таємне, з корисливих спонукань, викрадення чужого майна пічних дверцят та частини пічної двокружкової плити, на загальну суму 205 грн. 75 коп., що належали ОСОБА_5 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд визнає згідно із статтею 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину. Проте суд не приймає до уваги як пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, оскільки обвинувачений не висловив жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, не попросив пробачення й у потерпілої.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Суд, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не враховує, вказану у обвинувальному акті таку обтяжуючу покарання обставину, як рецидив злочинів, оскільки на час вчинення цього злочину обвинувачений не мав судимості за умисний злочин, так як попередній вирок щодо нього ще не набрав законної сили. Саме про це наголошується у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки».

Разом з викладеним, приймаючи до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: має місце реєстрації та постійного проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, утриманців не має, характеризується негативно, злочин вчинив після постановлення попереднього вироку, покарання за яким не відбув, вибачення у потерпілої не попросив і потерпіла наполягала на жорсткому покаранні, суд доходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, оскільки, злочин ОСОБА_4 вчинив після постановлення вироку, покарання за яким не відбув, то остаточне покарання йому необхідно визначити за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України.

Питання про розподіл процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до ст. 124 КПК України стягнувши з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково, у вигляді 6 місяців обмеження волі, яке відповідно до ст. 72 КК України відповідає 3 місяцям позбавлення волі, приєднати невідбуте покарання, яке було призначене вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18.03.2016 р., остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року і 3 місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з виконанням експертизи в сумі 263 грн. 88 коп.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1