АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/43/2016 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Стиль-Д» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучені 05-06 листопада 2015 року в ході проведення обшуку в офісному приміщенні ТОВ «Стиль-Д» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 92, документи.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання слідчого містить достатньо даних, які дають підстави для накладення арешту на вказані в ньому документи.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Стиль-Д» ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, оскільки відсутні правові підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Так, апелянт вказує, що оскільки в ухвалі слідчого судді не зазначено строку її дії, та те, що ні директор, ні посадові особи товариства не належать до категорії осіб, щодо яких може застосовуватися арешт, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. Крім того, апелянт зазначає, що обшук приміщення відбувався у нічний час доби без належних на те причин, а тому такий обшук є незаконним.

Також, апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку, вказуючи на те, що він не був присутнім під час винесення ухвали слідчим суддею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів вважає, що строк на оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка подала апеляційну скаргу, систематично не з`являється, хоча про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки апелянт не повідомив.

Враховуючи ті обставини, що матеріали судового провадження не містять доказів належного повідомлення власника майна про дату розгляду справи, колегія суддів вважає доводи апелянта про поважність причин пропуску строку обґрунтованими, а відтак вважає за можливе поновити пропущений строк на оскарження судового рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, то на думку колегії суддів вони є безпідставними.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Також, даною нормою закону передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України, а саме: підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди; призначалося (використовувалося) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю чи частково перетворено.

Так, Головним слідчим управлінням СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000250 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 2 ст. 205 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 05-06 листопада 2015 року було проведено обшук в офісному приміщенні ТОВ «Стиль-Д» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 92, в ході якого було вилучено ряд документів.

В клопотанні слідчого про накладення арешту на вилучене 05-06 листопада 2015 року під час обшуку майно зазначено, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши обґрунтованість висновків органу досудового розслідування з приводу обставин підозри вчинення кримінальних правопорушень та врахувавши положення ст. ст. 167, 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і втраті цього майна.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки вони містять достатньо даних з приводу того, що вказане у клопотанні майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Стиль Д» ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання директора ТОВ «Стиль-Д» ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучені 05-06 листопада 2015 року в ході проведення обшуку в офісному приміщенні ТОВ «Стиль-Д» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 92, документи (перелік, яких зазначений в клопотанні), залишити без зміни, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Стиль-Д» ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4