Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/779/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000464 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.07.2016 року.
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, грузина, громадянина Грузії, з вищою освітою, який не працює, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.07.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75, 76 звільнений від відбуття покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тбілісі, грузина, громадянина Грузії, який не працює, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого у 2013 році Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений у лютому 2016 році,
обвинувачених за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Світловодського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення виявлених порушень.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
- прокурора ОСОБА_9 ,
- захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції, але в іншому складі суду.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні дані, які містять підтвердження володіння підозрюваними російською мовою, а саме наявні вироки відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинені ними злочини, викладені російською і українською мовами, та які не містять відомостей про переклад їх грузинською мовою.

Також, судом першої інстанції не враховано, що під час досудового розслідування усі слідчі та процесуальні дії з підозрюваними проводились за участю захисників. Повідомлення про підозру, обвинувальний акт та інші процесуальні рішення, слідчим складено на двох мовах російській і українській. Під час вручення повідомлень про підозру від 17.03.2016 року і від 16.05.2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 власноруч в протоколах допиту виконали російською мовою рукописний текст про відмову від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України. Також рукописний текст підозрюваних російською мовою міститься в інших матеріалах кримінального провадження.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою підготовчого судового засідання від 20.07.2016 року, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, під час проведення досудового розслідування щодо підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушено право на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону України. Так, підозрювані є громадянами Грузії, українську мову не розуміють та не спілкуються нею, а російську мову дещо розуміють, проте читати та писати не вміють. Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складені українською та російською мовами, при чому переклад на російську мову в порушення вимог ч. 4 ст. 29 КПК України не засвідчено підписом перекладача.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що захисник підозрюваного ОСОБА_8 звертався до слідчого з клопотанням про переклад матеріалів кримінального провадження грузинською мовою посилаючись на те, що його підзахисний не володіє мовою, якою здійснюється провадження, але в задоволенні клопотання відмовлено, про що слідчим винесено постанову.

До того ж, розписки про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, містять рукописні записи підозрюваних грузинською мовою, без перекладу, засвідченого перекладачем, що на думку суду є неналежним виконанням вимог ст. 293 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, але в іншому складі суду, захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які просили відмовити в задоволенні апеляції прокурора, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

За змістом ч. 1, 3, 4 ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000464 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складено слідчим і затверджено прокурором українською і російською мовами.
Проте, складання обвинувального акту російською мовою без залучення перекладача та підпису перекладачем перекладу, є порушенням вимог ч. 1, 4 ст. 29 КПК України, ст. 10 Конституції України та ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики».
До того ж дослідженням журналу судового засідання, колегією суддів встановлено, що під час підготовчого судового засідання підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що є громадянами Грузії, українську мову не розуміють та не спілкуються нею, російську мову дещо розуміють, проте читати та писати не вміють.

У підготовчому судовому засіданні, за клопотанням захисника ОСОБА_10 судом першої інстанції долученого до матеріалів кримінального провадження постанова старшого слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 від 02.06.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про переведення матеріалів кримінального провадження на грузинську мову.

Відповідно до п. 1, 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, згідно якого відмовляючи в задоволенні клопотання про переклад матеріалів кримінального провадження на грузинську мову, про залучення перекладача, орган досудового розслідування допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону у вигляді порушення прав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визначених у ст. 42 КПК України, а також засад кримінального провадження, визначеної у п. 22 ч. 1 ст.7, 29 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано послався на практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Камасинський проти Австрії», «Лудике, Белкасем і Коч проти ФРН», згідно яких п. 3 (е) ст. 6 Конвенції означає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд. При чому право, викладене в пункті 3 (е) статті 6 Конвенції застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження.

Також відмова органу досудового розслідування у залученні в даному кримінальному провадженні перекладача, складання обвинувального акту мовою, якою обвинувачені не володіють порушує засаду кримінального провадження як право на справедливий суд та суперечить практиці ЄСПЛ про, що правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначено, що у тексті п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. п. 79 рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95 п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Так як підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не володіють державною мовою якою ведеться кримінальне провадження, а органом досудового розслідування порушено засади кримінального провадження, як мова, якою здійснюється кримінальне провадження, визначена у ст. 29 КПК України, що є наслідком порушення й права на захист, визначене у п.13 ч. 1 ст.7, ст. 20 КПК України і права на справедливий судовий розгляд, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України. Так, як сукупність зазначених положень КПК України і практика ЄСПЛ зобов`язують слідчого, прокурора надати підозрюваному копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в перекладі на мову, якою підозрюваний вільно володіє.

Доводи апеляції прокурора, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше неодноразово судимі судами України, володіють російською мовою, колегія суддів вважає безпідставними, так як не підтверджена прокурором у передбачений кримінальним процесуальним законом України спосіб і допустимими доказами, і не звільняє слідчого, прокурора від обов`язку надати підозрюваним можливість користуватися рідною мовою чи мовою зрозумілою для них, та отримувати необхідні процесуальні документи, в тому числі й обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, в офіційному перекладі мовою, якою вони володіють.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.07.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000464 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України повернуто прокурору Світловодського відділу Знам`янської місцевої прокурутари ОСОБА_6 для усунення порушень вимог КПК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4