Справа № 185/6571/16-к
Провадження № 1-кп/185/393/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001832 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2001 року, на підставі якої був виданий виконавчий лист № АЕ 89 від 26 лютого 2001 року, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2001 року та до досягнення дитиною повноліття. Маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту набрання рішенням Павлоградського міськрайонного суду законної сили, починаючи з 01 липня 2014 року до 21 липня 2016 року аліменти не сплачував, іншої будь-якої матеріальної допомоги не надавав, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, на неодноразові звернення ОСОБА_3 щодо необхідності сплачувати аліменти не реагував, навіть після попереджень державного виконавця про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності продовжував ухилятись від сплати аліментів, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , не виплачував, подарунків не дарував та іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, інших неповнолітніх дітей не має, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, маючи таку можливість офіційно не працевлаштовувався до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості з цією метою не звертався, в результаті чого утворив заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 липня 2014 року до 21 липня 2016 року у сумі 21 888 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Так, заборгованість за період часу з 01 липня 2014 року до 21 липня 2016 року склала 21 888 грн., а саме:

- 2014 рік: Липень - 842 грн., Серпень - 842 грн., Вересень - 842 грн., Жовтень - 842 грн., Листопад - 842 грн., Грудень - 842 грн. Всього - 5052 грн.;

- 2015 рік: Січень - 854 грн., Лютий - 854 грн.; Березень - 854 грн., Квітень - 854 грн., Травень - 854 грн., Червень - 854 грн., Липень - 854 грн., Серпень - 854 грн., Вересень - 854 грн., Жовтень - 854 грн., Листопад - 905 грн., Грудень - 940 грн. Всього - 10385 грн.;

- 2016 рік: Січень - 940 грн., Лютий - 940 грн.; Березень - 940 грн., Квітень - 940 грн., Травень - 940грн., Червень - 1044 грн., Липень - 707 грн., Всього - 6451 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що одружився він в 1999 році, а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син. Шлюб розірвали у 2001 році, а свідоцтво потерпіла отримала у 2007 році. Рішенням від 2001 року він повинен сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від всіх доходів. Коли він був офіційно працевлаштованим, він платив аліменти. З липня 2014 року він аліменти не платив, тому, що не має постійних доходів, і не працевлаштований. У вересні 2015 року він пропонував погасити частину заборгованості, однак потерпіла відмовилася. Більше з потерпілою він не спілкувався. Аліменти платити буде. В скоєному щиро розкаявся.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває. Шлюб з обвинуваченим був укладений в 1999 році, дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Офіційно розірвали шлюб в 2007 році. Приблизно в 2001 році вона подала на аліменти. Аліменти платилися періодично. З якого часу обвинувачений не платив вказати не може. З сумою заборгованості в розмірі 21888 грн. вона згодна. Дійсно у вересні 2015 року їй телефонував обвинувачений і пропонував гроші, вона сказала, що тільки через пошту. Грошей він їй не направив. Покарання на розсуд суду.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілої та їх бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_4 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно /а.к.п. 31/, раніше не судимий /а.к.п. 30/, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває /а.к.п. 32, 33/.

На підставі ст. 65 КК України суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді обмеження волі в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і покарання йому можливо призначити з застосуванням положень ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1