УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 р. м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд клопотання слідчого з ОВС четвертого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000759 від 24.05.2016 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Слідчий з ОВС четвертого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому він просить: накласти арешт та заборонити розпоряджатися або користуватися, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні №0000759, вилученим під час огляду біля будинку АДРЕСА_1 , а саме: ватажним фургоном марки «MAN», білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні, яке відбулося 21.06.2016 р. прокурор ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання, а в судове засідання 23.06.2016 р. прокурор не з`явився. Розглянувши клопотання та матеріали, які обґрунтовують клопотання, вислухавши думку представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , який просив відмовити в задоволенні клопотання, та надав письмові заперечення на клопотання слідчого про арешт майна, вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає .

24.05.2016 р. до ЄРДР №0000759 внесено відомості про те, що біля будинку №34 по вулиці Заводська, в м. Біляївка, Одеської області, працівники УЗЄ в Одеській області ДЗЄ НП України затримано автомобіль марки «MAН», д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , який перевозив 4600 літрів спирту з метою збуту. Правова кваліфікація злочину ч. 1 ст. 204 КК України. Про підозру жодній особі не повідомлено.
Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що зазначений в клопотанні вантажний автомобіль використовувався. Як засіб вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, тобто незаконного транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, і має значення речового доказу в кримінальному провадженні.
Як випливає з клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження, раніше ухвалою слідчого судді накладено арешт на вантажний фургон зазначений в клопотанні. 26.05.2016 р. ухвалою Апеляційного суду Одеської області арешт майна був скасований в частині арешту ватажного фургону марки «MAN», д.н. НОМЕР_1 , і наголошено на ті обставини, що завдання щодо використання арештованого ватажного фургону марки «MAN», білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , як доказу у кримінальному провадженні може бути досягнуто і без арешту даного транспортного засобу, шляхом здійснення процесуальної дії огляду та фіксації його необхідних даних у відповідному протоколі. Крім того, прокурором не доведено, а судом не встановлено достатніх доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власності ОСОБА_6 на арештований автомобіль. В клопотанні слідчого не розкрито об`єктивної сторони інкримінованого злочину. Ватажний фургон марки «MAN», д.н. НОМЕР_1 не містить на собі слідів злочину, його утримання органами досудового розслідування не сприяє виконанню завдань кримінального провадження. з огляду на те, що розслідується злочин передбачений ч. 1 ст. 204 КПК України, а перебування зазначеного в клопотанні транспортного засобу у власника не спричинить шкоди об`єктивності та повноті досудового розслідування по кримінальному провадженню чи його розгляду в суді. Крім того, санкція ч. 1 ст. 204 КПК України не передбачає конфіскації. У відповідності до вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші цінності, та інше майно, які використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі його сліди конфіскується, крім випадків коли власник законний володілець не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності, та інше майно повертаються власнику (законному володільцю). Прокруором та слідчим не наведено доказів участі ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а також те, що ОСОБА_6 знав або міг знати, що його транспортний засіб буде використаний в злочинній діяльності. Таким чином, на думку колегії суддів Апеляційного суду Одеської області подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього достатніх правових підстав може порушити права ОСОБА_6 на вільне використання належного йому майна, що будек суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписами фаціального законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та преюдиційної практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, тобто, одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
В клопотанні слідчого не наведено жодних нових обставин, ніж ті, що вже були предметом розгляду Апеляційного суду Одеської області, оскільки, долучені в обґрунтування клопотання докази зібрані до винесення ухвали Апеляційного суду Одеської області від 26.05.2016 р., якою арешт майна був скасований в частині арешту ватажного фургону марки «MAN», д.н. НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що застосування арешту із забороною розпоряджатися або користуватися, ватажним фургоном марки «MAN», д.н. НОМЕР_1 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника цього вантажного фургону ОСОБА_6 , оскільки, з клопотання не випливає, і стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 був обізнаний про те, що зазначений вантажний автомобіль використовувався, як засіб вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, тобто, використовувався для незаконного транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв. Таким чином, вимога слідчого щодо арешту вантажного автомобіля суперечить вимогам ч. 4 ст. 170 КПК України. Крім того, у відповідності до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 p., було гарантовано захист права власності, і наголошено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, вважаю, що арешт майна, в даному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права власника вантажного фургону ОСОБА_6 , і обмеження права власності, в даному випадку, не відповідає завданням кримінального провадження.
Керуючись: ст.ст. 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого з ОВС четвертого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000759 від 24.05.2016 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна, із забороною розпоряджатися або користуватися, вилученим під час огляду біля будинку АДРЕСА_1 , а саме: ватажним фургоном марки «MAN», білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис) копія вірна

Слідчий суддя: Секретар:

23.06.2016