У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004881

за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5

на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Снігурівка Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1. 14.08.2015 року Березанським районним судом Миколаївської області за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України остаточно їй визначити покарання у виді 120 годин громадських робіт та штрафу у сумі 850 грн, що призначений за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 14.08.2015 року, який виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зазначає, що вказує, що ОСОБА_6 вчинила злочин вчинила після постановлення вироку від 14.08.2015 року, яким призначено покарання у виді штрафу, але до повного відбуття покарання. Тому, відповідно до вимог ст.ст.71 ч.1, 72 ч.3 КК України суд повинен був при призначенні покарання визначити, що покарання за вироком від 14.08.2015 року у виді штрафу у розмірі 850 грн слід виконувати самостійно. Але, цього він не зробив, чим порушив вимоги ст.ст. 71 ч.1, 72 ч.3 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
06 вересня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи у барі «Апельсин», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Комсомольська 11, шляхом обману, заволоділа мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 2200 грн, належним потерпілому ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнана винною у заволодінні чужого майна шляхом обману (шахрайстві), і її дії кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Перший заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_9 відмовився від поданої апелянтом апеляційної скарги до початку апеляційного розгляду.

Вирок не оскаржений іншими учасниками судового провадження.

Заслухавши прокурора на підтримку заяви про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження по справі слід закрити у зв`язку з відмовою апелянта від апеляційної скарги.

Керуючись ст. 403 ч.2 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_6 , - закрити.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3