Справа № 212/1153/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження внесено до ЄРДР за №0000675 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянка України, фізична особа - підприємець, раніше не судимої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

сторони та учасники судового процесу: прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; захисника - ОСОБА_6 обвинуваченої - ОСОБА_3 ; потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію як - фізична особа - підприємець ), здійснювала господарську діяльність з продажу ветеринарних препаратів на території ринку Житлового масиву "Карачуни", який розташований по вулиці Погребняка в Центрально - міському районі м. Кривого Рогу.
26.03.2012 р. в денний час, на території ринку Житлового масиву "Карачуни" між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , був укладений трудовий договір на 365 днів, відповідно до якого останню було прийнято на роботу в якості продавця - консультанта на 0,25 ставки з заробітною платою 275 грн.
Відповідно до наказу №67 к від 14.08.2012 р., ОСОБА_7 , була звільнена з посади ветеринарного фельдшера першої категорії дільничної лікарні Інгулецького району, після чого почала працювати на роботодавця ОСОБА_3 , щотижнево, а саме згідно графіка: з понеділка по п`ятницю з 08:00 годин до 16:00 годин.
Так, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , в порушення законного порядку створення робочих місць, навмисно, всупереч інтересам громадян, грубо порушуючи Конституційне право на працю, ст. ст. 5,13 ЗУ «Про охорону праці», ст. ст. 2, 24 п. 6, 24-1 Кодексу законів про працю України, що передбачають обов`язкове укладання письмової угоди з фізичними особами та реєстрації в 7-ми денний термін в центрі зайнятості, в період часу з березня 2012 по серпень 2014, трудовий договір якій був укладений з працівником ОСОБА_7 , в міському центрі зайнятості не зареєструвала, чим завдала значної шкоди охоронюваним законом правам окремої громадянки, а саме: повноцінно реалізувати своє право на працю, включення вказаного періоду трудової діяльності до пенсійного стажу, соціальне страхування на період хвороби, повної та часткової втрати працездатності, матеріальну допомогу по безробіттю.
Таким чином, на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 , будучи фізичною особою - підприємцем, виконуючи організаційно-розпорядчі функції мала можливість та повинна була обов`язково в 7-ми денний термін зареєструвати в міському центрі зайнятості трудову угоду яка була укладена між нею та ОСОБА_7 , але вона безпідставно, умисно не виконала зазначених дій.
Тим самим, на думку прокурора, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172 КК України за ознаками: грубе порушення законодавства про працю.
Під час розгляду вказаної справи, після з`ясування обставин та підтвердження їх доказами, прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання, підтримане прокурором ОСОБА_4 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст.. 172 ч.1 КК України та закриття провадження по кримінальній справі у зв`язку з декриміналізацією.

В обґрунтування свого клопотання прокурором було зазначено що в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу знаходиться кримінальна справа № 0000675 від 01.08.2014 року відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а згідно з ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом №77-VlIl від 28.12.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесені зміни до ст. 172 КК України «Грубе порушення законодавства про працю», а саме: незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Крім цього, вищевказаним Законом внесені зміни до ч. 3 ст. 41 КУпАП «Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці», а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

На даний час набрав чинності вказаний закон, яким фактично скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_3 .

Відповідно до п.7 ст. 284 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (а ні, закрити провадження) тільки у разі якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) виявляються під час судового розгляду. Одночасно з цим, закриття кримінального провадження у разі якщо обвинувачений проти цього заперечує не допускається тільки з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої ст. 284 КПК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що передбачено ч. 8 ст. 284 КПК України.

В зв`язку з тим, що закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 здійснюється не з підстави звільнення її від кримінальної відповідальності (п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України), а в зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою (п.4 ч.І ст. 284 КПК України), то згода обвинуваченої в цьому випадку не потрібна, остільки не передбачена діючим законодавством.

Таким чином, на думку прокурора обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання, вважає, що прокурор, як сторона обвинувачення, не вживши наданих йому процесуальних повноважень, замість того, щоб перекваліфікувати злочин ОСОБА_3 , яка порушила законодавство про працю, просить суд звільнити її від кримінальної відповідальності. Просила не задовільняти клопотання прокурора по справі № 212/1153/15-к відносно ОСОБА_3 , а звернутися до прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 з метою перекваліфікувати злочин, вчинений ОСОБА_3 , зі ч.І ст. 172 КК України на ст. 173 КК України «грубе порушення угоди про працю службовою особою підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, а також окремим громадянином або уповноваженою ними особою шляхом обману чи зловживання довірою або примусом до виконання роботи, не обумовленої угодою» та ст. 175 КК України «безпідставна невиплата заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства, установи або організації незалежно від форми власності чи громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності».
Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_6 підтримали вказане клопотання прокурора. Вину в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 не визнала.

Вислухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченої та її захисника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 77-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесені зміни до ст. 172 КК України «Грубе порушення законодавства про працю», а саме: незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Поняття «інше грубе порушення законодавства про працю», яке використане законодавцем у частині 1 статті 172 КК України, має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід звертатися до відповідних норм Кодексу законів про працю України. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.

Визнання порушення законодавства про працю грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: 1) характеру порушуваних трудових прав людини; 2) категорії працівника, права якого порушуються; 3) об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо); 4) суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

Отже, вирішуючи питання про те, чи є порушення законодавства про працю грубим, суд у кожному окремому випадку має виходити з характеру порушених трудових прав людини, обставин, за яких вчинено це порушення, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

Вказана правова позиція відповідає висновку викладеному в постанові Верховного суду України по справі № 5-106кс15 від 01 жовтня 2015 року.

Так, відповідно до показів потерпілої ОСОБА_7 кожного місяці вона сплачувала онуку обвинуваченої Кирилу 200 грн. за те що він її офіційно працевлаштував. Жодного разу заробітну плату потерпіла від нього не одержувала. З показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та самої потерпілої вони домовлялись про спільну підприємницьку діяльність. Після цих події ОСОБА_7 18.07.2о14 року зареєструвалась як фізична особа - підприємець та самостійно здійснює підприємницьку діяльність.

Крім цього, вищевказаним Законом внесені зміни до ч. 3 ст. 41 КУпАП «Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці», а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю.

На час розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у справі, 04.05.2016 року, набрав чинності закон, яким фактично скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_3 .

Так, фактично змінами до Кодексу України про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_3 перестали підпадати під кримінальну відповідальність у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до п.7 ст. 284 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (а ні закрити провадження) тільки у разі якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) виявляються під час судового розгляду. Одночасно з цим, закриття кримінального провадження у разі якщо обвинувачений проти цього заперечує не допускається тільки з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої ст. 284 КПК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що передбачено ч. 8 ст. 284 КПК України. В зв`язку з тим, що закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 здійснюється не з підстави звільнення її від кримінальної відповідальності (п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України), а в зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою (п.4 ч.1 ст. 284 КПК України), то згода обвинуваченого в цьому випадку не потрібна, остільки не передбачена діючим законодавством.

Разом з тим, приймаючи зазначене вище рішення, суд не приймає посилання потерпілої на обставини, які на її думку перешкоджають закриттю даного провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, з приводу не пред`явлення ОСОБА_3 обвинувачення в скоєнні інших кримінальних правопорушень, оскільки вони виходять за межі висунутого обвинувачення, а прокурор після дослідження обставин та підтвердження їх доказами, таким правом не скористався.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Що ж стосується стягнення цивільного позову, то суд вважає за необхідне цей позов залишити без розгляду, оскільки суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, які по цій справі не виносились.

Таке залишення без розгляду цивільного позову позивача не обмежує її право у подальшому звернутися до суду з цивільним позовом у встановленому ЦПК України порядку.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 284, ч. 2 ст. 369, 372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою - задовольнити.

Закрити кримінальне провадження №0000675 та звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право у подальшому звернутися до суду з цивільним позовом у встановленому ЦПК України порядку
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1