26.02.2016 Справа №607/1283/16-к
Тернопільський міськрайонний суд
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася та проживає у АДРЕСА_1 , із вищою освітою, заміжньої, має двоє дітей, працює бухгалтером у ТОВ «Полісько-Волинські ігри», раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 358 КК України,
обвинуваченої ОСОБА_3 , -
09 лютого 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт із додатками у вказаному кримінальному провадженні, із угодою про визнання винуватості, укладеною 08 лютого 2016 року у м. Львові між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 .
Відповідно до угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 01 лютого 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
Також, сторонами погоджено покарання ОСОБА_3 : за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі 3 роки, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі 2 роки; на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів у виді 3 років обмеження волі із звільненням відповідно до ст. 75 КК України від відбування показання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; із покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Учасники підготовчого провадження в судовому засіданні, просять, кожен окремо, суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши учасників, вивчивши обвинувальний акт з додатками, виконавши вимоги ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
- умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону;
- очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків. Зокрема, згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку також зазначається формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Також, вимоги щодо наявності в угоді про визнання винуватості формулювання підозри чи обвинувачення та його правової кваліфікації з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотних для кримінального провадження обставин передбачені і ч. 1 ст. 472 КПК України.
Як вбачається із змісту угоди, вказаних вимог КПК України при укладенні угоди не дотримано, що позбавляє суд можливості ухвалити вирок на підставі угоди.
Так, в п. 1 угоди вказано, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, а саме: « ОСОБА_3 у період з 01 листопада 2013 року по 02 грудня 2013 року, перебуваючи на посаді бухгалтера-касира Тернопільського представництва ТОВ «М.С.Л.», будучи матеріально-відповідальною особою та несучи повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй цінних паперів, бланків документів суворої звітності, товарно-матеріальних цінностей, збереження та цільове використання коштів, на виконання п. 2.15 Посадової інструкції, будучи зобов`язаною здійснювати у встановленому законодавством порядку ідентифікацію фізичної особи, яка звернулась до представництва із заявою про виплату виграшу у лотерею, вступивши у попередню змову з такою особою, складала підроблені офіційні документи, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей щодо особи, яка отримує виграш, у комп`ютерну програму «АРМ-технолог», що формує видаткові касові ордери, які надавали право на отримання грошового виграшу та використовувала вказані підроблені документи, здійснюючи виплату виграшу».
Таким чином, в угоді відсутня правова кваліфікація дій ОСОБА_3 ; формулювання обвинувачення не містить місця вчинення кримінального правопорушення, не зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, як вбачається з обвинувального акту, численні епізоди злочинної діяльності обвинуваченої, і відповідно, зазначення такої кваліфікуючої ознаки як повторність.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, крім іншого, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314, 468-474, 392 КПК України, суд,-
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1