Справа № 465/6204/13-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/126/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 465/6204/13-к про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Королеве Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.125 КК України

з участю: обвинуваченого ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2015 року.
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено:

за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 09 травня 2013 року близько 17 год. у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс їй один удар кулаком правої руки в ліву сторону підборіддя та вийшовши на сходову площадку, знову наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ліву сторону підборіддя, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 синець на обличчі, який відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2015 року скасувати. Кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
Зазначає, що вирок суду є незаконним і необгрунтованим, судом порушені норми процесуального та матеріального права. Вважає, що ОСОБА_8 не зверталась в міліцію і в матеріалах кримінального провадження в порушення вимог ст. 214 КПК України немає письмової заяви потерпілої щодо вчиненого відносно неї злочину, а відомості в ЄРДР внесені на підставі рапорту старшого дільничного інспектора ОСОБА_10 , а тому, підстав для внесення даних в ЄРДР не було.

Також, на думку захисту, суд дав неправильну оцінку зібраним доказам, зокрема, не можна було брати свідчення ОСОБА_8 до уваги, оскільки існує явна непослідовність її показів: під час проведення судової експертизи вона не повідомила судмедексперта, що шарпалась із ОСОБА_11 , усупереч тому, що в протоколі допиту від 08.06.2013р. потерпіла стверджує про це.

Щодо показів свідка ОСОБА_12 , то їх необхідно критично оцінювати, тому що ОСОБА_12 стверджувала, що через отвір привідкритих дверей своєї квартири бачила як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 удар кулаком в щелепу з лівої сторони. Але за вказаних свідком обставин вона могла побачити лише праву частину тіла потерпілої, а удар був у ліву частину обличчя.

Висновок експерта ОСОБА_13 № 831 від 20.05.2013 року необхідно вважати недопустимим доказом. Так, у постанові про призначення судово-медичної експертизи вказано лише, що ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження, не конкретизовано, які саме, а тому не зазначено предмету експертизи. Експерт Горбань у суді заявила, що синець на обличчі потерпілої міг утворитись впродовж 9, 10, 11 травня 2013 року, тобто точної дати установити не може.

Наголошує, що судом не взялись до уваги та не наведені у мотивувальній частині вироку показання ОСОБА_14 , яка в суді показала, що ОСОБА_6 не завдавав ударів ОСОБА_8 на сходовій клітці, ні ОСОБА_15 , ні будь-кого із сусідів через дверне вічко на сходовій клітці вона не бачила.

Вважає, що досудове розслідування проведено з обвинувальним ухилом, так слідчий умисно не проводив огляд місця події та слідчий експеримент, оскільки тоді було би встановлено, що через відкриті двері ОСОБА_15 не могла б побачити осіб, які стоять на сходовій клітці. Також на вибірковість слідства вказує і те, що слідчий під час допиту не застосував фотозйомку, із якої вбачалися б тілесні ушкодження потерпілої.

Також у матеріалах справи відсутні дані щодо призначення процесуального прокурора.

Звертає увагу на закінчення строків давності, передбачених ч.1 ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що 09.05.2013р. ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження та не примирився із нею.

В засіданні суду апеляційної інстанції 19.05.2016р. захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та дав пояснення, аналогічні доводам апеляційної скарги, пояснив, що знімає раніше заявлене клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_14 та експерта ОСОБА_16

24.05.2016р. захисник ОСОБА_7 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. Обвинувачений ОСОБА_6 подав письмову заяву, в якій просить завершити розгляд апеляційної скарги без участі захисника. Апеляційну скаргу просить задоволити.

В засіданні суду апеляційної інстанції 19.05.2016р. потерпіла ОСОБА_8 щодо апеляційної скарги заперечила та дала пояснення в заперечення доводів апеляційної скарги. Будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, 24.05.2016р. потерпіла в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, причини неявки не повідомила, а тому розгляд справи ухвалено завершувати без її участі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляції, прокурора та потерпілої ОСОБА_8 про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обгрунтованим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину заперечив та показав, що 09.05.2013 року потерпіла ОСОБА_8 була у нього вдома, він її пригощав, вони обоє вживали алкоголь, після чого потерпіла пішла додому. Він їй тілесних ушкоджень не спричиняв, потерпіла його оговорює.

В сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд належно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 , ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, правильно визнав такими, що не відповідають дійсності твердження обвинуваченого про те, що він жодних тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв; вірно взяв за основу вироку показання потерпілої ОСОБА_8 , оскільки вони об`єктивно стверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами по справі.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що 09.05.2013р. обвинувачений ОСОБА_6 запросив її в гості, пригощав, він пив горілку, вона шампанське. Потім обвинувачений почав ставити несподівані питання щодо її поведінки у випадку зґвалтування, чи не боїться вона випасти з балкону, а тоді вдарив її в обличчя. Вона вибігла на сходову клітку, дзвонила сусідам ОСОБА_14 , ОСОБА_12 ; ОСОБА_14 дверей не відчинила, лише ОСОБА_12 привідкрила двері квартири В цей час ОСОБА_6 , який перед тим утримував потерпілу за руки, знову вдарив рукою в обличчя.

Показання потерпілої ОСОБА_8 є детальними та послідовними, не містять суперечностей, відповідають іншим доказам по справі та обгрунтовано прийняті судом до уваги.

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні ствердила, що почувши дзвінок, шум на сходовій клітці, привідкрила двері своєї квартири. Побачивши як ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 в обличчя, закрила двері.

Покликання в апеляціях на необ`єктивність, протирічивість показань свідка ОСОБА_12 необгрунтоване. Даний свідок є безпосередніми очевидцем злочину, розповіла про обставини, за яких бачила як обвинувачений вдарив потерпілу. Її покази відповідають показанням потерпілої ОСОБА_8 та стверджуються даними висновку судово-медичної експертизи.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 831 від 20.05.2013р., ствердженому в судовому засіданні судово-медичним експертом ОСОБА_16 , у ОСОБА_8 виявлено синець на обличчі, який відноситься до легкого тілесного ушкодження та міг виникнути 09.05.2013р.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що даний висновок експертизи слід вважати недопустимим доказом - безпідставне. При призначенні та проведенні судово-медичної експертизи не було допущено порушень вимог закону, про що зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі. Дані висновку судово-медичної експертизи категорично стверджені в судовому засіданні судово-медичним експертом ОСОБА_16 , не викликають сумнівів в своїй об`єктивності та обґрунтовано прийнятий судом до уваги.

Досліджені судом першої інстанції докази по справі, в тому числі, дані висновку експертизи, показання свідка ОСОБА_12 відповідають показанням потерпілої про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень і спростовують твердження обвинуваченого про те, що він потерпілій тілесних ушкоджень не спричиняв.

Покликання в апеляційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_8 не зверталась з заявою про злочин, а відомості в ЄРДР внесені на підставі рапорту старшого дільничного інспектора ОСОБА_10 , - безпідставне. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дані внесені в ЄРДР на підставі звернення ОСОБА_8 , факт її звернення з заявою про злочин стверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.05.2013р., протокол підписаний заявником ОСОБА_8 , що нею підтверджено і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Щодо твердження захисника в апеляційній скарзі, що судом не наведені у мотивувальній частині вироку показання свідка ОСОБА_14 , яка, заглядала у дверне вічко і не бачила заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, - то всупереч доводам апеляційної скарги, у вироку судом наведено зміст показань даного свідка, яким суд дав належну оцінку, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги про істотну однобічність та неповноту досудового і судового слідства. З матеріалів справи видно, що органи досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би могли вплинути на законність постановленого вироку, у справі не допущено.

Відповідно до долученої до матеріалів справи постанови заступника прокурора Франківського району м. Львова від 16.05.2013р. у даному кримінальному провадженні призначена група прокурорів, в тому числі, процесуальним прокурором є прокурор ОСОБА_17 , яким затверджено обвинувальний акт, та який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції. Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дав вірну оцінку зібраним доказам: показам обвинуваченого, потерпілої, свідків, іншим доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України є вірною.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом 2 групи, пом`якшуючі покарання обставини, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності. За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання у вигляді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Разом з тим, суд неправильно застосував кримінальний закон за наявності до того підстав, не застосував положення ст.ст. 49, 74 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 09.05.2013р. вчинив злочини невеликої тяжкості, за який законом передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі то відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності вже закінчились, на що обгрунтовано звертає увагу захисник в апеляційній скарзі.

Разом з тим, ОСОБА_6 в засіданні суду апеляційної інстанції ствердив, що не бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

А тому, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком суду за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст. 49 КК України та задоволення апеляційної скарги захисника в цій частині.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 7 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного цим вироком покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч.1 ст. 49 КК України.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: