Справа № 305/1500/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.10.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянувшиу режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за № 11сс/777/273/16 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 1 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Морозівка Ілінецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше несудимого,
та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, строком на 60 днів, -
Згідно ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 1 вересня 2016 року слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області звернувся з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 30 серпня 2016 року, близько 18-ї години 45-ї хвилини, в квартирі АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_9 , внаслідок чого останньому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечними для життя в момент спричинення.
30 серпня 2016 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України, внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України.
31 серпня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не має міцних соціальних зв`язків, скоїв кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, проживає разом з колишньою дружиною ОСОБА_10 , яка є свідком в даному кримінальному провадженні, слідчий СВ просив застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вважаючи, що слідчим, прокурором не доведено наявність ризиків, перерахованих у клопотанні, а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного забезпечить його належну процесуальну поведінку, оцінивши всі дані щодо його особи, з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, слідчим суддею Рахівського районного суду ухвалою від 01.09.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без використання електронних засобів контролю, заборонивши йому відлучатися за межі населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду з 20 години по 7 годину, з покладенням на нього обов`язків, визначених у п.1 ч.5 ст.194 КПК України.
Прокурор, не погоджуючись з рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали слідчого судді від 1 вересня 2016 року, в зв`язку з її необґрунтованістю. Просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Рахівського ВП та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вважає, що прокурором під час розгляду клопотання було доведено існування ризиків, визначених ст.177 КПК України, а застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не запобігне ризикам, зазначеним в клопотанні та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, що дасть йому можливість переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та виконанню процесуальних рішень; незаконно впливати на свідків, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, продовжувати і далі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, з огляду на спільне проживання з ОСОБА_10 , співмешканець якої є потерпілим в даному кримінальному провадженні. Вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином не оцінено тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку допитаного дистанційно підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а скаргу прокурора безпідставною, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
У відповідності до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право : залишити ухвалу без змін, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
В свою чергу, згідноположень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яким запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Разом з тим, запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Відмовляючи в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя обґрунтовано, з урахуванням мети та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Слідчий суддя цілком вірно вказав, що слідчим та прокурором не було доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на учасників кримінального провадження, і матеріали клопотання не містять жодних фактичних даних щодо цього.
Твердження прокурора про те, що сам факт проживання підозрюваного зі свідком по справі ОСОБА_10 та неприязних стосунків між ними та потерпілим ОСОБА_9 дає підстави констатувати про можливі спроби ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, з метою перешкодити встановленню істини по справі, є лише припущеннями, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин прокурором не надано.
Крім того, підозрюваний має постійне помешкання, є пенсіонером, інвалідом ІІ групи за станом здоров`я, на виклик для проведення дистанційного судового провадження з`явився, і ствердив суду, що не має наміру порушувати взятих на себе процесуальних обов`язків.
Як на доказ необхідності взяття ОСОБА_6 під варту слідчий та прокурор посилаються на тяжкість злочину, у скоєнні якого він підозрюється, а також суворість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини та зазначають, що застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів не запобігне ризикам, зазначеним в клопотанні та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, що дасть йому можливість уникнути від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та виконанню процесуальних рішень; незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування тощо.
Колегія суддів визнає такі доводи недостатніми для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою. Прокурор та слідчий не довели, що з моменту початку досудового розслідування підозрюваним були вчинені чи були намагання вчинити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Статею 178 КПК України визначено обставини, які при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в їх сукупності.
Відтак, зазначені в апеляції прокурором обставини про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, тяжкість злочину, який ставиться у провину ОСОБА_6 та припущення про здійснення ним неправомірного впливу на учасників даного кримінального провадження та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, є недостатніми та не є безумовними підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року слідує, що судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно дійшов висновку про те, що прокурором та слідчим клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не мотивоване, а доводи, викладені у ньому, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного найсуворішого виду запобіжних заходів буде виправданим.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що слідчим суддею Рахівського районного суду ухвалою від 1 вересня 2016 року обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду від 1 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді: