Справа № 308/1016/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 317 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000140 від 18 січня 2016 року та угода про визнання винуватості від 30 січня 2016 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 317 ч. 1 КК України.

Згідно обвинувального акту, 18.01.2016 р., приблизно о 08.00 год., ОСОБА_4 , знаходячись по вул. Грушевського в м. Ужгороді неподалік будівлі «Паладіум», діючи умисно, незаконно, знайшов тим самим придбав наркотичну речовину марихуану. Частину наркотичного засобу марихуани ОСОБА_4 вжив шляхом викурювання та частину самостійно вжили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також шляхом викурювання через кустарно виготовлений пристрій «бульбулятор», перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 , а решту наркотичного засобу марихуана, умисно, без мети збуту, зберігав в приміщенні квартири за місцем свого проживання до моменту вилучення працівниками міліції 18 січня 2016 року.
Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, без мети збуту.
Крім цього встановлено, що 18 січня 2016 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, протиправно, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , після незаконного придбання наркотичної речовини «марихуана» надав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дозвіл на вживання вищевказаного наркотичного засобу за місцем свого проживання, шляхом викурювання через кустарно виготовлений пристрій «бульбулятор».
Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 317 КК України надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.
30 січня 2016 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором у кримінальному провадженні № 0000140 від 18 січня 2016 року та підозрюваним ОСОБА_4 , в якій вони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, а також в якій ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні осіб, які могли виготовляти наркотичний засіб та залишити його за місцем проживання останнього. Також, з угоди вбачається, що сторони врахували обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття ОСОБА_4 .

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили відмовити в затвердженні угоди. Крім цього ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вини у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях він не визнає, а укладення між ним та прокурором угоди на досудовому розслідуванні є не добровільним і вчинене ним внаслідок обіцянок збоку прокурора.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

На виконання вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону.

Відповідно до положень ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо після роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений заперечує проти затвердження угоди, вона не може бути затверджена. У такому випадку суд постановляє ухвалу про відмову в затвердженні угоди та повертає матеріали прокурору для продовження досудового розслідування або призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку (якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження).

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України не визнав, заперечував проти укладення угоди, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості від 30 січня 2016 року, укладена між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 порушує права та інтереси останнього.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

За таких обставин в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити.

З урахуванням того, що угоду досягнуто під час досудового розслідування, суд, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК.

На підставі встановленого та керуючись ст.ст. 314-317, 395, 474 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000140 між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 відмовити та повернути кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000140 від 18 січня 2016 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1