АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/955/16 Справа № 205/8915/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року місто Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали судового провадження за поданням Ленінського районного відділу міста Дніпропетровськ кримінально-виконавчої інспекції про скасування засудженому ОСОБА_6 випробувального терміну та направлення його в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 05 квітня 2016 року, постановлену стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровськ, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, мешканця АДРЕСА_1 ,
за участю:

прокурора - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

засудженого - ОСОБА_6

представника КВІ - ОСОБА_9

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 05 квітня 2016 року задоволено клопотання Ленінського районного відділу міста Дніпропетровськ кримінально-виконавчої інспекції про скасування засудженому ОСОБА_6 випробувального терміну та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 18 листопада 2014 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_6 протягом іспитового строку, встановленого вироком суду, систематично вчиняв правопорушення, за які тричі притягувався до адміністративної відповідальності, а тому, на думку суду першої інстанції, він не став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 , не погодившись із таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції.

Вимоги своєї апеляційної скарги засуджений обґрунтовує тим, що він не порушував умов відбування покарання, до адміністративної відповідальності він був притягнутий не законно. Суд першої інстанції не прийняв до уваги його стан здоров`я та позитивні характеристики.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи засудженого ОСОБА_6 , який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, думку захисника ОСОБА_8 , яка вимоги апеляційної скарги її підзахисного також підтримала у повному обсязі і також просила їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 та представника Ленінського районного підрозділу Кіровського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інстанції Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , які кожна окремо заперечували проти задоволення вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги засудженого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 18 листопада 2014 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 був звільнений від призначеного йому покарання з випробуванням та йому було встановлено іспитовий строк 2 роки і покладено обов`язки, передбачені п. п. 3 та 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Нормами ч. 2 ст. 78 КК України передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що постановою судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 15 квітня 2015 року (а. с. 56) ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року) та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Вказане правопорушення вчинене в період іспитового строку.

Постановою судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 07 жовтня 2015 року (а. с. 59) засуджений ОСОБА_6 знову був притягнутий до адміністративної відповідальності, на цей раз за ст. 44 КУпАП (незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту) і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 425 грн. Вказане правопорушення також вчинене в період іспитового строку, встановленого вироком суду.

На думку колегії суддів апеляційного суду, вчинення засудженим ОСОБА_6 вказаних адміністративних правопорушень, одно із яких пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів, тобто такого ж правопорушення, за яке він був засуджений вироком суду, свідчить про те, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що подання кримінально-виконавчої інстанції підлягає задоволенню.

Доводи засудженого, викладені ним в апеляційній скарзі, та його захисника, висловлені під час апеляційного розгляду, стосовно незаконності притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, на думку колегії суддів апеляційного суду, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки у встановленому законом порядку жодна із постанов про притягнення засудженого ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності оскаржена ним не була. За таких умов колегія суддів апеляційного суду вважає, що є підстави стверджувати, що ОСОБА_6 погодився із доводами, викладеними в постановах, та із вчиненням ним адміністративних правопорушень.

Відповідно до норм ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Нормами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду, розглядаючи апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбування покарання, не вправі переглядати судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 05 квітня 2016 року, постановлену стосовно нього, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: