Справа №489/3951/15-к 09.03.2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001854, за апеляційною скаргою прокурора Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням за ст. 124 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
обвинувачена ОСОБА_6
законний представник
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9
представник служби у
справах дітей ОСОБА_10
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи висновків суду щодо доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва скасувати в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженою за ст.124 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком на 45 діб. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України та призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Відмовлено в задоволенні цивільного позову прокурора на суму 442,92грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 9971,64 грн. за проведення молекулярно-генетичних експертиз.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Зазначає, що при ухваленні вироку суд не вірно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не врахував ст. 100 КК України відповідно до якої громадські роботи можуть бути призначені неповнолітній на строк від 30 до 120 годин.

Вважає, що суд при призначенні виду та розміру покарання врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особу обвинуваченої виключно формально, а тому покарання у вигляді громадських робіт є занадто м`яким та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Просить вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва скасувати в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
За вироком суду, 17.04.2015 року приблизно о 21:00 год. між неповнолітньою ОСОБА_6 та її знайомим ОСОБА_11 в загальному коридорі 1-го поверху в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_2 сталася сварка під час раптово виниклого конфлікту з останнім. В ході сварки ОСОБА_11 став ображати ОСОБА_6 , наносити їй руками удари по тілу, а потім схватив за волосся та затягнув на кухню, де остання взяла зі стола кухонний ніж та тримаючи його перед собою, намагалась випровадити ОСОБА_11 з квартири, після чого вони перемістились в загальний коридор 1-го поверху. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_11 продовжив ображати ОСОБА_6 , погрожував вбити та схватив за одяг. Після чого ОСОБА_6 , захищаючись, діючи умисно, з метою нанести тілесні ушкодження, перевищуючи межі необхідної оборони, нанесла ОСОБА_11 удар ножем в область грудей. В результаті дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового торакоабдомінального поранення з пошкодженням діафрагми та перикарду, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку, від яких він в лікарні помер ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 01:10 год.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 889 від 20.04.2015 р. смерть ОСОБА_11 настала внаслідок одного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням діафрагми, навколосерцевої сорочки, стінки шлуночка серця, яке ускладнилося масивною внутрішньоплевральною і внутрішньочеревною кровотечею та геморагічним шоком, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів.

За ступенем тяжкості вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_11 .
Оцінивши докази в їх сукупності, суд кваліфікував дії обвинуваченої за ст. 124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене в разі перевищення меж необхідної оборони, оскільки вбачається, що ОСОБА_6 вимушена була захищатися від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_11 , однак при цьому для ОСОБА_6 існувала небезпека бути побитою, реальної ж загрози для її життя не було.
Призначаючи ОСОБА_6 міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку в обласному наркологічному диспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває, за місцем навчання характеризується негативно, на обліку у службі у справах дітей адміністрації Ленінського району та СКМСД Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області не перебуває. Обставина, яка пом`якшує покарання - є щире каяття, вчинення злочину неповнолітньою, за таких обставин, суд вважав необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді громадських робіт.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_6 її законного представника та захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, думку представника служби у справах дітей, , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України ґрунтуються на досліджених судом доказах і апелянтом не оскаржуються, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України не перевіряються.

Обвинуваченою ОСОБА_6 її законним представником та захисником вирок не оскаржується.

Відповідно до положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів не погоджується з думкою прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 65 КК України належним чином врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у службі у справах дітей адміністрації Ленінського району та СКМСД Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області не перебуває, посередньо характеризується за місцем навчання, вчинила злочин в неповнолітньому віці, як пом`якшуючу покарання обставину судом обґрунтовано враховано щире каяття у вчиненому і вірно обрано вид покарання а саме громадські роботи, і такий вид покарання є достатнім для виправлення неповнолітньої обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. А тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 більш суворого виду покарання .

Між тим, при ухвалені вироку суд першої інстанції призначив обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, що суперечить положенням ст. 100 КК України відповідно до яких громадські роботи можуть бути призначені неповнолітній на строк від 30 до 120 годин. Доводи апеляційної скарги прокурора в даному випадку є слушними а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, в частині призначення ОСОБА_6 покарання, з пом`якшенням призначеного їй покарання до 120 годин громадських робіт.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ст. 124 КК України до 120 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді