Код суду 233 Справа № 233/1035/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001933 від 14 грудня 2015 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
в с т а н о в и в :
На початку серпня 2015 року (точно дата і час в ході слідства не встановлені) гр-н ОСОБА_5 знаходився на пустирі, на відстані приблизно 100-150 м від кінця вул. Тітова м. Костянтинівка Донецької області, де знайшов предмет, зовні схожий на корпус ручної гранати РГД-5, еліпсоїдної форми, діаметром 51 мм, довжиною 76 мм, вагою 262 г, виготовлений з магнітного металу, що пофарбований барвником зеленого кольору, на поверхні якого є виступаючий ободок, схожий на сполучний шов, характерний для вальцювання, діаметром 57 мм, в верхній частині предмета є глухий отвір діаметром 14 мм і глибиною 64 мм, в якому розташована металева гільза, у верхній частини якої є внутрішня різьба. На предметі було нанесено маркувальне позначення, виконане барвником чорного кольору «214-83 Т». В корпус цього предмету було вкручено другий предмет, схожий на запал для ручної гранати УЗРГМ-2, який представляє собою виріб циліндричної форми, виготовлений з немагнітного металу сірого кольору, та має розміри: довжина 97 мм, максимальний діаметр 17,5 мм, діаметр верхньої частини 11 мм, діаметр нижньої частини 9 мм, вага 43 г, та має зовнішню різьбу діаметром 15 мм. До корпусу предмета прикріплена за допомогою шпильки вигнута пластина. До шпильки приєднане кільце. В нижній частини пластини механічним способом нанесене маркування « НОМЕР_1 », а чорним барвником нанесене маркування «201».
Достовірно знаючи, що виявлений ним предмет є бойовим припасом, придбання, зберігання і носіння якого без відповідного дозволу є незаконним, ОСОБА_5 підібрав його, тим самим здійснивши незаконне придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу. Далі ОСОБА_5 , придбаний при вищевикладених обставинах металевий предмет поклав в кишеню свого одягу та переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснивши незаконне носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, де поклав його в скляну банку та сховавши у господарській будові і накривши порожніми пластиковими ємностями, став незаконно, умисно зберігати бойовий припас, без передбаченого законом дозволу.
14 грудня 2015 року у період часу з 13.20 год. до 13.40 год., в ході проведення в установленому законом порядку огляду подвір`я та господарської будови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_5 , співробітниками поліції у господарській будові, в скляній банці об`ємом 0,5 л, верхня частина якої була закрита пластиковою кришкою червоного кольору, було виявлено та вилучено, згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи № 127 від 11.02.2016 року: промислово виготовлений корпус ручної осколкової гранати РГД - 5 (без запалу), яка є бойовим припасом, споряджений зарядом вибухової речовини - тротил (100-115 г), використовується для ураження живої сили противника у наступі та обороні; промислово виготовлений уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, який є бойовим припасом, що відноситься до засобу детонування (пристрій призначений для створення вибухового імпульсу), використовується для підриву розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5 та РГ-42.
При поєднанні корпусу гранати РГД-5 з уніфікованим запалом ручної гранати УЗРГМ-2 отримується повністю споряджена та готова до використання за призначенням осколкова ручна граната дистанційної дії РГД-5, яка відноситься до боєприпасів та придатна до вибуху.
Тим самим ОСОБА_5 своїми умисними діями порушив вимоги Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.
25 лютого 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

26 лютого 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001933 від 14 грудня 2016 року, та підозрюваним ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; під наглядом у лікаря психіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, - незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експерта (проведення вибухотехнічної експертизи 880,30 грн.), суд констатує те, що експертиза проведена державним органом, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а тому відшкодуванню за рахунок обвинуваченого не підлягають.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості, що укладена 26 лютого 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 лютого 2016 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі: важіль та кільце запобіжної чеки від запалу, які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП України в Донецькій області, варто знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя