справа № 243/9993/15-к
провадження 1-кп/243/78/2016
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

07 липня 2016 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника- адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Слов`янська обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000392 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження терміну запобіжного заходу- тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на два місяці. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що термін дії ухвали суду щодо продовженого запобіжного заходу відносно обвинуваченого спливає 15 липня 2016 року, а розглянути кримінальне провадження у цей термін не є можливим. Необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 зумовлена тим, що існує вірогідність того, що останній перебуваючи на свободі, може втекти з метою уникнення суворого покарання за скоєні кримінальні правопорушення та іншим шляхом перешкоджати кримінальному правопорушенні. Такий висновок грунтується на тому, що ОСОБА_4 зник з місця ДТП одразу після його вчинення, заходів щодо надання первинної медичної допомоги постраждалим не вжив, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння чи вживання наркотичних речовин відмовився, з метою приховати свою причетність до ДТП схилив свідків до надання слідству неправдивих свідчень в частині підтвердження неіснуючого алібі та нібито викрадення його транспортного засобу, на теперішній час продовжує не визнавати свою вину у вчиненні ДТП, яка призвела до загибелі трьох осіб. У зв`язку із нестабільною суспільно-політичною обстановкою на території Донецької області особливо підсилюється ризик переховування ОСОБА_4 від правоохоронних органів, оскільки обвинувачений є уродженцем м. Єнакієве Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, яка непідконтрольна офіційній владі України. ОСОБА_4 раніше працював в системі органів внутрішніх справ на вказаній території, що свідчить про його соціальні зв`язки з мешканцями вказаного міста, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження даними про особу обвинуваченого. Таким чином, у разі звільнення обвинуваченого з під варти він має можливість переховуватися на цій чи іншій території, на якій він буде недосяжним для правоохоронних органів України. Загроза призначення суворого покарання у разі визнання ОСОБА_4 винним за інкримінованим обвинуваченням також створює ризик його переховування, оскільки санкція частини 3 статті 286 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Окрім того, потерпілими у кримінальному провадженні до обвинуваченого заявлені цивільні позови на велику суму грошових коштів. Ризик ОСОБА_4 понести таку цивільно - правову відповідальність також створює передумову для можливого переховування від правоохоронних органів.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував та зазначив про те, що судом вже досліджені надані прокурором докази і за поданими клопотаннями встановлена їх незаконність, тобто матеріали кримінального провадження не підтверджують його винність в інкримінованих правопорушеннях. Просив змінити відносно нього запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт або заставу.

Захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_5 підтримав думку з приводу клопотання, висловлену його підзахисним.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що 05 жовтня 2015 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року, 08 грудня 2015 року, 03 лютого 2016 року, 28 березня 2016 року та 17 травня 2016 року були продовжені; строк дії останньої ухвали спливає о 24-00 години 15 липня 2016 року, що виключає можливість розгляду судом зазначеного кримінального провадження у цей термін, бо на адресу суду надійшла велика кількість письмових клопотань від учасників судового провадження щодо належності та допустимості доказів по кримінальному провадженню, які підлягають вирішенню у визначеному процесуальному порядку.

Незважаючи на прийняті судом, передбачені чинним законодавством, заходи щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, поведінка учасників кримінального провадження також свідчить про навмисне затягування ними розгляду судом цього кримінального провадження.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів убачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину. Йому повідомлено про підозру у вчиненні невеликої тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України та тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України, за який чинним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років.

Згідно пояснень у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений зі служби з органів внутрішніх справ, до затримання проживав у селі Богородичне Слов`янського району Донецької області. За даними паспорту він має з червня 2012 року реєстрацію у місті Єнакієво Донецької області, тобто на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цьому ризику, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження строку його тримання під вартою на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного та положень частини 4 статті 183 КПК України суд вважає не можливим визначати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 розмір застави.

Керуючись статтями 183,197, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Відносно обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 3 статті 286 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 24-00 години 04 вересня 2016 року.

Копії ухвали суду негайно вручити під розписку обвинуваченому і прокурору, та надіслати на виконання на адресу Артемівської установи виконання покарань УДПтС України в Донецькій області.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1