Єдиний унікальний номер 205/950/15-к
Номер провадження 1-кп/201/98/2016
УХВАЛА

01 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, обраного в рамках кримінального провадження, внесеному 30 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000719 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ісіль-Куль, Омської області, Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 315 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження, внесеного 30 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000719 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 315 КК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні колегією суддів відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловила думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, можливість ОСОБА_7 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у суді та вчинити інші кримінальні правопорушення та просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , в свою чергу, заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи свою позицію відсутністю обґрунтованої підозри відносно її підзахисного та недоведеністю стороною обвинувачення наявності відповідних ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання доцільності продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в суді та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поряд з цим, колегія суддів бере до уваги той факт, що обвинуваченому ОСОБА_7 органом досудового розслідування інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 315 КК України в період відбування останнім покарання у вигляді іспитового строку, призначеного за вироком суду, що набрав законної сили.

Більш того, колегія суддів також бере до уваги ту обставину, що обвинуваченому ОСОБА_7 разом з наведеними кримінальними правопорушеннями інкримінується вчинення кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, саме в період перебування останнього під підпискою про невиїзд після повернення даної справи для організації додаткового розслідування в рамках Кримінального процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Наведені обставини свідчать на підтвердження вищезазначених ризиків, які враховуються колегією суддів при вирішенні питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, при встановленні наведених ризиків, колегія суддів виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих правопорушень.

Поряд із цим, колегія суддів не може не враховувати підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зокрема, збут психотропних речовин та схиляння до вживання психотропних речовин, які є суспільно небезпечними для оточуючих.
При цьому, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського Суду у справі «Летельє проти Франції», колегія суддів дійшла до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 178, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду, колегія суддів вважає за доцільне продовжити тримання ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 липня 2016 року.

Вирішуючи клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів вважає його необґрунтованим, невмотивованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки стороною захисту не наведено переконливих підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

При цьому доводи сторони захисту щодо наявності необґрунтованої підозри та недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, як на підставу для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає непереконливими та розцінює їх, як обраний спосіб захисту, оскільки суд вирішує питання щодо доведеності вини у висунутому обвинуваченні на відповідній стадії за результатами судового розгляду, а тому не бере їх до уваги при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 30 липня 2016 року.

Встановити, що дія ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою закінчується 30 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3