Справа №490/9591/16-к 11.10.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000327 за апеляційними скаргами прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2016р., якою залишено без задоволення клопотання начальника відділення СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, громадянина України, депутата Баштанської районної ради VII-го скликання, одруженого, раніше не судимого, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_7
захисники ОСОБА_6
Провадження № 11сс/784/415/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_9

Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
Захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, у зв`язку із недоведеністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділення СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 4, 9 ч.5 статті 194 КПК України.

Узагальнені доводи апелянтів.
Захисник ОСОБА_6 не погоджується з зазначенням в ухвалі суду що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється органом досудового слідства у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, оскільки не вказано, на підставі яких доказів слідчий суддя дійшов до такого переконання.
Зазначає, що з протоколу затримання ОСОБА_7 від 30.09.2016 року вбачається, що його затримано за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Проте, письмове повідомлення про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України йому не вручалося.
Станом на час розгляду клопотання, ОСОБА_7 , відповідно до протоколу затримання, усно повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч.3 ст.368 КК України, а не по ч.3 ст.369-2 КК, як зазначено у клопотанні.
Вказує, що в повідомленні про підозру, яке складено з порушенням вимог п.5 та 6 ч.1 ст.277 КПК України, а потім і в ухвалі суду, зазначено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, тобто він є визнаний винуватим, хоча таке твердження відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, може міститися лише в обвинувальному вироку. Така вказівка є порушенням однієї з загальних засад кримінального провадження, а саме презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, передбаченої ст.62, п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст. 17 КПК України.
Таким чином, слідчим суддею розглянуто клопотання щодо особи, якій у передбаченому КПК порядку не вручено письмове повідомлення про підозру за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України та яка, відповідно не набула статусу підозрюваного за цією статтею.
Зазначає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу захисник заявив про недопустимість доказів, а саме: копії договору від 31.08.2016 рокуміж Лоцкінською сільською радою в особі голови ради - ОСОБА_10 та фізичною особою ОСОБА_11 тадвох аркушів паперу із зображенням інтернетсторінок ЗМІ.
Проте, під час вирішення питання про задоволення клопотання - слідчий суддя не надав жодної оцінки джерелу походження копії договору, та достовірності відомостей які в ньому відображено, а також джерелу походження інтернетсторінок.
Зазначає, що сторона обвинувачення не обґрунтувала, яким чином ОСОБА_7 , через які публікації в ЗМІ, довів до відома ОСОБА_11 свої вимоги і схилив його до надання неправомірної вигоди за здійснення ним впливу саме на голову Лоцкінської сільської ради ОСОБА_10 тавпливу на інших голів сільських рад Баштанського та Новобузького районів Миколаївської області з метою укладання аналогічних договорів.
Звертає увагу, що голови сільських рад не є підлеглими депутатам районних рад.
Також вказує, що твердження про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, не підтверджується наданими до слідчого судді доказами. Так, а ні у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 26 вересня 2016 року, а ні у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 29 вересня 2016 року не зазначено про те, що ОСОБА_7 вимагає грошові кошти саме за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Надані до суду документи не відображають на кого та за що ОСОБА_7 обіцяв чи здійснив вплив.
Вважає, що на даний час, за наявності долучених до клопотання доказів, підозра є необґрунтованою, оскільки відсутній склад злочину, передбачений ч.3 ст.369-2 КК України.

Прокурор вказує на наявність доказів, які дали підстави для оголошення ОСОБА_7 обґрунтованої підозри, у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , протоколами огляду місця події від 30.09.2016, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.09.2016.
Зазначає, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 працюють в магазині «Хамелеон», що відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно належить саме ОСОБА_7 , а підприємницьку діяльність у вказаному магазині здійснює його дружина. Крім цього, свідок ОСОБА_13 перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_7 , тому є достатні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків.
Крім того, вказує, що відповідно до отриманої інформації від управління організаційно - аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Миколаївській області, застосувати до ОСОБА_7 електронний засіб контролю не можливо, у зв`язку з тим, що станом на 04.10.2016 року використовуються всі наявні засоби.
Відповідно до наданої інформації Баштанського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, територію м. Баштанка з прилеглими населеними пунктами обслуговує лише один дільничний офіцер поліції.
Тому вважає, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є недостатнім, а обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту недоцільним.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 просить залишити її без задоволення, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги.
Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 31.08.2016 Лоцкінською сільською радою Баштанського району Миколаївської області в особі голови сільської ради ОСОБА_10 з фізичною особою ОСОБА_11 укладено договір щодо безоплатного надання послуг з благоустрою проїжджої частини дороги між населеними пунктами Лоцкине - Перемога в Баштанському районі Миколаївської області, шляхом особистого проведення розчищення дикоростучої деревної маси узбіччя дороги на вищевказаному шляху, зі строком дії договору до 30.09.2016р.

Отриману внаслідок виконання умов договору деревину ОСОБА_11 використовував у власних цілях, в т.ч. мав право нею розпоряджатися шляхом реалізації з метою одержання прибутку.

ОСОБА_7 , достовірно знаючи про строки дії зазначеного договору, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою створення відповідних умов для систематичного одержання неправомірної вигоди, організував на початку вересня 2016 року публікації в місцевих ЗМІ, спрямовані на дискредитацію осіб, які займаються розчищенням дикоростучої деревної маси. У такий спосіб ОСОБА_7 , довівши до відома ОСОБА_11 свої вимоги, схилив його до систематичного надання неправомірної вигоди за здійснення ним впливу на голову Лоцкінської сільської ради Баштанського району ОСОБА_10 з метою пролонгації договору від 31.08.2016р. та здійснення впливу на інших голів сільських рад Баштанського та Новобузького районів Миколаївської області з метою укладення аналогічних договорів, а також не створення перешкод у виконанні умов таких договорів.

30.09.2016р., близько 08:40 годин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, знаходячись неподалік будівлі АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_11 раніше обумовлені 5 000 грн. в якості неправомірної вигоди.

Вказані вище дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

24.09.2016 року відомості про вказаний злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000327 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

30.09.2016 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Начальник відділення СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, однак на теперішній час прокурором не наведено належних, обґрунтованих доказів, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Взявши до уваги позитивну характеристику ОСОБА_7 , наявність відзнак, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має двох малолітніх дітей, та те, що прокурором надано лише копії допитів свідків, прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного місця проживання, з покладанням на підозрюваного відповідних обов`язків, передбачених вимогами ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 в ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 , та відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з клопотання, необхідність обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий пов`язує з існуванням ризиків переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, незаконного впливання на свідків.

В матеріалах провадження достатньо відомостей на підтвердження обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.3ст.369-2 КК України, в тому числі показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , договором надання послуг з фізичною особою від 31.08.2016 між Лоцкінською сільською радою та ОСОБА_11 ; протоколами огляду місця події від 30.09.2016року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.09.2016р.

В ході судового провадження встановлено наступне: ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується виключно позитивно, нагороджений почесною грамотою Голови обласної ради за вагомий особистий внесок у розбудову та утвердження української державності у 2016 році з нагоди 25-ї річниці незалежності України, та у 2016 році Головою районної ради ОСОБА_16 ОСОБА_7 вручено Подяку за особистий благодійний внесок при вирішенні питання доставки гуманітарної допомоги від жителів Баштанського району військовим у зону АТО, а також Подяку за вагомий особистий внесок у соціально-економічний розвиток територіальної громади у 2015 році.

Крім того, судом вивчено надане клопотання від 01.10.2016 року учасників бойових дій в зоні АТО, які просили врахувати позитивну роботу ОСОБА_7 при обранні йому запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного і ненадання достовірних даних про дійсне існування заявлених ризиків про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду і впливу на свідків, слідчим суддею було вірно зазначено, що вказані прокурором ризики є недоведеними.

Отже, відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані до суду докази не доводять достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та відповідно ч.4 ст.194 КПК України обґрунтовано застосував більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Доводи прокурора про неможливість застосувати до ОСОБА_7 електронний засіб контролю, у зв`язку з тим, що всі наявні засоби вже використовуються, а територію м. Баштанка з прилеглими населеними пунктами обслуговує лише один дільничний офіцер поліції, є неспроможними. Оскільки, вказані обставини не можуть бути підставою для застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 стосовно відсутності вагомих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , вони є неприйнятними, оскільки надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 .

При цьому суд зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Твердження апелянта про відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 не є предметом розгляду у даному провадженні, а підлягають перевірці при розгляді справи судом 1-ої інстанції по суті обвинувачення.

Статтею 193 ч.4 КПК України передбачено можливість за слухання слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, свідків за наявності відповідного клопотання. Однак, за даними журналу судового засідання сторони судового провадження з таким клопотанням до суду не звертались.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що відмовляючи в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог закону та правильно і обґрунтовано прийняв рішення про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 4, 9 ч.5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2016р., якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 4, 9 ч.5 статті 194 КПК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: