Справа № 695/2331/15-к
номер провадження 1-кп/695/12/16
У Х В А Л А

15 квітня 2016 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст, 187, ч.З ст. 289 КК України, -

В с т а н о в и в :

Дана справа перебуває в провадженні Золотоніського міськрайонного суду.

В ході проведення підготовчого судового засідання до суду звернулася захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 із клопотанням про повернення обвинувального акту.

У своєму клопотанні адвокат вказує на те, що при складанні обвинувального акту поданій справі слідчим було порушено порядок висунення обвинувачення, передбачений п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так адвокат заявила, що в порушення вказаних вимог в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, далі формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення, після чого йде посилання на докази. Вона вважає, що таким чином, був порушений порядок висування обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і тому судове провадження за даним обвинувальним, актом є неможливим.

При викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації відносно ОСОБА_9 слідчим, який складав обвинувальний акт та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97р. (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч.2 ст.1, ст.9 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина 5 ст.17 КПК України встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Проте в обвинувальному акті (абз.2 стор.19) зазначено, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України; далі (абз.2 стор.22) зазначено, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України; у абз.2 стор.23 зазначено, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України.

На думку адвоката це є грубим порушенням норм презумпції невинуватості і вказує на необхідність повернення обвинувального акту, оскільки є тотожнім визнанню винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Також захисник ОСОБА_9 вказує на те, що в додатках до обвинувального акту не зазначено кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування та письмового роз`яснення підозрюваним про можливість розгляду кримінального провадження судом присяжних. Розписка підозрюваних та захисників про тримання копій обвинувальних актів і реєстрів матеріалів досудового розслідування складено на 2 арк. Однак, ОСОБА_9 ніякої розписки про отримання вказаних документів;не надавав, оскільки взагалі відмовився писати будь-що без присутності захисника, а 14.07.2015 року адвоката ОСОБА_6 , як захисника, не запрошували бути присутньою при складанні будь яких процесуальних документів за участі ОСОБА_9 .

Статтею 109 КПК України визначено поняття «реєстру матеріалів досудового розслідування», з якого вбачається, що він повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Винятки з вказаної норми Закону, як вказує адвокат, відсутні.

В розділі І реєстру матеріалів досудового розслідування в якості процесуальних дій, проведених в ході досудового розслідування зазначено всього 16 процесуальних дій, в розділі ІІ зазначено 13 процесуальних рішень, в розділі ІІІ зазначено 8 заходів забезпечення кримінального провадження, всього 37 дій. Але в рамках досудового розслідування були прийняті й інші процесуальні дії, рішення, та заходи кримінального провадження, всього 176, а не 37 як зазначено у реєстрі.

Із наведеного вище, заявляє у своєму клопотанні захисник ОСОБА_9 , чітко вбачається, що як у самому обвинувальному акті, так і в реєстрі, який є необхідним та обов`язковим додатком до обвинувального акту, із зазначенням всіх прийнятих по справі процесуальних рішень та повідомлень, при проведенні досудового розслідування, як було вже відмічено вище, відсутні такі відомості, в тому числі і відомості про внесення до Єдиного Реєстру досудового розслідування відомостей про закінчення досудового розслідування.

Вказані вище порушення вимог чинного кримінально процесуального законодавства України, сторона Захисту розцінює, як грубе порушення вимог КПК України, а тому є недопустимим та вказує на безвідповідальне ставлення органа досудового розслідування, шо порушує основоположні вимоги норм та принципів, як Конституції так і Кримінального процесуального кодексу України та просить повернути вказаний обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає встановленим вимогам.

В судовому засіданні захисник підсуднього ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 вказане клопотання підтримав.

Підсудні ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вказане клопотання підтримали повністю.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо заявленої скарги та пояснила, що при складанні обвинувального акту по вказаному кримінальному провадженню було дотримано всіх норм, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та Конституцією України і що вказані порушення не впливають на хід досудового слідства та на розгляд справи в судовому засіданні. Тому просить відмовити захиснику ОСОБА_9 у задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Дійсно, як встановлено судом, відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частиною 5 ст.17 КПК України встановлено механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Проте в обвинувальному акті в абз.2 стор.19 вказано, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України; далі в абз.2 стор.22 зазначено, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України; у абз.2 стор.23 зазначено, що ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України.

Суд приходить до висновку, що викладене є грубим порушенням норм презумпції невинуватості, оскільки викладене є тотожнім визнанню винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Також в підготовчому судовому засіданні судом при вивченні обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що в розділі І реєстру матеріалів досудового розслідування в якості процесуальних дій, проведених в ході досудового розслідування зазначено всього 16 процесуальних дій, в розділі ІІ зазначено 13 процесуальних рішень, в розділі ІІІ зазначено 8 заходів забезпечення кримінального провадження, всього 37 дій. Але в рамках досудового розслідування, як слушно вказує у своєму клопотання адвокат ОСОБА_6 , були прийняті й інші процесуальні дії, рішення, та заходи кримінального провадження, всього 176, а не 37 як зазначено у реєстрі. Таким чином, як витікає із клопотання адвоката, слідчим не було включено до реєстру значну кількість процесуальних рішень, відсутність яких у реєстрі, на думку суду, можуть суттєво вплинути на якість та хід судового розгляду, причому не з вини суду.

При цьому суд зазначає, що слідчим при складанні додатків до обвинувального акту не вказано на скількох аркушах викладено реєстр.

Як вказано у ч.2 ст..109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно до ч.1 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. І, як витікає із цієї норми, винятки відсутні.

Суд, вивчивши клопотання, заявлене адвокатом, визначає, що інші порушення при складанні обвинувального акту не є суттєвими, що можуть вплинути на хід судового розгляду, але підлягають також виправленню після повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до нього додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України.

Суд визнає вказані вище недоліки суттєвими, що перешкоджає в підготовчому судовому засіданні розглянути обвинувальний акт.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Наведені порушення вимог КПК України у цілому не дають суду підстав для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Суд вважає необхідним запобіжні заходи обвинуваченим залишити попередні.

Керуючись ст., ст..291,314 КПК України, -

У х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 га ОСОБА_11 по обвинуваченню їх у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч,4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України повернути прокурору Черкаської області разом з додатками, як такий що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України для усунення недоліків.

Запобіжні заходи ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою залишити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський місткрайонний суд протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_3