Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 28 липня 2016 року касаційну скаргу прокурора на вирок Апеляційного суду Запорізької області від20 квітня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого

ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 грудня

2015 року щодо ОСОБА_4 постановлено виконувати самостійно.

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 26 лютого

2016 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано.
Постановлено призначити ОСОБА_4 покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду від 28 жовтня 2015 року у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року, призначено ОСОБА_4 покарання виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам від 08 грудня 2015 року та 09 грудня 2015 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 3 місяці позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишити без зміни.
Прокурор не погоджуючись із вироком апеляційного суду звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржуване ним судове рішення скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Однак касаційна скарга прокурора не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України. Відповідно до пункту четвертого частини другої вказаної статті касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Згідно з вимогами ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Зокрема, прокурором у скарзі порушено питання про скасування вироку апеляційного суду. Так, обґрунтовуючи свою скаргу прокурор зазначає про те, що в порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК апеляційним судом у вироку не зазначено рішення про визнання винуватою ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні, проте не обґрунтовує, яким чином зазначене, на його думку, порушення перешкодило чи могло перешкодити суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, як на істотне порушення вимог кримінального процесуального кодексу, прокурор посилається на оголошення апеляційним судом резолютивної частини вироку, однак такі свої доводи скаржник жодним чином не обґрунтовує.

Отже, висловлюючи вимогу про скасування вироку апеляційного суду через допущені цим судом порушення, вказані у ст. 412 КПК України, прокурор в касаційній скарзі не наводить конкретних та обґрунтованих доводів щодо допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Наявність у касаційній скарзі вказаних суперечностей та невідповідність її вимогам ст. 427 КПК України, позбавляє колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Апеляційного суду Запорізької області від20 квітня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3