У Х В А Л А
Справа № 185/6657/16-к
Провадження № 1-кс/185/954/16
09 серпня 2016 року м. Павлоград
Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна,-
-автомобіль Renault 19, державний номер НОМЕР_1 , який по даному кримінальному провадженню має значення речових доказів і може бути доказами під час судового розгляду.
Так, автомобіль Renault Renault 19, державний номер НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
При розгляді клопотання встановлено, що даний автомобіль було вилучено у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вказаний автомобіль містить явні ознаки підробки номера кузова.
Постановою від 05 серпня 2016 року зазначене майно визнано речовим доказом.
Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Слідчий судя накладає заборону на використання майна, а також заборону розпоряджатися таким майном лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
На час розгляду клопотання слідчим доведено в тому числі і підстави щодо заборони користування цим майном з огляду на коло осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфіковано органом досудового розслідування за ст..290 КК України.
На підставівикладеного, керуючисьст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт на майно шляхом заборони використання та відчуження майна: автомобіль Renault 19, державний номер НОМЕР_1 .
Контроль за виконанням даної ухвали про арешт майна покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1