У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
пр. №1-кс/759/2714/16

ун. № 759/12424/16-к

07 жовтня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження №0000002 внесеного 16.01.2016 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12.09.2016 року звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчих СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження №0000002 внесеного 16.01.2016 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

В обґрунтування поданої скарги скаржником зазначено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року у справі №1-кс/759/1371/16 було задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 ..

Надано слідчим СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з метою відшукання та вилучення первинних фінансово-господарських документів між суб`єктами зазначеними в ухвалі суду.

07.04.2016 року слідчим СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 за участі ОСОБА_4 .

В ході обшуку було вилучено наступні документи:

банківська картка із номером НОМЕР_1 ;

банківська картка із номером НОМЕР_2 ;

банківська картка із номером НОМЕР_3 ;

банківська картка із номером НОМЕР_4 ;

банківська картка із номером НОМЕР_5 ;

банківська картка із номером НОМЕР_6 ;

банківська картка із номером НОМЕР_7 ;

банківська картка із номером НОМЕР_8 ;

мобільний телефон Lenovo, imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 .

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року у справі №1-кс/759/1390/16 було задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 ..

Надано слідчим СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_13 з метою відшукання та вилучення первинних фінансово-господарських документів між суб`єктами зазначеними в ухвалі суду.

24.04.2016 року слідчим ОВС 2-го ВКР СУ ФР РУРФС у м. Києві ОСОБА_14 було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проведення обшуку, слідчим було вилучено речі, про відшукання яких не було зазначено в ухвалах слідчих суддів, а саме: вищезгаданих банківських карток, мобільного телефону Lenovo та печатки «ФОП « ОСОБА_4 » ідентифікаційний номер НОМЕР_11 .

На думку скаржника слідчий в порушення вимог ст.ст. 169, 171, 173 КПК України, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді не звернувся і станом на 12.09.2016 року вилучені речі не повернув їх власникам.

У судовому засіданні 07.10.2016 року представник володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з підстав зазначених у ній, а також просив слідчого суддю поновити йому строк на оскарження бездіяльності слідчих, враховуючи, що він був пропущений з поважних причин, а саме скаржник змушений був займатись переїздом родини з зони АТО.

У судове засідання 07.10.2016 року слідчі СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві визначені по кримінальному провадженні №0000002 не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, про причини неявки слідчого суддю не повідомили.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності слідчого, оскільки його відсутність відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, наявні докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 17) ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя, враховуючи надані скаржником та його представником пояснення викладені в клопотанні про поновлення пропущеного строку на оскарження бездіяльності слідчих, приходить до висновку щодо поважності причин, зумовивших пропуск строку на оскарження бездіяльності слідчого та вважає за доцільне у його поновленні.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Натомість, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, ще не вказує на те, що останні відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке орган досудового розслідування вважатиме здобутими злочинним шляхом, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому, обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року у справі №1-кс/759/1371/16 було задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 . Надано слідчим СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з метою відшукання та вилучення первинних фінансово-господарських документів між суб`єктами зазначеними в ухвалі суду.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року у справі №1-кс/759/1390/16 було задоволено клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 . Надано слідчим СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_13 з метою відшукання та вилучення первинних фінансово-господарських документів між суб`єктами зазначеними в ухвалі суду.

07.04.2016 року слідчим СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 за участі ОСОБА_4 .

24.04.2016 року слідчим ОВС 2-го ВКР СУ ФР РУРФС у м. Києві ОСОБА_14 було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проведення обшуків органом досудового розслідування було вилучено майно, перелік якого зазначений скаржником у скарзі, який не відображений слідчими суддями в ухвалах, що підтверджується фактичними даними відповідних протоколів обшуку та органом досудового слідства не вирішено питання щодо накладення арешту на це майно.

Питання щодо повернення тимчасово вилученого майна його власнику, станом на 07.10.2016 року слідчими не вирішено.

В ухвалах слідчих суддів Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року не вказані індивідуальні та родові ознаки предметів і речей, для відшукування яких надано дозвіл на проведення обшуку.

Таким чином, вилучивши предмети та речі, а також грошові кошти, які не мають родових ознак, проте які орган досудового розслідування вважає такими, що стосуються предмету досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000002, останній мав би звернутись до слідчого судді з клопотанням про їх арешт, довівши наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно доводів скарги, підтверджених долученими до неї матеріалами та не спростованими стороною обвинувачення, вилучене під час обшуку майно на праві власності належить ОСОБА_4 , яким він на даний час позбавлений права користування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, враховуючи, що допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, які б могли свідчити про відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчим або прокурором не представлено, а відтак за відсутності судового рішення про його арешт в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, вказане майно має режим тимчасово вилученого, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_4 щодо зобов`язання слідчого повернути вказане майно власнику підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 16, 167, 169, 171, 173, 236, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_4 строк на оскарження бездіяльності слідчих СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження №0000002 внесеного 16.01.2016 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження №0000002 внесеного 16.01.2016 року до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України задовольнити.

Зобов`язати слідчих СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві визначених по кримінальному провадженню №0000002 повернути ОСОБА_4 майно, вилучене під час проведення обшуків в приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а саме:

банківська картка із номером НОМЕР_1 ;

банківська картка із номером НОМЕР_2 ;

банківська картка із номером НОМЕР_3 ;

банківська картка із номером НОМЕР_4 ;

банківська картка із номером НОМЕР_5 ;

банківська картка із номером НОМЕР_6 ;

банківська картка із номером НОМЕР_7 ;

банківська картка із номером НОМЕР_8 ;

мобільний телефон Lenovo, imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 ;

печатки «ФОП « ОСОБА_4 » ідентифікаційний номер НОМЕР_11 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_15