Справа № 206/7024/15-к
Провадження № 1-кп/206/37/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" лютого 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001886 від 30 листопада 2015 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, маючого базову (неповну) загально-середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше неодноразово судимого:
- 10.09.1993 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 17, ст..141 ч. 2, ст..141 ч.2, 140 ч. 2 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на підставі ст.. 46-1 КК України ;
- 26.10.1995 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141 КК України ( в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 21.04.1999 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим терміном 2 роки;
- 01.11.2000 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 108-1 КК України ( в редакції 1960 року) до виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням 20 % в дохід держави ;
- 04.07.2001 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 141 КК України ( в редакції 1960 року) до виправних робіт строком на 1 рік 6 місяців з відрахуванням 10 % в дохід держави. На підставі ст.. 43 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 01.11.2000 року, до відбуття визначено 2 роки виправних робіт з відрахуванням 10 % в дохід держави;
- 18.03.2002 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України ( в редакції 2001 року) до 3 років позбавлення волі. Звільнився 12.02.2004 року по постанові Самарського районного суду м. Дніпропетровська умовно-достроково, не відбутий термін 10 місяців 18 днів;
- 12.07.2005 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції 2001 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 22.12.2008 року по постанові Самарського районного суду м. Дніпропетровська умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 8 місяців 24 дня;
- 10.09.2009 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307 КК України ( в редакції 2001 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст.. 71 КК України приєднаний не відбутий термін 6 місяців за вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг від 12.07.2005 року, до відбуття визначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 19.08.2014 року по постанові Самарського районного суду м. Дніпропетровська умовно-достроково, не відбутий термін 2 місяці 15 днів,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 30.11.2015 року приблизно об 11 год. 45 хв., знаходячись біля супермаркету «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський район , вул. 20 років Перемоги буд. №27, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_5 , 1939 року народження, яка йшла попереду нього в напрямку буд. №8 по вул. 20 років Перемоги, тримаючи в руках поліетиленовий пакет темного кольору, в якому знаходився шкіряний гаманець коричневого кольору. В цей час у обвинуваченого раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізовуючи який, ОСОБА_4 в той же день приблизно о 12 годині 00 хв. наздогнав потерпілу ОСОБА_5 , яка вже знаходилась у під`їзді №4 буд. АДРЕСА_3 , де , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ривком вирвав з рук потерпілої поліетиленовий пакет, тобто , відкрито викрав належне їй майно, а саме: поліетиленовий пакет, в якому знаходився шкіряний гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в сумі 300 грн.після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 , майнову шкоду в розмірі 300 грн., поліетиленовий пакет та гаманець для потерпілої матеріальної цінності не представляють.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі , при цьому суду пояснив, що дійсно 30.11.2015 року вдень, вийшовши з магазину «АТБ» , побачив , що повз нього проходить літня жінка , в руці у якої був поліетиленовий пакет , в якому був гаманець , і він вирішив пограбувати її. Наздогнавши її біля під`їзду вихопив в неї пакет та втік. Після чого, оглянувши вміст пакета, взяв з нього лише гроші, а гаманець та інші речі викинув.
В скоєному розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснила що 30.11.2015 року вона поверталась з аптеки додому, коли підходила до дверей у під`їзд, побачила позаду себе чоловіка, якого попросила потримати двері та пропустила його проходити першим, але обвинувачений раптово вирвав у неї з рук пакет , в якому знаходився гаманець з 300 грн, пачка пігулок, які тільки що придбала в аптеці , та півбуханки хліба, чоловік швидко втік.. Вона вийшла на вулицю, так як була в паніці, вона дуже переймась відсутністю пігулок від хвороби серця, які саме придбала. В той час у дворі знаходилась жінка, і на її питання, чи не бачила вона, куди побіг чоловік , остання повідомила, що знає злочинця це мешканець їх будинку з сьомого під*їзду на ім*я ОСОБА_6 . Все, крім грошей, їй було повернуто під час слідства.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим, та показів потерпілої про обставини скоєння відносно неї злочину, винуватість ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, належність і допустимість яких ніким не оспорюється та не спростовується:

-так, згідно протоколу огляду та таблицею зображення до нього від 30.11.2015 року місце, було встановлено, що обвинувачений скоїв пограбування потерпілої саме в під`їзді № 4 будинку АДРЕСА_3 . (т. 1 а.п. 12-13);

-відповідно до протоколу слідчого експерименту від 01.12.2015 року, обвинувачений показав на місці спосіб скоєння правопорушення та місце, куди викинув викрадене майно , що не мало для нього матеріальної цінності (пігулки, продукти харчування, гаманець), які були виявлені в ході слідчого експерименту (т. 1 а.п 55-56);

-під час огляду предметів , виявлених в ході проведення слідчого експерименту, потерпіла визнала пігулки, продукти харчування та гаманець, як належне їй, яке було їй повернуто під час досудового розслідування (т. 1 а.п.68-78, 80).

Таким чином аналіз належних і допустимих доказів в їх сукупності дає суду підстави дійти однозначного висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, що виразилось у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненому повторно, і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, вчинив тяжкий злочин , за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає повне визнання ним своєї винуватості та щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом визнається скоєння злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину.
Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з обранням йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд не може погодитись з доводами обвинуваченого щодо застосування до нього покарання з урахуванням ст.. 75 КК України, в зв`язку з перебуванням у нього на утриманні матері похилого віку, яка за станом здоров*я потребує постійного стороннього догляду, доньки - студентки, оскільки обвинувачений проживає тривалий час в місті Дніпропетровську , в той час , як його мати проживає в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що свідчить про те, що до скоєння ним правопорушення остання обходилась без його допомоги, при цьому доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я матері , а також тієї обставини, що обвинувачений є єдиної особою, яка може надати такий догляд матері, суду не надано.
Обгрунтовуючи такий висновок, суд виходить ще і з того, що обвинувачений неодноразово судимий, в тому числі, і за скоєння грабежів, судимості за яких не зняті та не погашені , та скоїв злочин проти потерпілої похилого віку, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.
Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст..100 КПК України.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі залишити не змінною до набрання вироку законної сили.

Керуючись ст..ст. 314, 472-475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.
Термін покарання обчислювати з моменту затримання 02 грудня 2015 року.
Речові докази:
-диск білого кольору залишити зберігатись при матеріалах кримінального провадження;
-півбуханки чорного хліба, поліетиленовий пакет чорного кольору, чек № 1547 від 30.11.2015 року, пігулки «Ірбетан 0,3» в кількості 20 шт., гаманець шкіряний коричневого кольору залишити потерпілій ОСОБА_5 , як власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1