Справа № 159/1398/16-к
Провадження № 1-кп/159/101/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши обвинувальний акт, що надійшов з Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 20 лютого 2016 року, за ст. 164 ч. 1 КК України щодо ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селець Турійського району, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працездатного, не працюючого, раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою злісного ухилення від сплати аліментів, присуджених рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2008 року, яким вирішено стягувати з його в користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Добровільно рішення суду не виконує, він ніде не працює, в Ковельський центр зайнятості не звертався, на обліку як безробітний не перебував. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, хоча неодноразово попереджався державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, ніяких заходів з метою погашення заборгованості не вживав, а тому за період з 15.01.2014 року по 31.01.2016 року утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 9 705 гривень 70 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, надав показання про те, що йому відомо про необхідність сплачувати аліменти в користь бувшої дружини на утримання сина ОСОБА_8 , однак через відсутність роботи та коштів виконувати покладені обов`язки він не може, хоча інколи працює на тимчасових роботах та зароблені гроші витрачає на свої потреби. Інших зобов`язань чи утриманців він не має та зобов`язується в подальшому виконувати рішення суду по своєчасній сплаті аліментів. Він щиро кається у скоєному, просить вибачення у потерпілої, заборгованість по аліментах ним не відшкодовано, Але буду частково відшкодовувати, просить сурово його не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що її бувший чоловік за рішенням суду повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, на утримання сина ОСОБА_8 , 2003 року народження, однак постійно ігнорує рішення суду, тому вона вимушена звертатися в правоохоронні органи для притягнення його до відповідальності. Заборгованості він не погасив та не має пропозицій на їх погашення.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор та інші особи не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Підходячи до кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, враховує щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, не працює.

За таких обставин та враховуючи думку прокурора і потерпілої суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції статті з випробувальним терміном, що буде достатнім для його виправлення.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 не обиралася.

Цивільний позов по справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, ОСОБА_10 , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового терміну строком один рік, не вчинить нового злочину і виконає згідно ст. 76 КК України покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1