АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/8009/16-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1853/16 Доповідач апел.інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.115 ч.1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

його захисника - адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 635/8009/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.115 ч.1 КК України
за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з спеціально-технічною освітою, пенсіонера, вдівця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винним і засуджено ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.ст. 75-76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. З обвинуваченого стягнуто судові витрати на залучення експертів для проведення судово-криміналістичних експертиз - 491 гривні 04 копійки. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився прокурор Харківської місцевої прокуратури № 6, який приймав участь у розгляді кримінального провадженні в суді першої інстанції. В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок, постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання в виді 7 років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 18 серпня 2015 року в ранковий час умисно вбив свого сина ОСОБА_9 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи свою фізичну перевагу над своїм батьком, вступив з ним у сварку, погрожуючи йому фізичною розправою. Коли сварка була закінчена, ОСОБА_9 покинув кімнату свого батька та пішов у приміщення літньої кухні, де ліг спати. У цей самий день, 18 серпня 2015 року приблизно о 9.00-10.00 години у ОСОБА_7 , який відчував до свого сина ОСОБА_9 особисту неприязнь, яка сформувалася протягом тривалого періоду часу, а, крім того, побоюючись фізичної розправи від свого сина, виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті своєму синові. Прийшовши до такого рішення, ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, спрямований на скоєння особо тяжкого злочину, взяв у шафі сокиру та пройшов в приміщення літньої кухні, де спав його син ОСОБА_9 . Використовуючи те, що ОСОБА_9 на час цих подій спав та не бачив свого батька, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 два удари лезом сокири в область голови, внаслідок чого спричинив йому садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та дві рублені рани в тім`яній і скроневій областях з пошкодженням лівої ушної раковини, кісток черепа, крововиливи під м`які покрови голови, крововиливи під м`які мозкові оболонки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину. Через деякий час ОСОБА_7 вирішив захоронити тіло сина і таким чином, приховати сліди свого злочину. За допомогою він звернувся до свого молодшого сина ОСОБА_10 та повідомив йому про вчинене ним вбивство. 20 серпня 2015 року останній на території сараю вказаного домоволодіння викопав яму під могилу з метою здійснення приховування тіла свого рідного брата ОСОБА_9 , під час чого його дії були помічені свідками і таким чином цей злочин було - виявлено та викрито.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України відповідає встановленим обставинам справи.
Сам обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вбивстві сина ОСОБА_9 визнав повністю та пояснив, що останній часто його бив та вимагав гроші. 18 серпня 2015 року він також, перебуваючи в нетверезому стані, грозив його вбити. При цьому, штовхав та бив його по ногах. Потім, син пішов у літню кухню, а він узяв у шафі невелику сокиру, пішов до літньої кухні, де вже спав син та сокирою вдарив того два рази в область голови.
В апеляційному суді обвинувачений підтвердив ці показання й стверджував, що був наляканий тим, що син погрожував його вбити, в нього не було сил протистояти насильству з боку сина законним шляхом, тому він його вбив.
Померлий ОСОБА_9 охарактеризований як особа, що зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя та схильна до вчинення злочинів і правопорушень (а.с. 313).
Обвинувачений ОСОБА_7 є особою похилого віку з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання зарекомендував себе як особа, що не зловживала спиртними напоями, суспільний порядок не порушувала, скарг на нього не надходило (а.с. 315).
Крім того, обвинувачений в період з 23.04.2016 р. по 04.05.2016 р. знаходився в лікарні та переніс ішемічний інсульт в басейні правої середньої мозкової артерії з лівобічною сенсо-моторною недостатністю, має гіпертонічну хворобу III ст., дисциркуляторну енцефалопатію ІІст., церебральний атеросклероз.
З урахуванням зазначених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо можливості призначенням обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільнення від покарання на підставі ст.75 КК України.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд у відповідності п.3 ч.1, ч.2 та ч.3 ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу. Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог п.1, п.7 ч.1 ст.66 КК України визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого.
Колегія суддів не убачає протиріччя між посиланням у вироку на вплив сильного душевного хвилювання та кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки ст.116 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку. У даному ж випадку говорити про раптовість сильного душевного хвилювання неможна, оскільки між діями потерпілого та злочином мав місце тривалий проміжок часу, протягом якого обвинувачений мав змогу заспокоїтися та припинити свої дії. Тому в момент скоєння злочину обвинувачений знаходився не в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства з боку потерпілого, а тільки під впливом такого стану.
Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції зазначених вимог кримінального закону дотримавсь, врахував віктимну поведінку потерпілого, що передувала злочину, вік обвинуваченого, його стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання й призначив покарання, справедливе, достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого та для запобігання новим злочинам.
Керуючись ст. ст. 370-372, 375, 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий

Судді: