Дата документу Справа № 331/7460/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/7460/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/664/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

слідчого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні № 0000409 від 30 березня 2015 року ОСОБА_6 , захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 листопада 2016 року, якою клопотання слідчого Олександрівського ВП ГУНП Запорізької області ОСОБА_11 було задоволено та щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначенням застави в розмірі 43500 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в разі внесення застави та звільнення з-під варти, -

В С Т А Н О В И Л А:
За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 27 листопада 2011 року, знаходячись в боулінг-клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 92, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, об`єднаних з ним спільною метою вчинити грубе порушення громадського порядку та бажанням показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, самоствердитись за рахунок приниження інших осіб та протиставити себе суспільству, вчинив хуліганські дії, які супроводжувалися особливою зухвалістю та виразилися в припиненні нормальної діяльності розважального закладу боулінг-клубу «Капіталіст» та заподіянні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, діючи узгоджено між собою, за попередньою домовленістю про вчинення певних дій, направлених на вчинення хуліганства, знаходячись біля входу до приміщення суші-бару вказаного закладу, ОСОБА_7 подав невербальний сигнал іншим учасникам групи ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , яки виразився у піднятті обох рук до гори та закладенням їх за голову та слугував жестом, сигналізуючим про початок активних дій. Після подачі вказаного невербального сигналу ОСОБА_12 та ОСОБА_14 повалили ОСОБА_9 на підлогу та почали наносити удари руками по голові та тулубу потерпілого із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, зовні схожого на «кастет», а ОСОБА_13 підбіг ззаду до ОСОБА_9 та діючи умисно, з особливою зухвалістю, безпричинно наніс потерпілому невстановленим тупим предметом три удари в потиличну область голови. Після цього, на зупиняючись на скоєному, об`єднані спільним умислом, коордінуємі ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продовжили наносити ОСОБА_9 удари рукам в область голови та тулубу. При цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_14 застосовували для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, зовні схожий на «кастет». Тим самим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 нанесли потерпілому не менше трьох ударів руками в область голови та тулубу кожний, чим спричинили ОСОБА_9 фізичний біль та тілесні ушкодження.

Відповідально до висновку судово-психологічної експертизи № 418 від 5 червня 2012 року діяльність ОСОБА_7 має ознаки активного комунікатора, невербальні сигнали якого властиві для уведення в комунікативний контакт невстановленого в ході слідства чоловіка із ОСОБА_12 . Крім того, відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 424 від 16 червня 2012 року діяльність ОСОБА_12 , що зафіксована у всіх етапах взаємодії, характеризується невербальними сигналами, властивими для лідерської позиції, контролю за ситуаціями спілкування, ініціювання встановлення комунікативного контакту з ОСОБА_13 , координаційними діями у ситуації взаємодії із ОСОБА_13 .

В результаті вказаних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, призупинили нормальну діяльність розважального закладу, порушили умови відпочинку його відвідувачів, і, застосувавши насильство, поєднане із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забійної рани голови, забою м`яких тканин голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2/Е від 30.01.2012 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

За даним фактом 30 березня 2015 року було розпочато кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000409 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

31 жовтня 2016 р. о 12 год. 16 хв. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

8 листопада 2016 року о 11 год. 00 хв. підозрюваному та його захиснику вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, обґрунтованість підозри, тяжкість злочину у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, а саме, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого, затягування проведення досудового розслідування.

Одночасно, враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, разом з тим приймаючи до уваги, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, а також відсутність даних про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначив заставу в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, що становить 43500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про можливість внесення застави для звільнення підозрюваного з-під варти, не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинення злочину із застосуванням насильства, а також те, що підозрюваний може умисно ухилятись від явки до слідчого, незаконно впливати на потерпілого та свідків використовувати своє матеріальне та соціальне становище з метою укриття слідів вчиненого кримінального правопорушення або з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування зазначає, що заявлені слідчим ризики, які врахував слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, є недоведеним та ґрунтуються на припущеннях, до того ж слідчий суддя не обґрунтував неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого, не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнивши клопотання слідчого, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

В обґрунтування зазначає, що приймаючи рішення про можливість звільнення підозрюваного з під-варти із внесенням застави, слідчий суддя не в достатній мірі врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, застосування насильства до потерпілого, яке потягло завдання тілесних ушкоджень середньої тяжкості, соціальний статус підозрюваного, який користується авторитетом серед суб`єктів, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, що також дає змогу стверджувати, що підозрюваний може надалі умисно ухилятись від явки до слідчого, використовувати своє матеріальне та соціальне становище з метою укриття слідів вчиненого злочину, або з метою уникнення кримінальної відповідальності, буде впливати на свідків у кримінальному провадження, про що свідчать показання вже допитаних під час досудового розслідування свідків. Також представник потерпілого зазначає, що на необхідність застосування лише запобіжного заходу у вигляді під вартою вказує також і те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин, перебуваючи у злочинні організації.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, потерпілого та його представника, які наполягали на задоволенні апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, ухвалу слідчого судді просили скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, заслухавши підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення вказаних апеляційних скарг та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

З представлених до апеляційного суду матеріалів вбачається, що у провадженні Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 30 березня 2015 року до ЄРДР за № 0000409 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

31 жовтня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

8 листопада 2016 року слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП Запорізької області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також аналізуючи поведінку підозрюваного, його соціальний статус, матеріальне становище, авторитет серед схильних до вчинення кримінальних правопорушень осіб, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Цього ж дня ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені в ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання та надані матеріали, що його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних.

Перевіряючи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_15 його тяжкість, у зв`язку із чим обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного про недоведеність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення так і сторони захисту та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого. На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен не тільки забезпечити права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Таким чином підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, і відповідно, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Разом з тим, судова колегія приходить до висновку, що не можуть бути задоволені і апеляційній скарги прокурора та представника потерпілого, з огляду на наступне.

Задовольнивши клопотання слідчого, слідчий суддя застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому прокурор та представник потерпілого просять скасувати ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і одночасно ставлять апеляційній вимоги щодо постановлення ухвали знову ж таки про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але без визначення застави.

Разом з тим, відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом, а не прокурором та потерпілим, і межі розміру застави чітко регламентовані ч. 5 ст. 182 КПК України.

Більш того, ч. 3 ст. 183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язані визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином законом визначено право, а не обов`язок слідчого судді не визначати заставу при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в конкретному кримінальному провадженні. Визначення застави та її розміру в межах, передбачених КПК України є виключним правом слідчого судді, суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких в тому числі, законом віднесені запобіжні заходи, є виключно досягнення дієвості цього провадження. Для досягнення будь-якої іншої мети застосування запобіжних заходів не допускається.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, судова колегія приймає до уваги і те, що слідчому судді на розгляд було надано клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у конкретному кримінальному провадженні, в якому він підозрюється у вчиненні 27 листопада 2011 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, іншої юридичної кваліфікації дій, в тому числі підозри у чиненні інших злочинів в складі організованої групи або злочинної організації, згідно матеріалів, наданих слідчому судді, ОСОБА_7 стороною обвинувачення інкриміновано не було.

Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після внесення застави та звільнення його з-під варти.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого 8 листопада 2016 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, 9 листопада 2016 року був звільнений з-під варти після її внесення, та після цього, перебуваючи на волі, двічі 11 листопада 2016 року та 15 листопада 2016 року самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, в яких ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу без застосування застави. З огляду на зазначене судова колегія вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційних скарг свідчить, що заявлений ризик переховування є мінімальним. Також судова колегія враховує і те, що прокурором та слідчим в судовому засіданні апеляційного суду не наведено фактів перешкоджання будь-яким іншим чином підозрюваним ОСОБА_7 кримінальному провадженню № 0000409, як після того, коли це кримінальне провадження було розпочате 30 березня 2015 року, так і після повідомлення ОСОБА_7 про підозру 31 жовтня 2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також і безпосередньо після його звільнення з-під варти 9 листопада 2016 року.

Не можуть також вказувати на незаконність прийнятого рішення і доводи представника потерпілого з приводу того, що розмір застави з урахуванням майнового стану підозрюваного є для нього незначним та таким, що не забезпечить його належної процесуальної поведінки, оскільки заставу визначено в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України і факт її внесення може свідчити лише про те, що слідчим суддею дотримано принцип її помірності для підозрюваного, визначений у ч. 4 цієї статті.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, є обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого колегія суддів не вбачає.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 182, 183, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 листопада 2016 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000409 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із одночасним визначенням застави в розмірі 43500 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4