Справа №490/9988/16-к 03.11.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник потерпілого
адвокат ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Скасувати ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу. Скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 23.09.2016 р.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2016 р. відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 23.09.2016 р.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вважає висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Стверджує, що прокурор Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_9 на весні 2013 року, зловживаючи його довірою, обманним шляхом заволодів належним йому автомобілем, пообіцявши заплатити 25 тисяч доларів США. Через відсутність у ОСОБА_9 на момент домовленості
__________________________________________________________________
провадження № 11-сс/784/462/16 слідчий суддя ОСОБА_10
категорія: оскарження постанови доповідач в апеляційній інстанції
про закриття кримінального ОСОБА_1
вказаної суми грошей, погодився надати йому відстрочку платежу до кінця 2013 року. Автомобіль ОСОБА_9 передав одразу, зауваживши про здійснення остаточного переоформлення автомобіля тільки після повного розрахунку. Протягом 2014-2015 років ОСОБА_9 постійно відкладав здійснення розрахунку. Узимку 2016 року взагалі відмовив в проведенні розрахунку та поверненні автомобіля, пославшись на своє службове становище.
Зазначає про упередженість проведеного досудового розслідування. Посилається, що в обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження покладені показання заінтересованих осіб - самого ОСОБА_9 , його дружини ОСОБА_11 , його водія ОСОБА_12 , а також свідків, з якими у нього існують неприязні відносини - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Вказує на наявність конфлікту між ним та ОСОБА_14 з приводу поділу спадкового майна, що залишилось після смерті його батька ОСОБА_15 10.01.2014 р. Зазначає про чисельні цивільні справи та кримінальні провадження за їхніми взаємними звинуваченнями. Вважає недостовірними свідчення, надані у даному кримінальному провадженні ОСОБА_14 на користь ОСОБА_9 , ще і тому, що ОСОБА_9 є керівником Новоодеського відділення Вознесенської місцевої прокуратури, яка здійснює процесуальний нагляд за органом досудового розслідування у кримінальних провадженнях за їхніми взаємними заявами.
Неправдивість показань свідків вбачає і в тому, що за їх свідченнями ОСОБА_9 нібито провів розрахунок за автомобіль не з ним - визначеним в реєстраційних документах власником автомобіля, а з третьою особою - ОСОБА_15 , що, як зазначає апелянт, позбавлено логіки для професійного юриста, яким є ОСОБА_9 .
Зазначає про відсутність фактичних даних про оплату вартості автомобіля ОСОБА_9 .
Стверджує, що як власник автомобіля марки «Тоуоtа Саmrу» використовував його у власних потребах до прийняття рішення про продаж. Тому лише від нього ОСОБА_9 міг отримати автомобіль, ключі та документи про державну реєстрацію. Відсутні підстави вважати померлого ОСОБА_15 реальним власником автомобіля, як про це стверджує ОСОБА_9 .
Вказує, що до тепер не отримав грошей за автомобіль або сам автомобіль, що, на його думку, підтверджує факт заволодіння ОСОБА_9 його майном шляхом обману та зловживання довірою та становить склад злочину, передбаченого ст.190 КК України.
Наводить, що в постанові слідчого та ухвалі слідчого судді зазначається про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, оскільки до цього часу автомобіль належить йому ОСОБА_5 (не проведено перереєстрацію автомобіля).
Не погоджується з таким висновком, зазначаючи, що ст. 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність саме за «заволодіння чужим майном». Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При визначенні диспозиції даної статті законодавець не вказав, що шахрайством може бути лише таке діяння, яке передбачає реєстрацію (набуття) права власності на майно, що є предметом злочинних посягань.
Стверджує, що ОСОБА_9 саме заволодів (отримав у фактичне володіння та користування) належним йому автомобілем шляхом обману (запевнивши його у здійсненні оплати). Тому його дії становлять склад закінченого злочину, передбаченого ст. 190 КК України.
Не погоджується з висновками слідчого про наявність у даному випадку цивільно-правових відносини. Вказує, що зазначені відносини регулюються КК України і в рамках кримінального провадження він не позбавлений права заявити цивільний позов. Зауважує, що у своїй заяві про вчинення злочину просив притягнути ОСОБА_9 саме до кримінальної відповідальності.
З наведених підстав вважає незаконними постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 23.09.2016 р. та ухвалу слідчого судді від 26.10.2016 р.
Встановлені слідчим суддею обставини.
В оскаржуваній ухвалі наведені наявні в матеріалах кримінального провадження письмові показання ОСОБА_9 щодо обставин придбання автомобіля, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та міститься посилання на письмові показання ОСОБА_5 , у яких ним підтверджені обставини, зазначені у скарзі до суду.
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначив, що вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що власним автомобіля «Тойота Камрі», 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 . Власник із заявою про встановлення на автомобіль ГБО, про видачу нового свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків у зв`язку із їх втратою не звертався.
Дійшов висновку про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, прийнятої після проведення об`єктивного досудового розслідування, в ході якого допитані свідки, що підтвердили факт сплати ОСОБА_9 грошових коштів за автомобіль «Тойота Камрі», 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який до теперішнього часу належить ОСОБА_5 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_7 , вивчивши матеріали судового провадження та закритого кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Враховуючі визначені ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження, визначені ст. 283 КПК України форми закінчення досудового розслідування, визначені ст. 284 КПК України підстави закриття кримінального провадження, провадження має закриватися лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посиланням на положення цього Кодексу. Процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені питання, які виключають провадження в справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Однак, мотивувальна частина постанови слідчого від 23.09.2016 р. уявляє собою просте наведення показань потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , наданих під час досудового розслідування.
Після цього слідчим надано тлумачення шахрайства відповідно до диспозиції ст. 190 КК України, як такого, що його вчиненню передує спілкування потерпілого безпосередньо з правопорушником. Зазначено про відсутність об`єктивних даних, які б вказували на перемовини Наливайченка із ОСОБА_5 щодо продажу автомобіля, який належить йому.
Вказано, що спір з питань власності автомобіля «Тойота Камрі», 2008 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить до категорії цивільно-правих відносин, які відповідно до ст. 16 ЦК України необхідно вирішувати в судовому порядку.
Висновок про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України, слідчий умотивував тим, що під час проведення досудового розслідування не здобуто доказів його причетності до вчинення даного злочину.
Наведений текст постанови свідчить, що в ній відсутні відповіді на питання, які поставлені ОСОБА_5 в його заяві про вчинення злочину, відомості про який внесені до Єдиного державного реєстру 13.06.2016 року та які наведені під час його допиту в рамках кримінального провадження.
Зокрема, не надана оцінка показанням потерпілого та свідків стосовно обставин, які безпосередньо становлять об`єктивну та суб`єктивну сторону складу злочину шахрайство та не зазначено, які обставини слідчий вважає встановленими саме у цій площині за результатами проведеного досудового розслідування. Не зазначено й мотиви неврахування окремих доказів.
Наявність або відсутність складу вказаного злочину залежить від встановлення сукупності вказаних обставин, а не лише від того, чи передувало вчиненню злочину безпосереднє спілкування потерпілого з правопорушником, що є спрощеним підходом до вирішення питання з боку слідчого.
В постанові допущено протиріччя у висновках, яке полягає у тому, що слідчим зазначено про наявність спору з питань власності на автомобіль і водночас про належність автомобіля ОСОБА_5 , що спор виключає.
Протиріччя допущено і в посиланні на відсутність складу злочину в діянні ОСОБА_9 через невстановлення доказів його причетності до вчинення злочину.
В резолютивній частині постанови слідчого, в який викладається саме суть прийнятого рішення, не зазначено, в діях якої конкретної особи відсутній склад злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України.
Вивчивши матеріали закритого кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий передчасно прийняв рішення про закриття кримінального провадження без належної перевірки викладених в заяві ОСОБА_5 обставин вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України та за відсутності належного обґрунтування таких висновків.
Заслуговують на увагу і викладені потерпілим ОСОБА_5 у скарзі до суду питання, які пов`язані із наявністю у ОСОБА_9 необхідної суми грошових коштів для належної перевірки його тверджень про проведення повного розрахунку за автомобіль, а також стосовно протиріч у наявних в матеріалах кримінального провадження відомостях щодо зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_5 , а саме автомобіля «Тойота Камрі», 2008 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З огляду на наведене, постанова слідчого, яка була оскаржена, не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, на які посилається ОСОБА_5 в заяві, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.
Зазначені порушення залишилися поза увагою слідчого судді під час розгляду скарги ОСОБА_5 , що свідчить про неповноту судового розгляду. Більш того, слідчий суддя зробив свій висновок про підтвердження факту сплати ОСОБА_9 грошових коштів за автомобіль допитаними свідками, хоча такий висновок відсутній в постанові слідчого.
На підставі п.1 ч.1 ст. 409 КПК України оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, з постановленням нової ухвали про задоволення поданої в порядку ст. 303 КПК України скарги ОСОБА_5 та про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_5 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407 ч.3, 419, 422, 424 ч.4 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.
Постановити нову ухвалу. Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Матеріали кримінального провадження повернути для продовження досудового розслідування.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча:
Судді: