11-кп/775/172/2016(м)
222/1149/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000108 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володарського районного суду Донецької області від 19 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.260 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна, за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 184,14 за проведення судової балістичної експертизи.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він в серпні 2014 року, діючи з прямим умислом, перебуваючи у м. Донецьку Донецької області, виявив намір вступити до 4 батальйону 2 роти батальйону «ОПЛОТ», підрозділу «Сварожичі», розташованому в приміщенні захопленої будівлі ДПІ у Петровському районі м. Донецька за адресою: АДРЕСА_2 , який є структурним підрозділом непередбаченого законами України збройного формування самопроголошеної «Донецької народної республіки», яке має організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, яке використовує для виконання своїх завдань вогнепальну зброю.

В серпні 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 , ознайомившись зі встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена зазначеного не передбаченого законом збройного формування, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, добровільно вступив до непередбаченого законами України збройного формування - 4 батальйону 2 роти батальйону «ОПЛОТ», підрозділу «Сварожичі» самопроголошеної Донецької народної республіки - далі «ДНР» будучи достовірно обізнаним, що зазначене збройне формування не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України. З 21 серпня 2014 року ОСОБА_7 , отримавши військове спеціальне звання рядового «збройних сил ДНР», військ спеціального призначення «Оплот» та службове посвідчення військовослужбовця НОМЕР_1 від 28.08.2014 року за підписом начальника військової комендатури гарнізону, заступника командуючого по особовому складу генерал-майора ОСОБА_9 , і вогнепальну зброю ( карабін СКС із набоями в кількості 10 шт. калібру 7,62 мм та автомат Калашникова АК-74 з трьома магазинами по 30 набоїв калібру 5,45 мм в кожному), в період часу з 21 серпня 2014 року до початку квітня 2015 року умисно приймав участь в діяльності не передбаченого законом збройного формування - 4 батальйону 2 роти батальйону «ОПЛОТ», підрозділу «Сварожичі» «ДНР», систематично виконуючи протиправні накази щодо несення служби в лавах «ДНР», чергував з вогнепальною зброєю на блокпостах «ДНР» Петровського району м. Донецька, зупиняючи та проводячи огляд автомобілів та перевірку документів у населення, ніс службу по охороні громадського порядку та об`єктів в м. Донецьку.

Крім того, 12 травня 2015 року, приблизно о 12-00 год., ОСОБА_7 , проходячи вздовж лісосмуги по дорозі в районі кладовища, розташованого в м. Вугледар Донецької області, на узбіччі, знайшов патрони, які є боєприпасами до нарізної стрілецької зброї-патронами 5,45х39 мм до нарізної вогнепальної зброї центрального бою,автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74 «У» та інших, які придатні для здійснення пострілу, які умисно, з метою придбання, зберігання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, переніс до свого помешкання за адресою в квартиру АДРЕСА_3 , де зберігав. 21 травня 2015 року, о 16-35 год., в ході огляду зазначеної квартири АДРЕСА_3 , дані боєприпаси у кількості 15 штук були виявлені в шафі спальної кімнати та вилучені працівниками Вугледарського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи вирок в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст.260 КК України, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, а за ч.2 ст.260 КК України призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам провадження, мотивувальна частина вироку містить суперечності щодо доказів на підтвердження обвинувачення та їх оцінки, в тому числі щодо показань самого обвинуваченого та свідків огляду його помешкання, який було проведено з порушенням встановленої процедури. Органом досудового розслідування взагалі не було встановлено місце, час та обставини придбання ОСОБА_7 патронів, допитаний він про це був вже після їх виявлення та вилучення. Докази, що є в матеріалах провадження та на які послався суд, є дуже сумнівними, неналежними і недостатніми, та такими, що на його думку доводять хибність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України. Також звертає увагу, що суд при призначенні покарання не врахував належним чином дані щодо особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, який не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, задовільно характеризується за місцем проживання, повністю визнав вину за ч.2 ст.260 КК України та активно сприяв розкриттю цього злочину, що є підставами для призначення більш м`якого покарання ніж позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 за змістом апеляційної скарги, не оспорюючи вирок в частині засудження його за ч.2 ст.260 КК України, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким виправдати його за ч.1 ст.263 КК України. Зазначає, що після затримання він розкаявся, розповів як усе було та повідомив співробітникам міліції про наявність у квартирі в шафі розгрузки та солдатського ременя, які він привіз з собою. В результаті огляду у квартирі були виявлені патрони, проте йому вони не належать. Експертиза, яка б підтверджувала наявність його відбитків пальців на знайдених патронах проведена не була, сам огляд був проведений формально, оскільки співробітники міліції цілеспрямовано йшли на нього, а після того як знайшли патрони, одразу ж пішли з квартири. Наведені обставини, на його думку свідчать про його невинуватість та хибність обвинувачення в цій частині. Сам він себе обмовив на вимоги працівників міліції, які запевнили його, що цей злочин набагато менш тяжкий, ніж передбачений ч.2 ст.260 КК України, і ніяким чином не вплине на призначене покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримання вимог апеляційних скарг, думку прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження за даним епізодом було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.260 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.260 КК України, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, слід визнати, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за вказаних у вироку обставинах, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Цей висновок, зокрема, підтверджується первинними показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні, згідно яких в травні 2015 року по дорозі на кладовище у м.Вугледарі Донецької області він знайшов патрони, які забрав додому та зберігав у квартирі. В подальшому ці патрони були вилучені працівниками міліції.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що в її квартирі, де вона мешкає з сином, його дружиною та дітьми, працівники міліції проводили огляд, при цьому були присутні двоє понятих. В результаті огляду були виявлені військовий жилет, солдатський ремінь та патрони. Їй відомо, що син після повернення з м.Донецька, ходив до батька на кладовище.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_7 її чоловік, після приїзду з м.Донецька він відвідував кладовище, де похований його батько.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вбачається, що вони були запрошені працівниками міліції в якості понятих при проведенні огляду квартири ОСОБА_14 . В результаті огляду були виявлені військова розгрузка, ремінь та патрони, загорнуті у білий папір. Порушень під час проведення огляду з боку працівників міліції не було.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21 травня 2015 року, у квартирі АДРЕСА_3 було виявлено військовий ремінь, розгрузку, в кишені якої знаходився згорток білого паперу з патронами. Зазначений процесуальний документ разом з заявами мешканців про надання дозволу на такий огляд були додатково досліджені під час апеляційного розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.404 КПК України, та встановлено, що його зміст цілком відповідає його опису у вироку, а сама процедура огляду відповідає вимогам ст.ст.104,105,223,233,234,237 КПК України.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 694 від 2 червня 2015 року, вилучені в результаті огляду квартири ОСОБА_7 п`ятнадцять патронів є боєприпасами до нарізної стрілецької зброї.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в подальшому про те, що він не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у його вчиненні обмовив себе, ретельно перевірялися під час судового розгляду та обґрунтовано визнані безпідставними і недостовірними, такими, що спростовуються зазначеними вище та іншими доказами, зумовленими позицією його захисту, із зазначенням відповідних мотивів їх неприйняття, а тому доводи апеляційних скарг про невинуватість у цій частині обвинуваченого ОСОБА_7 не є слушними.

Також не знайшли свого підтвердження ствердження апелянтів про порушення, допущені органами досудового розслідування, а саме, що огляд житла ОСОБА_7 , під час проведення якого виявлені патрони, був проведений 21 травня 2015 року, а лише 19 червня 2015 року останнього було допитано у якості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та того ж дня повідомлено про підозру, що на їх думку свідчить про фальсифікацію доказів. Так як, у кримінальному провадженні №0000108 здійснювалося досудове розслідування не тільки за ч.1 ст.263 КК України, а й за ч.1 ст.258-3 КК України, яка в подальшому була перекваліфікована на ч.2 ст.260 КК України, а тому огляд був проведений цілком на законних підставах, порушень під час його проведення не встановлено, що також перевірено апеляційним судом, як зазначено вище.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України.

Докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, відповідають вимогам ст.ст.84-86 КПК України, а висновки суду щодо їх оцінки не містять протиріч та сумнівів, як на цьому наголошують апелянти, зроблені судом згідно до вимог ст.94 КПК України. Усі обставини, передбачені ст.91 КПК України, встановлено органом досудового розслідування, перш за все визнавальними показаннями самого обвинуваченого, перевірено та доведено під час судового розгляду та сформульовано у вироку, відповідно до ст.374 КПК України.

Призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції мінімальне в межах санкцій ч.2 ст.260, ч.1 ст.263 КК України покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам та меті, визначених ст.ст.50,65 КК України. Судом правильно враховано, а апеляційним судом також додатково перевірено та досліджено, ті обставини, що обвинувачений хоча і не судимий, характеризується задовільно, має двох неповнолітніх дітей, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, визнав та розкаявся, однак приймав участь у незаконному збройному формуванні, яке є довгий час джерелом підвищеної суспільної небезпеки та напруженості в країні, що тягне за собою настання дуже небезпечних наслідків як для країни в цілому, так й певної частини його населення, покарання за ці злочини законом України про кримінальну відповідальність передбачено лише у виді позбавлення волі, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України, як на тому наполягають обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону та підстав для скасування або зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Володарського районного суду Донецької області від 19 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання тримання його під вартою з 20 січня 2016 року по 17 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області