УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "04" лютого 2016 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , про надання дозволу на проникнення до володіння особи (приміщення службового призначення),

в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся до суду в межах кримінального провадження № 0000065 із клопотання про надання дозволу на проникнення до володіння особи (приміщення службового призначення).

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді директора МНТКП "Лана" () в травні 2013 року, діючи всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, з метою здійснення своєї господарської діяльності, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, шляхом встановлення паркану та здійснення самовільного будівництва,самовільно заволодів земельною ділянкою площею 0,0828 ГА по вул. Паркова дорога, яка відноситься до території Центрального ПКіВ розташованого на о. Труханів.

Також було встановлено, що 27.04.2011 року на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва, за МНТКП "Лана" () було визнано право власності на нежитлову будівлю Літ. «А» загальною площею 44,1 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 2-А, о. Труханів в Дніпровському районім. Києва та зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентарізації» зареєструвати право власності на вище зазначену будівлю.

Однак 14.12.2011 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва, розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпровського району м. Києва, в інтересах держави в особі Київської міської ради, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року встановила, що МНТКП «Лана» () вчинило самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці без відповідної дозвільної документації в порушення ст.ст. 116, 124, 126 ЗК України, ст. 24 та ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій», а відтак відповідно до ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самовільне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва, своїм рішенням скасувала рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2011 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням МНТКП «Лана» () звернулось з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду міста Києва до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Колегія суддів судової палати у цивільних справах дослідивши всі обставини справи, перевіривши доводи касаційної скарги 12.03.2012 року ухвалила: касаційну скаргу МНТКП «Лана» () відхилити, рішення Апеляційного суду міста Києва від 14.12.2011 залишити без змін.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , вирішив приховати факт скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2011 Апеляційним судом міста Києва. Використовуючи витяг про державну реєстрацію прав, який він отримав 23.05.2011 року поки діяло рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 , за допомогою ТОВ «Стафед» в травні 2013 року виготовив технічний звіт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, на підставі якого були внесені зміни в базу даних міського земельного кадастру, встановив паркан загородивши самовільно зайняту земельну ділянку та здійснив самовільне будівництво без жодних дозвільних документів.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що 23.04.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_4 , на підставі скасованого рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2011, було зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно на нежитлову будівлю (літ.А) за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 2-А, за МНТКП «Лана»().

З метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, виникає необхідність у проникненні до приміщення нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Паркова дорога, 2-А, на о. Труханів, що надасть змогу оглянути приміщення нежитлової будівлі та встановити наявність чи відсутність наявних доказів вчинення МНТКП «Лана» () кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 -1 ч. 4 КК України, з`ясувати яким чином МНТКП «Лана» () здійснює свою господарську діяльність в самовільно збудованій будівлі.

Згідно ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьої цієї статті.

Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Слідчий, прокурор має право до постановления ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст.234 КК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України.

Дослідивши доводи, викладені у клопотанні слідчого та додані до нього копії документів, вислухавши думку прокурора, суд прийшов до наступного:

У клопотанн відсутня згода власника приміщення а також відсутні випадки передбачені ч.3 ст. 233 КПК України, тому клопотання про проведення обшук відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 234 КПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 110, 233, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , про надання дозволу на проникнення до володіння особи (приміщення службового призначення) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя