АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/282/16 Справа № 697/2412/15-к Категорія: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.03.2002 року Канівським міським судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 22.12.2005 року;

- 18.02.2009 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 18.02.2010 року по відбуттю строку покарання;

- 25.12.2012 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавленні волі більш м`яким у виді обмеження волі строком на 1 рік 9 місяців і 14 днів; звільненого ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2015 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання у виді 1 року 2 місяців і 9 днів обмеження волі; судимість у встановленому порядку не знята та не погашена,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.12.2012 року, та остаточно визначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 3 років і 3 місяців позбавлення волі.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено рахувати з 15.01.2016 року. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 306,90 грн. на користь держави. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено повністю та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь матеріальну шкоду в сумі 2 120 грн. Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 15.11.2015 року в м. Каневі Черкаської області, близько 20.30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Сузір`я», що по вул. Леніна, 109, переслідуючи ціль таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом пошкодження замка багажника викрав з автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , перфоратор «Кress» вартістю 1005,83 грн., 3 здобні рулети вартістю 40 грн. за один на суму 120 грн., чим завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 1125, 83 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок суду занадто суворим, просить пом`якшити призначене йому покарання та застосувати відносно нього положення ст. 69 КК України.

Указує, що суд першої інстанції не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: допомогу бабусі, 1942 р. н., позитивну характеристику по місця реєстрації і те, що він є постраждалим від наслідків ЧАЕС четвертої категорії.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити. Обвинувачений пояснив, що він не має претензій до змісту оскаржуваного вироку, він дійсно вчинив указаний в ньому злочин під час строку іншого покарання, від відбування якого він був умовно-достроково звільнений; був при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Однак просить призначити йому більш м`яке покарання. Указав, що хоче швидше повернутися до своєї хворої бабусі, яка потребує його допомоги. Також указав, що у нього померла мати і тітка, на підтвердження чого надав суду копії відповідних свідоцтво про смерть.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_8 телефонограмою повідомив суд про те, що з`явитися у засідання він не зможе. Просив розглянути справу без його участі.

За клопотанням обвинуваченого колегія суддів дослідила подані ним копії окремих документів, зокрема копії свідоцтв про смерть його тітки ОСОБА_9 , матері ОСОБА_10 , а також копії пенсійного свідоцтва, паспорту та посвідчення ветерана праці на ім`я його бабусі ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Відповідно до змісту вироку суду ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому. З огляду на це, судом першої інстанції було ухвалене рішення про недоцільність дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, як це чітко зазначено у змісті вироку, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого також був проведений у суді першої інстанції. Таким чином, суд першої інстанції дотримався положень ч. 3, 4 ст. 349 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оскаржується.

Оцінюючи вимоги апеляційної скарги щодо пом`якшення обвинуваченому визначеного йому судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, й апеляційну скаргу відхиляє з наступних міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, його характеру, враховує особу винного. Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, та вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що його обтяжує.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив необхідність призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків за правилами ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки він вчинив новий умисний злочин під час невідбутого строку покарання у виді обмеження волі, від відбування якого він був умовно-достроково звільнений. Суд обґрунтовано приєднав до покарання за новим вироком частину покарання за попереднім вироком, й визначив сукупне покарання, яке є більшим за кожне з двох окремих покарань, як того вимагає ч. 4 ст. 71 КК України.

Оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи щодо мотивів пом`якшення покарання, а саме те, що обвинувачений має допомагати допомогу бабусі, 1942 р. н., має позитивну характеристику за місцем реєстрації і те, що він є постраждалим від наслідків ЧАЕС, колегія суддів не вважає їх такими, які дають обґрунтовані підстави для призначення йому більш м`якого покарання, чого власне він і бажає. Колегія суддів не вбачає підстав ні для призначення обвинуваченому іншого більш м`якого покарання ніж позбавленні волі, ні для призначення меншого строку покарання у виді позбавленні волі, ні для зменшення частки приєднаного до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком, враховуючи, що він, маючи непогашену судимість за умисний тяжкий злочин проти власності; будучи за кілька місяців до цього звільненим умовно-достроково від відбування попереднього покарання, знову вчинив умисний злочин проти власності під час строку умовно-дострокового звільнення, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі реально на певний строк, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі та не став на шлях виправлення. Колегія суддів також погоджується з тим, що основне покарання у виді позбавленні волі саме на три роки відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі ОСОБА_7 .

Однак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України необхідно перерахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк перебування його під вартою, початок відбування якого визначений у вироку суду першої інстанції з 15.01.2016 року.

Інші питання, вирішені судом першої інстанції у вироку, сторонами кримінального провадження не оскаржувалися.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.01.2016 по 24.03.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :