Справа № 363/3869/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1348/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 16.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
« 16 » листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Озеро, Путивльського р-ну, Сумської обл., гр. України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.10.2010 року Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 297 КК України на 3 роки обмеження волі, 23.09.2013 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання (невідбутий строк покарання - 2 місяці), -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та засуджено на 4 роки позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4 316,12 грн.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

16.06.2014 р. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 , з яким спільно проживав в АДРЕСА_1 та працював на пилорамі, протягом дня спільно вживали спиртні напої.
Приблизно о 20 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вирішили приготувати вечерю та ОСОБА_11 , взявши ножа, почав чистити овочі, після чого вийшов на вулицю щоб винести сміття, при цьому в руці ніж, за допомогою якого чистив овочі.
Повертаючись до будинку, ОСОБА_11 почав розмахувати перед ОСОБА_9 , який в цей час вийшов на ганок щоб випалити цигарку, ножем та висловлюватися нецензурною лайкою на його адресу, на що ОСОБА_9 вихопив ніж у ОСОБА_11 і ніж опинився у нього в руках, повернутий лезом до тіла ОСОБА_11 на рівні грудей.
Після цього, ОСОБА_11 схопився рукою за плече ОСОБА_12 та потяг на себе, в результаті чого сам напоровся на ножа. Все відбувалось в динаміці, в лічені секунди.
Внаслідок необережних дій, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення.
Смерть ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр-2014 наступила від колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути від дії гострого предмета, який має колючо-ріжучі властивості, типу клинка ножа, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд в суді І інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вважає, що суд І інстанції безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки вважає, що умисел обвинуваченого був спрямований саме на вбивство потерпілого, про що свідчить його поведінка відразу після вчинення злочину, тобто те, що він намагався спотворити обстановку вчинення злочину, не викликав швидку допомогу та поліцію, зник з місця вчинення злочину, що, на думку прокурора, об`єктивно вказує на спроби обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності та підтверджує умисел ОСОБА_13 на заподіяння смерті потерпілому.
Крім того, згідно показів самого обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні, ОСОБА_11 висловлювався на його адресу нецензурними словами, а потім почав розмахувати перед ним ножем, що, на думку прокурора, не могло не викликати обурення у ОСОБА_9 , а тому вважає доводи суду щодо відсутності у ОСОБА_9 мотиву на вчинення вбивства необґрунтованими.
Також апелянт зазначає, що суд І інстанції безпідставно не врахував висновок судово-медичної експертизи №10/Д/145-2016, який чітко вказує на виключення можливості утворення тілесних ушкоджень на які вказує ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту.
Крім того апелянт зазначив, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , не можуть братися до уваги судом та бути підставою для перекваліфікації злочину на ч.1 ст. 119 КК України, оскільки зазначені свідки не були присутні під час вчинення кримінального правопорушення та нічого не бачили, а тому посилання суду на покази вказаних осіб є неприпустимим.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у межах санкції даної статті та задовольнити цивільний позов потерпілої у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_9 16 394 грн. у відшкодування матеріальних збитків та 300 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послалась на незаконність вироку та його необґрунтованість, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду І інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Апелянт вважає, що дії обвинуваченого було невірно кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України, оскільки, на її думку, ним вчинено саме умисне вбивство, а не вбивство з необережності, вважає, що судом І інстанції не було враховано мотиву обвинуваченого, спрямованого на вбивство потерпілого, а саме особисті неприязні відносини між ним і ОСОБА_11 , які виникли під час сварки. Також, судом не враховано спосіб і знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, їх характер і локалізацію, причини припинення обвинуваченим своїх дій, а також дії обвинуваченого після вчинення злочину, які були спрямовані на спотворення обставин вчиненого злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності, що на думку потерпілої у своїй сукупності вказує на те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання, а тому мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 і реалізував свій намір, умисно заподіявши йому смерть.
Крім цього, апелянт посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься її позовна заява про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16 394 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., яка не була розглянута судом, а у вироку суду зазначено, що цивільні позови не заявлялися.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку повно та об`єктивно провів судове слідство, вважає, що висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню та дотримався норм кримінального процесуального закону, а тому, просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг і просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційних скарг в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви на підставі його ухвалення.

Згідно ст. 409 КПК України серед інших підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ст. 411 КПК України серед інших обставин судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

З вироку вбачається, що дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство вчинене з необережності, при цьому судом у фабулі встановлено, що потерпілий ОСОБА_17 сам напоровся на ніж, який знаходився в руці ОСОБА_12 і був направлений лезом до тіла потерпілого на рівні грудей, після того як ОСОБА_17 потяг на себе ОСОБА_12 .

В обґрунтування свого висновку про необережне вбивство суд послався на показання обвинуваченого, висновки судово-медичних експертиз № 145тр-2014 від 17.06.2014р. та № 10/д/145тр-2014 від 18.07.2014р., показання експерта ОСОБА_18 , який підтвердивши висновки проведених ним експертиз, не виключив можливості утворення виявлених при експертизі трупу ОСОБА_11 ушкоджень при обставинах, на які вказав обвинувачений під час його допиту в судовому засіданні.

Разом з тим, пославшись на вказані висновки експертизи суд 1 інстанції не дав оцінки викладеним в експертизах фактичним даним з врахуванням зросту потерпілого і обвинуваченого, а саме довжині раневого каналу, яка становить близько 11 см. та напрямку раневого каналу, який іде спереду назад, дещо зправа наліво зверху донизу та локалізації тілесного ушкодження ( область серця).

Також при встановленні умислу обвинуваченого, суд 1 інстанції не дав оцінки цілеспрямованим діям ОСОБА_12 після вчинення злочину, а саме тим обставинам, що він не викликав швидку допомогу, витягнувши ніж з рани ОСОБА_17 , помив ніж, після чого поклав його у руку потерпілого і взявши речі залишив місце події.

За таких обставин, суд 1 інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а тому висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_12 не відповідають фактичним обставинам справи і є передчасними.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Всупереч вказаним вимогам закону суд, при наявності в матеріалах кримінального провадження цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілої ОСОБА_8 ( 1 а.с.24-25), не розв`язав цивільний позов.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляду справи.

Як вбачається ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ( т.1 а.с.223-225)від 17.11.2015р., суд вказав на необхідність під час нового розгляду перевірити чи не знаходився ОСОБА_12 в момент вчинення злочину у стані необхідної оборони, межі якої він перевищив.

Всупереч вказаних вимог закону при новому розгляді кримінального провадження суд 1 інстанції не виконав вказівки Вищого спеціалізованого суду і не перевірив зазначених обставин.

Враховуючи наведене колегія суддів, вважає, що за зазначених обставин, вирок не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судного розгляду в суді 1 інстанції, під час якого необхідно усунути вказану неповноту, розглянути справу з дотриманням вимог кримінального процесуального закону і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді 1 інстанції.

Продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 14 січня 2017 року.

Судді