Справа № 183/228/15
№ 1-кп/183/24/16
В И Р О К
іменем України
05 травня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000073 від 05.02.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_9 », одруженого, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
29.12.2011 року приблизно о 18.30 годин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 30-40 км/год. по автодорозі «Харків Сімферополь» зі сторони с. Піщанка Новомосковського району в напрямку м. Харків.

В цей час на ділянці автодороги 199 км + 170 м. ОСОБА_5 переходив проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 . Водій ОСОБА_7 , виявивши, що пішохід ОСОБА_5 вийшов на прохідну частину дороги та наближається до смуги руху його автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на пішохода.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сочетаної тупої травми голови, тулубу та лівої нижньої кінцівки; переломи лобної кістки, кісток носу, верхньої щелепи; забиття головного мозку 2-го ступеню; субарахноїдального крововиливу; розривів печінки, що призвело до внутрішньочеревної кровотечі; відкритого перелому обох кісток (малогомілкова та великогомілкова) лівої гомілки; забитих ран на верхньому повіці правого ока, підборіддя, слизових оболонок губ, лівій гомілці; синці навколо очей; посттравматичної правосторонньої пневмонії з плевритом, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзд перешкоди», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

При цьому технічна можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді для водія автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 обумовлювалася дотримання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому їх виконати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що 29.12.2011 року в вечірній час він рухався зі швидкістю 60 км/год. в сторону м. Харкова по дорозі через ліс. Їхав в колоні автомобілів. Він бачив, що на обочині стояв потерпілий, а, коли він зрівнявся з потерпілим, останній вибіг на дорогу та кинувся на його автомобіль. Вважає, що потерпілого збив іншій автомобіль, від чого потерпілого кинуло на його автомобіль.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_5 про те, що 29.12.2011 року приблизно о 18.30 годині він підійшов до дороги для того, щоб її перейти. На зупинку під`їхало маршрутне таксі, тому він став виходити на дорогу. Він бачив, що автомобіль став гальмувати, а тому він став переходити дорогу. Він відчув удар автомобіля, коли знаходився по середині дороги приблизно 20-30 см. від роздільної смуги. Збив його автомобіль, що рухався справа, зліва автомобілів не було. З моменту удару він нічого не пам`ятає;

- показання свідка ОСОБА_10 про те, що 29.12.2011 року приблизно о 18.20 годині він виходив на дорогу, щоб їхати додому. Це було між м. Новомосковськом та с. Піщанка. Він побачив, що біля нього біжить в напрямку дороги чоловік. На зупинку заїхало маршрутне таксі, а за ним їхав білий фургон, який став гальмувати. Він зайшов до маршрутки, почув, що люди стали кричати та почув удар. Фургон їхав зі швидкістю менше ніж 40 км/год. Зліва автомобілів не було;

- витяг з кримінального провадження № 0000073 від 05.02.2013 року, згідно якого 29.12.2011 року приблизно о 18.30 годин водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Харків Сімферополь» на 199 км + 170 м. на території Новомосковського району Дніпропетровської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , якому спричинені тілесні ушкодження

(т. 1, а.п. 81);

- постанова про порушення кримінального провадження від 06.01.2012 року, згідно якого порушено кримінальну справу за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

(т. 1, а.п. 82);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 29.12.2011 року, згідно якого оглянуто ділянку місцевості на автодорозі «Харків - Сімферополь» на 199 км. + 170 м.

(т. 1, а.п. 83-91);

- протокол огляду та перевірки технічного стану автомобіля від 29.12.2011 року, згідно якого оглянуто автомобіль «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та зафіксовані пошкодження

(т. 1, а.п. 92-95);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 263 від 29.12.2011 року, згідно якого у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено

(т. 1, а.п. 96);

- постанова про долучення до кримінальної справи речових доказів від 06.01.2012 року, згідно якої автомобіль «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до спеціальної ділянки територіального УДАІ. В подальшому автомобіль «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий ОСОБА_7 для зберігання

(т. 1, а.п. 97-100);

- протокол відтворення обстановки та обставин події дорожньо-транспортної пригоди від 11.04.2012 року за участю ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини, що мали місце 29.12.2011 року

(т. 1, а.п. 101-103);

- протокол відтворення обстановки та обставин події дорожньо-транспортної пригоди від 11.04.2012 року за участю потерпілого ОСОБА_5

(т. 1, а.п. 104-106);

- висновок судово-медичної експертизи № 247/4 від 17.04.2012 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді сочетаної тупої травми голови, тулубу та лівої нижньої кінцівки; переломи лобної кістки, кісток носу, верхньої щелепи; забиття головного мозку 2-го ступеню; субарахноїдального крововиливу; розривів печінки, що призвело до внутрішньочеревної кровотечі; відкритого перелому обох кісток (малогомілкова та великогомілкова) лівої гомілки; забитих ран на верхньому повіці правого ока, підборіддя, слизових оболонок губ, лівій гомілці; синці навколо очей; посттравматичної правосторонньої пневмонії з плевритом, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок автомобільної травми, можливо в термін та при обставинах, вказаних у постанові (29.12.2011 року)

(т. 1, а.п. 107-109);

- висновки судово-автотехнічної експертизи № 70/27-444 від 06.08.2012 року, згідно яких в даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинний був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України та його дії не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 в частині вибору швидкості руху за умови видимості дороги невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачалося. Водій автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзду на пішохода своєчасним застосуванням заходів до гальмування при заданих вихідних даних

(т. 1, а.п. 110-112);

- протокол відтворення обстановки та обставин подій дорожньо-транспортної пригоди від 04.09.2012 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини злочину відносно нього, що мали місце 29.12.2011 року

(т. 1, а.п. 113);

- протокол відтворення обстановки та обставин подій дорожньо-транспортної пригоди від 04.09.2012 року за участю свідка ОСОБА_10 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.12.2011 року

(т. 1, а.п. 114);

- висновок комісійної судової автотехнічної експертизи № 3460-11 від 01.10.2012 року, згідно якого за обома варіантами дослідження в заданих постановою дорожньо-транспортних ситуаціях, водій мав технічну можливість здійснити зупинку автомобіля до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , а тому в діях водія автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою

(т. 1, а.п. 115-120);

- висновок комісійної судової автотехнічної експертизи № 5967 від 18.12.2012 року, згідно якого в даній дорожньо-транспортній обстановці при заданих слідчим вихідних даних фактичні дії водія автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 в частині несвоєчасного прийняття заходів до гальмування не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв`язку з настанням пригоди. Водій автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного прийняття заходів до екстреного гальмування с заданого моменту виникнення небезпеки для руху

(т. 1, а.п. 121-124);

- довідка Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології № 05-30/36 від 27.03.2013 року про гідрометеорологічні дані в день дорожньо-транспортної пригоди

(т. 1, а.п. 125);

- висновок судово-медичної експертизи № 170 від 15.09.2015 року, згідно якого комісією у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма; переломи лобної кістки, верхньої щелепи, кісток носу; забій головного мозку 2-го ступеню; субдуральні гематоми лобно-скроневих ділянок з обох сторін; гемосинус; забійні рани верхнього повіка праворуч, ділянки підборіддя, параорбітальні гематоми; закрита внутрішньочеревна травма; розриви печінки; внутрішньочеревний крововилив; закритий перелом 1-го ребра праворуч по біляхребтовій лінії, полісегмантарна правостороння пневмонія, плеврит; відкритий перелом кісток лівої гомілки: уламкові переломи великогомілкової кістки у верхній та середній третині, малогомілкової у нижній третині, відрив тіла 5 шийного хребця по передній поверхні, численні забійні рани кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження виникли від травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля «Фіат Дукато», що рухався, тобто за умов ДТП 29.12.2011 року. Характер встановлених переломів кісток лівої гомілки, відсутність ушкоджень на правій нижній кінцівки дають можливість комісії експертів вказати, що під час первинного контакту з автомобілем нижні кінцівки знаходилися у шаговому положенні (ліва нижня кінцівка була попереду від правої). Характерологічні властивості переломів кісток лівої гомілки, локалізація та характер переломів кісток мозкового та лицьового черепу дають можливість комісії експертів вказати, що під час первинного контакту пішохода ОСОБА_5 з автомобілем «Фіат Дукато», останній був повернутий внутрішньо-передньою поверхнею лівої гомілки до автомобіля, що рухався. Наявність деформацій на лівій передньо-бічній частині автомобіля «Фіат Дукато», а також відсутність зафіксованих пошкоджень та деформацій на передній фронтальній частині даного автомобіля, не виключає контактування пішохода в межах зони розташування деформацій на лівому передньому крилі зазначеного автомобіля

(т. 1, а.п. 198-208);

- висновок комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1-пп/183/228/15 від 16.11.2015 року, згідно якого при всьому комплексі вихідних даних водій автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 , а тому в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_5 . У потерпілого ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма; переломи лобної кістки, верхньої щелепи, кісток носу; забій головного мозку 2-го ступеню; субдуральні гематоми лобно-скроневих ділянок з обох сторін; гемосинус; забійні рани верхнього повіка праворуч, ділянки підборіддя, параорбітальні гематоми; закрита внутрішньочеревна травма; розриви печінки; внутрішньочеревний крововилив; закритий перелом 1-го ребра праворуч по біляхребтовій лінії, полісегмантарна правостороння пневмонія, плеврит; відкритий перелом кісток лівої гомілки: уламкові переломи великогомілкової кістки у верхній та середній третині, малогомілкової у нижній третині, відрив тіла 5 шийного хребця по передній поверхні, численні забійні рани кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження виникли від травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля «Фіат Дукато», що рухався, тобто за умов ДТП 29.12.2011 року. Характер встановлених переломів кісток лівої гомілки, відсутність ушкоджень на правій нижній кінцівки дають можливість комісії експертів вказати, що під час первинного контакту з автомобілем нижні кінцівки знаходилися у шаговому положенні (ліва нижня кінцівка була попереду від правої). Характерологічні властивості переломів кісток лівої гомілки, локалізація та характер переломів кісток мозкового та лицьового черепу дають можливість комісії експертів вказати, що під час первинного контакту пішохода ОСОБА_5 з автомобілем «Фіат Дукато», останній був повернутий внутрішньо-передньою поверхнею лівої гомілки до автомобіля, що рухався

(т. 1, а.п. 211-225).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Судом були проаналізовані доводи захисника ОСОБА_6 про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вини його підзахисного ОСОБА_7 , оскільки під час проведення спочатку досудового слідства, а потім під час досудового розслідування були допущені порушення норм процесуального законодавства, які суттєвим чином впливають на доведеність вини. Так, не були досліджені деякі докази, а саме уламок скла від фари автомобіля, що був знайдений під час огляду місця ДТП, наявність якого може підтвердити версію обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілого ОСОБА_5 збив інший автомобіль. Однак вказана версія, на думку суду, спростовується доказами, що були досліджені в судовому засіданні, а саме: показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 про те, що під час наїзду на ОСОБА_5 автомобілів зліва на дорозі не було; висновки судово-медичної експертизи № 170 від 15.09.2015 року та висновок комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1-пп/183/228/15 від 16.11.2015 року, які були призначені судом на клопотання сторони захисту, про те, що під час первинного контакту пішохода ОСОБА_5 з автомобілем «Фіат Дукато», останній був повернутий внутрішньо-передньою поверхнею лівої гомілки до автомобіля, що рухався. Таким чином суд вважає, що під час розгляду кримінального провадження в суді, версія обвинуваченого про те, що потерпілого збив інший автомобіль, не знайшла свого підтвердження, а навпаки спростовується іншими доказами, які підтверджують один одний та в сукупності доводять вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Крім того, захисником ОСОБА_6 під час судових дебатів була висловлена думка про те, що ні він, ні обвинувачений ОСОБА_7 не повинні в судовому засіданні доводити невинуватість останнього, а навпаки, його вину повинна доводити сторона обвинувачення. Однак, п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. У відповідності з ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, суд вважає, що саме стороною захисту, у разі наявності у неї доказів щодо невинуватості обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення, необхідно було надати такі докази суду, на що і захиснику, і обвинуваченому ОСОБА_7 надавалася можливість.

Продовжуючи досліджувати доводи сторони захисту про необхідність допитати в судовому засіданні слідчих, які проводили досудове слідство та досудове розслідування з питань не проведення ними певних процесуальних дій, невиконання ними вказівок прокурора тощо, суд вважає, що у відповідності зі ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Таким чином суд вважає, що незаконні дії, на думку сторони захисту, слідчих по даному кримінальному провадженню не є предметом розгляду даного кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, визначені ст.. 66, 67 КК України, не встановив.

Однак суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею. Крім того суд враховує, що обвинувачений в судовому засіданні вину не визнав, однак суд вважає, що вказана обставина є позицією обвинуваченого; враховує те, що за час з дня скоєння кримінального правопорушення минув тривалий час, а саме 4,5 роки; за цей час обвинувачений до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 8 років. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілого, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді мінімального покарання не сприятиме виправленню його та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення максимального покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим. Суд з підстав, зазначених раніше вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.. 75 КК України, тобто з іспитовим строком. При цьому суд вважає, що іспитовий строк повинний бути призначений на максимальний термін.

Також суд вважає, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 займається суспільно-корисною працею, яка пов`язана з керуванням транспортними засобами, на протязі більше ніж 4.5 років з дня скоєння ДТП до адміністративної та кримінальної відповідальності з приводу керування транспортним засобом не притягався, можливо призначити покарання без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_5 було подано цивільний позов про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 95.000 грн. та АТ «Страхова компанія «ТАС» - в сумі 5.000 грн. При цьому, у відповідності з Законом України «Про судовий збір», потерпілі звільняються від сплати судового збору за відшкодування матеріальної шкоди, однак від сплати судового збору за відшкодування моральної шкоди такі особи не звільняються. Потерпілим суду не надано доказів сплати ним судового збору за позовом про відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позовні вимоги повинні бути залишені без розгляду.

Крім того, потерпілим також в позовній заяві було викладено вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди АТ «Страхова компанія «ТАС» в сумі 25.110 грн. 30 коп. При цьому, допитана в судовому засіданні представник страхової компанії ОСОБА_11 суду пояснила, що нею було проведено розрахунок заявленої суми на відшкодування потерпілим ОСОБА_5 та наданих ним на підтвердження цих сум документів. Згідно підрахунків, сума, що доведена потерпілим для відшкодування, складає 5.543 грн. Суд, перевіривши надані потерпілим документи на підтвердження позовних вимог в цій частині вважає, що вона доведена частково та підлягає задоволенню в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 120 КПК України, ст.. 1166, 1167 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Позов задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 5.543 грн. В іншій частині позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Речовий доказ у вигляді автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_7 для зберігання, - залишити у ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1