У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000965, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК, за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, та захисника ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За цим вироком ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК на строк 11 років;
- за ч. 1 ст. 263 КК на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_8 70 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_9 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20 липня 2014 року приблизно о 18.00 год. у стані алкогольного сп`яніння на грунті неприязних відносин та довгострокових конфліктів розпочав сварку зі своїми сусідами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час якої, діючи самовпевнено, розуміючи протиправність своїх дій та умисно бажаючи нанесення смертельних тілесних ушкоджень, пішов до свого будинку, де взявши із собою предмет, схожий на пристрій для відстрілу гумовими кулями, повернувся назад до домогосподарства ОСОБА_10 . Там зі словами «… я вас усіх повбиваю, ви в мене до ранку не доживете…» на відстані менше одного метра, прицілившись у голову ОСОБА_8 , вистрелив у нього, чим спричинив тілесні ушкодження у виді вогнепального поранення лівого ока, контузії важкого ступеня, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що належать до тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до стійкої втрати працездатності не менш, ніж на третину. Після пострілу ОСОБА_8 лежав закривавлений на подвір`ї. Не зупинившись на цьому, ОСОБА_7 з відстані не менше одного метра вистрілив у голову ОСОБА_9 , у результаті чого заподіяв їй тілесне ушкодження у виді рваної рани голови, що є легким тілесним ушкодженням, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 23 липня 2014 року виявлений пістолет та стріляні гільзи були направлені для проведення судово-балістичної експертизи, згідно висновку якої встановлено, що пістолет є ручною коротко ствольною гладко ствольною вогнепальною зброєю, переробленою саморобним способом з сигнально-шумового і стартового пістолету моделі «ZORAKIMOD 914» виробництва Туреччини, шляхом видалення перетинки (заглушки) з каналу ствола. Конструкція пістолета дозволяє здійснювати постріли пістолетними патронами з гумовими кулями, газовими, шумовими та дробовими пістолетними патронами, але не дозволяє здійснювати постріли штатними патронами до бойової зброї.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Скаржник зазначає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, наслідкам, що настали у виді інвалідності потерпілого. Суд апеляційної інстанції не перевірив доводи, викладені в апеляції прокурора, щодо м`якості призначеного покарання, не дав на них вмотивованих відповідей, а тому ухвала цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
У доповненні до касаційної скарги прокурор вказує на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК, оскільки не були спростовані доводи апеляційних скарг щодо незаконного складу суду, нероз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних, ненадання оцінки його психічного стану. Прокурор просить скасувати ухвалу цього суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості. Захисник зазначає, що: пред`явлене обвинувачення є неконкретним; кримінальне провадження у місцевому суді було розглянуто незаконним складом суду та з порушенням права обвинуваченого на захист; цей суд вийшов за межі обвинувачення при визначенні мотиву та мети злочину; у порушення ст. 242 КПК за наявності даних про те, що ОСОБА_7 має розлади психіки, суд не призначив судово-психолого-психіатричної експертизи для встановлення осудності обвинуваченого; висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 18 листопада 2014 року є недопустимим доказом; суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків; аудіозапис деяких судових засідань не прослуховується або відсутній. Захисник вказує не невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК, яка не містить відповідей на усі доводи апеляцій. Скаржник зазначає, що судами не встановлено умислу ОСОБА_7 на вбивство двох осіб, не зазначено чому він не довів цей умисел до кінця, не враховано те, що його дії були спровоковані потерпілими, а тому кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК є неправильною. Скаржник посилається на відсутність доказів на підтвердження перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, крім того не встановлено усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, не досліджено в суді речові докази. Також захисник вказує на суворість призначеного винному покарання та неврахування усіх даних про його особу і обставин, що пом`якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, які підтримали скаргу захисника та частково скаргу прокурора в частині порушення вимог статей 404, 419 КПК, думку прокурора, який підтримав скарги частково в частині доводів, викладених у доповненні до касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування судових рішень є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо його ухвалено незаконним складом суду.

Принцип незмінності складу суду визначає, що у кримінальному провадженні судовий розгляд повинен бути проведений в одному і тому ж самому складі суддів. Положеннями ст. 319 КПК передбачені випадки, коли суддя може бути замінений іншим суддею. При цьому зазначена норма процесуального закону передбачає, що після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та ст. 320 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 26 листопада 2014 року справу щодо ОСОБА_7 розглядала колегія суддів у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Ухвалою місцевого суду про призначення підготовчого судового засідання від 28 листопада 2014 року відповідно до вимог ст. 320 КПК запасним суддею було призначено ОСОБА_14 .

У такому складі суду було проведено кілька судових засідань, під час яких були допитані обвинувачений, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

У зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну перебування на посаді судді ОСОБА_13 24 лютого 2015 року був проведений повторний автоматичний розподіл справи, яким у складі колегії визначено суддю ОСОБА_18 . Усупереч зазначеним вище нормам кримінального процесуального закону, судовий розгляд не розпочався спочатку, а був продовжений без прийняття вмотивованого рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно допит обвинуваченого та свідків, як це передбачено ч. 2 ст. 319 КПК.

Отже, доводи прокурора та захисника щодо незаконності складу суду першої інстанції внаслідок недотримання вимог ст. 319 КПК є обґрунтованими та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу наведене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так само обґрунтованим є і твердження, наведене у касаційній скарзі прокурора, про недотримання місцевим судом вимог щодо роз`яснення обвинуваченому його права на здійснення судового розгляду судом присяжних.

Відповідно до ст. 384 КПК прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Цих вимог закону дотримано не було. Усупереч тому, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК, санкція якої передбачає максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про роз`яснення прокурором та судом йому права на здійснення розгляду судом присяжних. В суді касаційної інстанції ОСОБА_7 ствердив, що таке право йому не було роз`яснено. Отже, невиконання місцевим судом вказаних вимог процесуального закону є його істотним порушенням та безумовною підставою для скасування судових рішень, адже, крім іншого, ставить під сумнів ухвалення судового рішення законним складом суду.

На ці порушення не звернув уваги апеляційний суд, а тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК і призначити новий розгляд у місцевому суді.

Оскільки судові рішення постановлені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, то суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи, наведені у касаційних скаргах, щодо винуватості ОСОБА_7 , кваліфікації його дій та призначеного покарання. Ці доводи підлягають перевірці під час нового розгляду справи в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без зміни до проведення судового засідання в суді першої інстанції, але не більше, ніж 60 діб.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3