Справа №295/8531/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із указаною скаргою, у якій зазначив, що 17 червня 2016 року на руки отримав копію постанову про закриття кримінального провадження від 17.06.2016 року, яка, на думку заявника, є поверховою, упередженою, має суперечливий зміст та підлягає скасуванню. ОСОБА_3 посилається у скарзі на встановлення слідчим факту нанесення заявнику умисного тілесного ушкодження, його часу, місця та ступеня тяжкості. Натомість слідчий в оскаржуваній постанові не відобразив та залишив поза уваги надані свідком ОСОБА_5 показання, який підтвердив всі обставини нанесення заявнику умисного тілесного ушкодження. Крім того слідчий постановив закрити кримінальне провадження навіть не опитавши особу, що умисно нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Також у скарзі ОСОБА_3 звертає увагу на застосування слідчим норми ч. 2 ст. 11 КК України як правової підстави закриття кримінального провадження, котра взагалі не підлягає застосуванню до даних правовідносин, що підлягають до кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій вимоги скарги підтримав, просив слідчого суддю розглянути справу у його відсутність та задовольнити вимоги в повному обсязі.
Слідчий СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
На думку слідчого судді, зазначена постанова не містить належного обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження із посиланням на відповідні положення норм КПК України, з її змісту не вбачається проведення необхідної кількості процесуальних дій, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Встановлено, що в обґрунтування мотивів прийняття постанови слідчий ОСОБА_4 послався на проведення уповноваженими службовими особами Житомирського ВП (з метою підтвердження або спростування показань ОСОБА_3 ) обходу прилеглої до місця вчинення злочину території, в ході якого інформації, яка б заслуговувала на увагу, встановлено не було. Окрім цього слідчий зазначив, що згідно висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_3 виявлено синець на правому бедрі, який відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. До того ж закриваючи провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий послався і на норму ч. 2 ст. 11 КК України.
Згідно вимог п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Так, слідчим суддею звернуто увагу на те, що закриваючи кримінальне провадження з огляду на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий не зазначив відсутність якої об`єктивної та/або суб`єктивної ознаки (елементу) складу кримінального правопорушення ним була встановлена.
Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів проведення службовими особами Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області обходу прилеглої до місця вчинення злочину території (з метою підтвердження або спростування показань ОСОБА_3 ), а відтак, на переконання слідчого судді, посилання на проведення такого обходу в постанові про закриття кримінального провадження є необґрунтованим. Також матеріали провадження не містять пояснень гр. ОСОБА_6 , яку заявник безпосередньо звинувачує у нанесенні йому тілесних ушкоджень, щодо обставин події, яка відбулась 14.03.2016 близько 21-ї години.
Слідчий суддя погоджується із твердженням ОСОБА_3 на безпідставне посилання слідчим ОСОБА_4 у постанові про закриття кримінального провадження на положення ч. 2 ст. 11 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином вчинене суб`єктом злочину винне діяння, прямо передбачене КК України, якщо воно через малозначність не становить суспільної небезпеки.
При цьому малозначне діяння слід відмежовувати від діяння, яке не містить складу злочину.
Так, якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в законі через, наприклад тяжкість тілесних ушкоджень тощо, то недосягнення певного рівня шкоди є свідченням відсутності складу злочину, а не малозначності діяння.
На думку слідчого судді, не може бути визнане малозначним діяння, передбачене ст. 125 КК України, оскільки припинення кримінального переслідування у випадках, коли подія злочину і склад злочину є наявними, можливе і за примиренням сторін, а можливість закриття справи про такий злочин через малозначність суперечить самій суті кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, передбаченого Главою 36 КПК України.
Зважаючи на викладені вище обставини, рішення слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження є передчасним, а тому постанова від 17 червня 2016 року підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 110, 284, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1