Дело№522/3579/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Одеса 03 березня 2016 року

Слідчий суддя Приморський райсуд м. Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянув клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одеса ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Одеської мысцевоъ прокуратури №3 ОСОБА_3 , та матеріали кримінального провадження №0002550, відомості про яке внесено 28.03.14 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна ,-

ВСТАНОВИВ:
28.03.2014 року до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , про те, що гр. ОСОБА_6 підробила підпис її матері ОСОБА_7 у заповіті на ім`я ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, гр. ОСОБА_6 протиправно заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_7 .

За даним фактом 28.03.2014 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування, встановлено, що гр. ОСОБА_5 є донькою гр. ОСОБА_7 , що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження копією свідоцтва про народження гр. ОСОБА_5 . Відповідно до наявної в матеріалах провадження копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_7 померла. Відповідно до наявних в матеріалах провадження копій медичних документів незадовго до смерті гр. ОСОБА_7 хворіла рядом тяжких захворювань, зокрема онкологічним захворюванням (рак) шлунка. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.12.2012 року гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 здійснили продаж громадянці ОСОБА_8 своїх часток квартири АДРЕСА_1 , в якій раніше були зареєстровані та проживали. Відповідно до умов договору, продавці повинні були повністю звільнити квартиру до 01 лютого 2013 року. Вказаний правочин було підписано в МКЛ №5 по вул. Троїцька, 37, в м. Одеса та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 . Після продажу своєї частки квартири гр. ОСОБА_7 15.12.2012 року уклала договір про надання послуг з ПП «Альтаір-Ас», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до акту наданих послуг від 19.12.2012 року за договором від 15.12.2012 року ПП «Альтаір-Ас» було надано гр. ОСОБА_7 посередницькі, інформаційні, консультаційні та експертні послуги з пошуку однокімнатної квартири, загальною площею 28,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , яку гр. ОСОБА_7 відповідно до договору про наміри від 19.12.2012 року зобов`язувалася придбати. 22.12.2012 року гр. ОСОБА_7 купила у гр. ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_4 . Правочин було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 . В цей же день 19.12.2012 року в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_11 гр. ОСОБА_7 видала довіреність на ім`я гр. ОСОБА_6 , якою уповноважила останню бути представником в установах, підприємствах та організаціях, а також органах державної влади місцевого самоврядування з питань постановки та зняття з реєстраційного обліку, оформлення та реєстрації права власності на будь-яке майно, надання послуг зв`язку, водопостачання, газопостачання, опалення, користування електроенергією.

26.12.2014 року гр. ОСОБА_7 уклала заповіт, в якому зробила розпорядження про те, що у випадку її смерті, квартиру АДРЕСА_5 заповідає ОСОБА_6 . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за адресою проживання гр. ОСОБА_7 АДРЕСА_6 , у зв`язку з її хворобою. Однак, як вказує заявник гр. ОСОБА_5 , ознайомившись з текстом заповіту запевнила, що почерк та підпис від імені її матері гр. ОСОБА_7 в заповіті гр. ОСОБА_7 не належить, а зроблено сторонньою особою.

18.01.2013 року гр. ОСОБА_6 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом гр. ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , за результатами чого 06.08.2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину, отримавши таким чином у власність квартиру АДРЕСА_5 . Як зазначає свідок ОСОБА_13 , 17.10.2013 року гр. ОСОБА_14 продала вказану квартиру гр. ОСОБА_15 , а правочин було посвідчено тим же приватним нотаріусом, що здійснював посвідчення заповіту - ОСОБА_12 .

Як зазначає свідок ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_5 на протязі періоду часу з січня по грудень 2013 року постійно проживала в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , однак в грудні 2013 року була примусово виставлена з квартири гр. ОСОБА_14 та невідомими особами.

Таким чином, як вказує заявник, гр. ОСОБА_6 здійснила підробку заповіту, виданого на її ім`я від імені гр. ОСОБА_7 , надалі шляхом використання зазначеного підробленого документу, вступила в спадщину і протиправно набула у власність квартиру АДРЕСА_5 , яку надалі, шляхом використання завідомо підроблених документів продала, чим заподіяла гр. ОСОБА_5 ,яка є спадкоємицею померлої гр. ОСОБА_7 за законом, матеріальну школу у великих розмірах.

Враховуючи те що згідно висновків експерта №323-п,/ від 08.12.2014р. рукописні записи у заповіті ОСОБА_7 , від 26.12.2012 року, на підставі якого біло здійснене переоформлення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши надані матеріали кримінального провадження за №0002550, відомості про яке внесено 28.03.14 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, вважаю необхідним в задоволенні клопотання слідчого задовольнити, з наступних підстав:
Згідно п.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий має право оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно п.1,3 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди або являються предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним оборотом.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Крім того, незастосування заборони на використання вказаного майна, може привести до наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132,170-171 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого СВ Приморського ВП в м.Одеса ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка відповідно до інформації з Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстрована за ОСОБА_16 , заборонивши будь-яке відчуження вказаної квартири, а також обмеживши право розпорядження вказаною квартирою.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, власнику майна.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.03.2016