ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 березня 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2013 року.
Вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 липня 2005 року за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 06 вересня 2007 року звільненого умовно достроково від відбування покарання на 1 рік 10 місяців 10 днів, яке на підставі ст. 82 КК замінено на виправні роботи з відрахуванням із заробітку засудженого 20 % у дохід держави відповідно до постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2007 року,

засуджено: за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна.
Вирішено цивільні позови та питання щодо судових витрат у справі.

ОСОБА_6 визнано винуватим у розбої, поєднаному з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, у лютому 2012 року ОСОБА_6 придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 58,135 г (у перерахунку на суху речовин), який переніс і зберігав у своїй квартирі АДРЕСА_1 . 28 лютого 2012 року в ході обшуку квартири вказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено працівниками міліції.
Крім того, 25 лютого 2012 року близько 18:00 год. у с. Мішково-Погоріловому Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_6 проник у домоволодіння ОСОБА_7 , напав на неї, зв`язав і побив, у тому числі завдав ударів молотком по голові, невстановленим предметом із гострою кромкою заподіяв різаної рани передпліччя, спричинивши таким чином, їй тяжких тілесних ушкоджень, після чого заволодів належним потерпілій майном на загальну суму 22 979,53 грн.
У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений, стверджуючи про свою невинуватість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність та упередженість усього слідства, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року постановлені щодо нього судові рішення і закрити кримінальну справу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу, водночас засуджений просив скасувати судові рішення і направити справу на новий судовий розгляд, думку прокурора про необґрунтованість касаційних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі й доповненнях до неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
За правилами касаційного провадження та згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку та ухвали є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370372 цього Кодексу.
Отже, при перегляді справи в порядку касаційної процедури суд не перевіряє оскаржуваних рішень щодо неповноти й однобічності досудового та судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а виходить із обставин справи, встановлених у вироку, і не може вирішувати питання про достовірність певних доказів.
Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про події злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінально караних діянь за викладених у вироку обставин є обґрунтованим, його зроблено із дотриманням вимог ст. 257 КПК 1960 року на підставі розглянутих і перевірених у ході судового слідства доказів, оцінених з точки зору належності, допустимості, достовірності й достатності та докладно наведених у постановленому рішенні.
Зокрема, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів суд обґрунтував: показаннями потерпілої ОСОБА_7 про обставини здійсненого ОСОБА_6 25 лютого 2012 року розбійного нападу на неї; показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вранці 26 лютого 2012 року виявили потерпілу ОСОБА_7 із тілесними ушкодженнями й викликали швидку медичну допомогу; показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , котрим потерпіла розповідала про обставини нападу на неї ОСОБА_6 ; показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були понятими під час відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 щодо обставин подій увечері 25 лютого 2012 року та повернення ОСОБА_6 боргу 1500 грн; показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 про повернення ОСОБА_6 в кінці лютого 2012 року боргу 120 грн; показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про обставини обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , де було виявлено та вилучено два пакети з речовиною рослинного походження, визначену за результатами експертного дослідження як канабіс; даними, що містяться у протоколах огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події, обшуку, а також висновками експертів й іншими фактичними даними, зміст яких детально відображено у вироку.

Всі ці фактичні дані в силу ст. 65 КПК 1960 року є доказами у кримінальній справі. Порушень визначеного цим Кодексом процесуального порядку збирання та подання доказів, на підставі яких суд установив факт наявності суспільно небезпечних діянь (проти власності й у сфері обігу наркотичних засобів) та винність у них засудженого, колегія суддів під час перевірки справи не виявила.

З огляду на викладене сумнівів щодо об`єктивності оцінки доказів, у тому числі й щодо показань потерпілої ОСОБА_7 , покладених в основу обвинувального вироку, й дотримання судом приписів ст. 65, 67 КПК 1960 року колегія суддів не має. Тому посилання ОСОБА_6 на обмову його потерпілою не ґрунтуються на матеріалах справи та є неспроможними.
Водночас суд з`ясував у ході слідства всі передбачені ст. 64 КПК 1960 року обставини, що належать до предмету доказування й обґрунтовано визнав зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми для вирішення справи.
З огляду на викладене доводи засудженого ОСОБА_6 про недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів не можна визнати прийнятними.
Отже, суд із додержанням норм процесуального права (КПК 1960 року) встановив фактичні обставини справи, відповідно до яких діяння ОСОБА_6 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК.
Покарання засудженому призначено з дотриманням приписів статей 50, 65 КК, воно відповідає своїй меті, є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.
Усупереч посиланням у касаційній скарзі засудженого вирок відповідає вимогам статей 323, 324 КПК 1960 року.
Не знайшли свого підтвердження й викладені у скарзі засудженого доводи про фальсифікацію кримінальної справи щодо нього, безпідставне притягнення його до кримінальної відповідальності працівниками міліції з метою приховати інший злочин.
Так, доводи ОСОБА_6 про застосування до нього та до його дружини ОСОБА_22 недозволених методів досудового слідства, внаслідок чого він нібито змушений був себе обмовити, перевірялися судами та їх було обґрунтовано відкинуто, оскільки, крім іншого, встановлено, що за наслідками перевірки відповідної заяви захисника ОСОБА_5 постановою прокуратури Жовтневого району Миколаївської області від 11 квітня 2012 року прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області. Переконливих аргументів, які би свідчили про неефективність офіційного розслідування заяви щодо поганого поводження з боку працівників міліції, у касаційній скарзі засудженого не міститься.

Колегія суддів констатує, що доводи в касаційній скарзі засудженого за своїм змістом є майже аналогічними доводам, викладеним у його апеляції з доповненнями та в апеляції захисника ОСОБА_5 , на які суд апеляційної інстанції дав вичерпні відповіді, аргументовано визнавши їх безпідставними, з чим погоджується і касаційний суд. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року, а твердження ОСОБА_6 про зворотне є неспроможними.
Істотних порушень норм матеріального чи кримінально-процесуального закону, які згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року були би підставами для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень, у справі не встановлено, звідси й відсутність підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.

Керуючись статтями 394396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3