Провадження № 1-в/317/1181/2016
Справа № 317/3862/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербурга Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засудженого 05.05.2006 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, ОСОБА_5 засуджений 05.05.2006 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.02.2016 р. у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 09.02.2006 по 21.11.2006 р.р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Початок строку: 09 лютого 2006 року

Кінець строку: 28 квітня 2020 року.

Станом на 29.08.2016 року відбув більш як 3/4 строку покарання. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.02.2006 року. Під час тримання у Криворізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Дніпропетровській області допустив 1 порушення режиму тримання, заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) відбуває покарання з 30.01.2007 року. За період відбування покарання допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 9 заохочень правами начальника відділення СПС та 4 заохочення правами начальника установи. З 16.04.2015 р. переведений на дільницю соціальної реабілітації, де отримав ще 2 заохочення правами начальника відділення та 1 заохочення правами начальника установи. Працевлаштований різноробочим на дільниці соціальної реабілітації. До праці ставиться чесно та сумлінно. За вироком суду має цивільний позов на суму 407338,15 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого-виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Суспільно-корисні зв`язки з рідними підтримує. Провину у скоєному злочині визнає.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_4 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у поданні. Також зазначив, що засуджений ОСОБА_5 після звільнення буде проживати в реабілітаційному центрі в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області.

Засуджений ОСОБА_5 також підтримав подання, зазначив, що він став на шлях виправлення, покаявся. Приймає участь в санітарно-побутовій секції, відвідує молитовний дім, займається спортом, не палить та не вживає спиртних напоїв.

Захисник засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 також підтримав подання, зазначив, що засуджений весь час був працевлаштований, отримував кошти, відвідує молитовний дім, став на шлях виправлення, покаявся, а тому до нього можна застосувати умовно-дострокове звільнення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, думку захисника, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області відбуває з 30.01.2007 р., характеризується позитивно. Допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, яке виразилось у нетактовній поведінці щодо працівників адміністрації, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашено у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 9 заохочень правами начальника відділення СПС та 4 заохочення правами начальника установи. З 16.04.2015 р. переведений на дільницю соціальної реабілітації, характеризується позитивно. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення правами начальника установи та 1 заохочення правами начальника відділення. Працевлаштований на ділянці соціальної реабілітації різноробочим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія». За час відбування покарання отримав професії в Біленьківському навчальному закладі № 99 «швачка», «машиніст крану», «токар» та «слюсар». Приймає участь у діяльності самодіяльних організацій засуджених дільниці соціальної реабілітації (санітарно-побутова секція). У скоєному злочині розкаюється, вину визнає, за вироком суду має позов у сумі 407338,15 грн., який не відшкодований. Виконавчі листи в бухгалтерії установи на стягнення боргу відсутні.

15.08.2013 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100 КВК України, у вигляді переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання.

16.04.2015 р. застосовано заохочувальну норму, передбачену ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

17.02.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким за заявою засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 за час перебування у Біленьківській виправній колонії мав стягнення. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашене у встановленому законом порядку, проте враховується судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Згідно витягу з протоколу № 59 від 15.08.2013 р. постійно діюча комісія Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області з питання переведення засудженого до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, розглянувши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , вислухавши думку начальника відділення та членів комісії вирішила відмовити в поданні справи до апеляційної комісії з питань переведення засудженого до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, так як він не стає на шлях виправлення.

Отже, з огляду на вказане, період до 15.08.2013 р., тобто до прийняття вищезазначеного рішення, не є показовим, оскільки засуджений до того часу не ставав на шлях виправлення.

Згідно характеристики, підписаної 05.08.2013 р. начальником відділення СПС ОСОБА_7 , узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої в.о. начальника установи ОСОБА_5 характеризується негативно, на виробництві працевлаштований на «Швейній дільниці», однак до праці ставиться задовільно. Участі у роботах по благоустрою місця позбавлення волі, програмах диференційованого виховного впливу не приймає, підвищення свого загальноосвітнього рівня не прагне, на заходи виховного характеру реагує посередньо. Вимоги санітарії та гігієни виконує, але не завжди. Провину в скоєному злочині визнає, але робить це з метою отримання поблажливості. За вироком суду має позов 407338,15 грн., але в бухгалтерії установи відсутні виконавчі листи. Адміністрація колонії прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення повністю не стає.

Суд враховує, що хоча згідно протоколу № 11 від 16.04.2015 р. постійно діюча комісія Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 99) з питання переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації вирішила перевести засудженого до дільниці соціальної реабілітації як такого, що стає на шлях виправлення, натомість згідно опитувального листа дане переведення не було погоджено з начальником сектору по контролю за виконанням судових рішень, начальником оперативного відділу, начальником відділу охорони, режиму, нагляду і безпеки та начальником територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції. Було рекомендовано відмовити у застосуванні ст. 101 КВК України.

Суд також враховує, що засуджений з березня 2007 року і до теперішнього часу майже постійно працював, крім періодів з травня 2007 до жовтня 2007 р.р., з вересня 2012 до січня 2013 р.р., а також з березня 2013 по травень 2013 р.р., однак норма виробітку у більшості не перевищує 25 відсотків.

Наразі засудженим взагалі не відшкодовано цивільного позову на суму 407341,15 грн. До необхідності виконання даного обов`язку засуджений ставиться безвідповідально, оскільки протягом 10 років відбування покарання жодного разу не сплачував коштів в рахунок відшкодування вказаної суми. Посилаючись на відсутність виконавчих листів, він не доклав жодних зусиль до виконання свого обов`язку та не звертався до адміністрації установи з метою сприянню йому в цьому.

Суд не може не врахувати, що з заявами про зарахування до самодіяльної організації засуджених відділення СПС в «Санітарно-побутову секцію» та програму диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» засуджений звернувся лише 01.08.2016 р., тобто безпосередньо перед зверненням з поданням про умовно-дострокове звільнення.

Щодо участі у творчій та освітній секції засуджений пояснити нічого не зміг, пояснив лише, що він читає релігійну літературу, відвідує храм.

Сам засуджений посилається на те, що він лише став на шлях виправлення. Про неготовність до самостійного, самокерованого життя свідчить й те, що засуджений після звільнення планує проживати в реабілітаційному центрі, а не рідними (матір`ю, бабусею).

Посилання у поданні та характеристиках, що ОСОБА_5 закінчив Біленьківський навчальний заклад № 99 і здобув професії ««швачка», «машиніст крану», «токар» та «слюсар» не знайшли свого доказового підтвердження під час розгляду справи.

Приймаючи рішення за поданням, суд не може не врахувати й психологічну характеристику на засудженого, за змістом якої він потребує постійного контролю, бо може довго пам`ятати нанесені образи і виношувати плани помсти, може піти на брехню, на зауваження реагує протестно. Рівень ухвалення моральних норм понижений, не схильний до компромісів. У повсякденному житті властива легковажність та поверхневе відношення до своїх вчинків.

На фоні вищевикладених обставин, враховуючи факт засудження за особливо тяжкий злочин, наявність позитивних зрушень у поведінці засудженого лише з кінця 2013 року при загальному строку 15 років позбавлення волі, передчасними є твердження адміністрації колонії про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці на теперішній час вже довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

При визначених обставинах суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1