Номер провадження: 11-кп/785/897/16
Номер справи місцевого суду: 509/1440/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000518 від 06.03.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Надлиманське Овідіопольського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 22.08.2005 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням положень ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки;

- 21.04.2008 року Приморським районним судом м. Одеса за ч.1 ст.115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений 21.10.2015 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

засуджений за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування майнової шкоди 11532 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні та моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Строк відбування покарання відрахований з 07.03.2016 року.

встановив:

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, який було вчинено за наступних обставин:

05 березня 2016 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , поблизу магазину «Афіна», розташованого по вул. Сєвєрна, 2-Б в смт Великодолинське Овідіопольського району, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, домовилися відкрито викрасти із вказаного магазину належне потерпілій ОСОБА_8 майно. При цьому, за попередньою домовленістю особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повинна була відволікати увагу потерпілої, а ОСОБА_7 повинен був відкрито викрасти пляшку пива.

З метою реалізації злочинного умислу обвинувачений та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження увійшли до приміщення магазину, де ОСОБА_7 , вийшов за межі попередньої домовленості та з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_8 , наніс їй три удари рукою в область обличчя, заподіявши їй при цьому тілесні ушкодження у виді гематоми лівої щічно-вилицюватої ділянки зліва з переходом на ліву орбіту, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад її здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня, вслід за чим заволодів належним потерпілій майном у виді жіночої сумки вартістю 200 грн., грошових коштів в сумі 12000 грн., свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «Сhеri QQ» р/н НОМЕР_1 , довіреністю на право керування автомобілем, посвідченням водія та паспортом на ім`я потерпілої.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга та доповнення до неї, в яких він посилаючись на його щире каяття, визнання своєї провини, просить пом`якшити призначене йому покарання. При цьому обвинувачений послався на те, що має матір похилого віку яка є незрячою та доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виховується в інтернаті.

Крім того зазначає, що перебування його на волі надасть йому можливість відшкодувати збитки потерпілій ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і доповнення до неї та просив пом`якшити призначене йому покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за встановлених районним судом обставин, викладених у вироку, ніким з учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченим не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні не досліджувались, оскільки ці обставини ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відносяться до категорії тяжких, дані про особу винного, його вік та обставину, яка у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшує його покарання - щире каяття та прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк..

Як видно з поданої обвинуваченим апеляції, останній не погоджується з обраним йому районним судом видом покарання та порядку його відбуття, та просить надати йому можливість відшкодовувати збитки потерпілій, зменшивши призначений йому районним судом строк покарання. При цьому обвинувачений послався на необхідність врахування того, що у нього є матір похилого віку, яка є незрячою та неповнолітньої доньки 2006 року народження, яка виховується в інтернаті.

Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані, апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому, визначено в межах, установлених у санкції статті Особливої статті цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що обвинувачений є особою, яка раніше неодноразово судима, а останній раз за вчинення умисного особливо-тяжкого злочину, відбував покарання у місцях позбавлення волі, і після відбуття покарання, за досить нетривалий термін, знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, що на думку районного суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того апеляційний суд враховує обставини вчинення ним злочину, а саме з застосуванням відносно потерпілої насилля, яке потягло за собою спричинення їй тілесних ушкоджень, посередню характеристику обвинуваченого.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Доводи обвинуваченого, які зазначені в апеляційній скарзі про наявність у нього неповнолітньої дитини є безпідставними та не можуть беззаперечно слугувати підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, оскільки його дитина, на підтвердження наявності якої обвинуваченим не надано жодного доказу, безпосередньо з пояснень обвинуваченого перебуває під опікою держави, однак за період, після звільнення місць позбавлення волі він не вчинив жодних заходів, направлених на спілкування з дитиною.

Що стосується доводів про необхідність догляду за своєю хворою матір`ю, то з урахуванням характеристики обвинуваченого та довідки про склад сім`ї вбачається, що за місцем реєстрації він фактично не проживав, разом з матір`ю проживають інші рідні, що свідчить про відсутність здійснення з боку обвинуваченого заходів, направлених на здійснення за своєю матір`ю догляду.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги те, що районним судом було призначено покарання у виді позбавлення волі, не в максимальній межі санкції ч.1 ст.187 КК України, а у її середній межі.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Разом з тим, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4