Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/300/16 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 309КК Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

23.02.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004585 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року у кримінальному провадженні № 0004585 від 14.05.2015 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, який перебуває на обліку в Солом`янському районному центрі зайнятості, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11.11.2003 року Миронівським районним судом Київської обл. за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 03.06.2005 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі; 18.03.2008 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

25.05.2012 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

03.01.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі;

27.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі акту амністії,-

- Визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання, на два роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_11 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 107 гривень, 96 копійок.

За цим вироком ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що будучи раніше судимим, 13.05.2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: вул. Гарматна, 53 у м. Києві, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав за 250 гривень пігулку, яку помістив до скляної колби з якої незаконно виготовив наркотичний засіб - метадон для власного вживання, без мети збуту. Надалі, в цей же день, ОСОБА_11 , знаходячись по вул. Гарматній, 53 вжив частину незаконно виготовленого наркотичного засобу - метадону, а скляну колбу із залишками наркотичного засобу - метадону поклав до своєї сумки, тим самим став повторно незаконно зберігати при собі наркотичний засіб - метадон без мети збуту. 13.05.2015 року, приблизно о 16.50 год., ОСОБА_11 , знаходячись по вул. Борщагівській, 154-а у м. Києві, був затриманий працівниками міліції, та у нього був виявлений і вилучений наркотичний засіб - метадон

Маса наркотичного засобу - метадону (фенадону) становить 0,091 г.

Не погоджуючись з вироком суду заступник прокурора міста Києва ОСОБА_10 , просить вирок суду щодо ОСОБА_11 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, як на підстави для скасування вироку, на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, що потягло, за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, а саме м`якість, оскільки приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не належним чином оцінив тяжкість кримінальних правопорушень, а наведені у вироку пом`якшуючі обставини і дані про особу винного, на думку апелянта не дають достатніх підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, при цьому вказуючи, що судом належним чином не взяті до уваги дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, маючи не зняті та не погашені судимості, відбував покарання у виді позбавлення волі реально, перебуває на обліку лікаря нарколога, що свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив вирок суду скасувати та призначити новий вирок, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_11 , за його згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки обвинувачений просив визнати недоцільним дослідження доказів, так як він повністю погоджується з обставинами скоєного ним злочину, в зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, а тому, згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, колегія приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість.

Висновки суду І-ї інстанції про доведеність винності ОСОБА_11 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. ч. 2 ст. 309 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та у апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, належним чином обґрунтував свої висновки, а також, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, - рецидив злочину, взявши до уваги, що він неодноразово судимий за умисні злочини, та призначив покарання в навіть не в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, що свідчить про надуманість доводів апеляції прокурора в частині призначення обвинуваченому покарання, що не відповідає тяжкості скоєних злочинів та особі обвинувачено.

Також, колегія суддів, приходить до висновку про безпідставність доводів апеляції прокурора в частині неврахування судом при призначенні покарання ОСОБА_11 наявності у обвинуваченого не знятих та не погашених судимостей, оскільки ця обставина була врахована судом як рецидив злочину, які згідно ст. 67 ч. 4 не можуть ще раз враховуватись при призначенні покарання як такі, що його обтяжують.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині безпідставного звільнення від відбування покарання ОСОБА_11 , так як на думку апелянта, судом першої інстанції не повною мірою враховано суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, та наявність непогашених судимостей, колегія суддів визнає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції врахував пом`якшуючі обставини, як щире каяття, наявність у обвинуваченого тяжкого хронічного захворювання, та який пройшов курс лікування від наркоманії, що підтверджено медичними довідками, та на даний час знятий з обліку в наркологічній клініці. Крім того обвинувачений перебуває на медичному обліку в зв`язку з тяжким захворюванням гепатит С. Також апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_11 офіційно працевлаштований та має офіційне джерело доходу, що на думку колегії суддів свідчить про позитивну динаміку та бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 55 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як засудженим так і іншими особами, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування вироку та постановлення нового вироку в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання та неправильним застосуванням ст. 75 КК України та постановлення нового вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року у кримінальному провадженні № 0004585 від 14.05.2015 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Судді:

_________________ ________________ _________________