Справа № 183/3277/16
№ 1-кп/183/624/16
В И Р О К
іменем України
02 серпня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000214 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишенківка Красноградського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2006 року народження та 2009 року народження, військовослужбовця призваного на час мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
04 квітня 2014 року наказом № 73 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 дислокується у АДРЕСА_3 ) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду такелажника взводу технічного забезпечення танкового батальйону.
Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
02 липня 2014 року так і в подальшому солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, самовільно залишив розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.
17 лютого 2016 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, у період з 02 липня 2014 року та до 17 лютого 2016 року, солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії середньої тяжкості, враховуючи те, що ОСОБА_5 вину визнав повністю, за місцем мешкання та служби характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2006 року народження та 2009 року народження, раніше не судимий, страждає на захворювання: вапняний бурсит ілео-сакрального сполучення зліва з больовим компонентом, короткозорість, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_6 міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000214 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишенківка Красноградського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2006 року народження та 2009 року народження, військовослужбовця призваного на час мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
04 квітня 2014 року наказом № 73 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 дислокується у АДРЕСА_3 ) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду такелажника взводу технічного забезпечення танкового батальйону.
Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
02 липня 2014 року так і в подальшому солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, самовільно залишив розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.
17 лютого 2016 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, у період з 02 липня 2014 року та до 17 лютого 2016 року, солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії середньої тяжкості, враховуючи те, що ОСОБА_5 вину визнав повністю, за місцем мешкання та служби характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2006 року народження та 2009 року народження, раніше не судимий, страждає на захворювання: вапняний бурсит ілео-сакрального сполучення зліва з больовим компонентом, короткозорість, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1