ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001656 від 17.03.2015 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славути Хмельницької області, громадянина України, з неповною вищою освітою, колишнього військовослужбовця старшого оператора команди радіорозвідки групи радіорозвідки радіотехнічної бойової частини великого розвідувального корабля « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і бригади надводних кораблів Військово - Морських Сил Збройних Сил України, матроса, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
- обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд
ВСТАНОВИВ:
Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави України та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Протягом лютого - березня 2014 року військовослужбовцями Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, було захоплено державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тим самим була порушена територіальна цілісність та державний суверенітет України, що продовжується по теперішній час.
06.03.2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» № 1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно-правовими актами. Рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14.03.2014 року було визнано зазначену постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), унаслідок чого вона втратила чинність.
15.03.2014 року Верховна Рада України ухвалила постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», унаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив легітимність.
За таких обставин, статус території АР Крим, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1027-VII визначено як тимчасово окупована територія, унаслідок збройної агресії Російської Федерації, та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Таким чином, станом на березень 2014 року Україна перебувала у стані, що характеризується діями щодо вирішення національно - етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна, і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку (мають місце різні військові інциденти, військові акції, інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань), тобто знаходилася у період збройного конфлікту.
В умовах збройного конфлікту та окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вірні присязі Українському народу військовослужбовці самостійно та централізовано виходили з окупованої території Автономної Республіки Крим для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.
У зв`язку із цим, виконуючому обов`язки Міністра оборони України дорученням Прем`єр-міністра України №6627/0/1 від 08.03.2014 року було доручено невідкладно вжити заходів для забезпечення розміщення в санаторіях сімей військовослужбовців, які перебувають на території Автономної Республіки Крим.
На виконання зазначеного доручення, керівникам підприємств, установ, організацій було доручено підготувати відповідні списки військовослужбовців, які бажають вийти з окупованої території Автономної Республіки Крим , та продовжувати службу в Збройних Силах України, що у подальшому і було зроблено.
Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Указом Президента України від 24.03.2014 року №339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України».
Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» було вирішено невідкладно розпочати передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України». Рішення було опубліковане в офіційних виданнях та в засобах масової інформації.
На виконання Указу Президента України №339 від 24.03.2014 року, 01.04.2014 року Кабінетом Міністрів України схвалено план організації виконання цього Указу Президента України .
Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території. Військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями та правоохоронними органами України строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.
Згідно вимог спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» і відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язаного з тимчасовою окупацією території України, військовослужбовцями Збройних Сил України військових частин, що дислокуються на тимчасово окупованій території, крім військовослужбовців, залучених до виконання визначених завдань, визначаються строки та пункти прибуття з тимчасово окупованої території. Зазначену Директиву було розіслано, згідно з розрахунком розсилки, та доведено на місця засобами зв`язку.
За наведених обставин у березні 2014 року, в ході збройного конфлікту, було захоплено великий розвідувальний корабель « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - військової частини НОМЕР_1 .
Так, у третій декаді лютого 2014 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації безпідставно проникли на територію великого розвідувального корабля « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - військової частини НОМЕР_2 , здійснили незаконне захоплення майна військової частини НОМЕР_2 , що дислокувалась в Автономній Республіці Крим, за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку чим, бойова та мобілізаційна готовність військової частини була підірвана через позбавлення підрозділів Збройних Сил України можливості проведення своїх службових обов`язків.
Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.04.2014 року №Д-322/1/05 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим та міста Севастополя» великий розвідувальний корабель «Славутич» передислоковано та постійне місце дислокації визначене за адресою: АДРЕСА_3 , практична гавань.
Захоплення великого корабля « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у лютому 2014 року відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації.
05.02.2013 року ОСОБА_3 прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народу, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю. ОСОБА_3 присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2013 року № 24 матроса ОСОБА_3 призначено на посаду оператора відділення групи радіорозвідки радіотехнічної бойової частини зазначеного військового формування та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день, зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 05.02.2013 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Під час проходження служби ОСОБА_3 зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_3 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, та про виконання наказу доповісти командиру (начальнику), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальнику; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил Украйни, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Разом з цим, матрос ОСОБА_3 , будучи громадянином України та діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, достовірно знаючи про обставини окупації території Автономної Республіки Крим військовослужбовцями Збройних Сил Російської Федерації, усвідомлюючи обов`язок завжди бути вірним, відданим Українському народу, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, на порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» у другій декаді березня, першій декаді травня 2014 року, знаходячись на території військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 на порушення вищезазначених вимог вчинив злочин за наступних обставин.
Так, у першій декаді березня 2014 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що починаючи з кінця лютого 2014 року територія Автономної Республіки Крим тимчасово не підконтрольна органам влади України, та знаходиться під окупацією військових підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, будучи обізнаним про необхідність виходу з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на материкову територію України, на виконання доручення Прем`єр-міністра України №6627/0/1 від 08.03.2014 року виявив бажання продовжувати службу в Збройних Силах України, про що повідомив командиру великого розвідувального корабля « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітана 2 рангу ОСОБА_8 .
Разом з цим, в другій декаді березня 2014 року, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, та з метою ухилитися від неї, та на порушення зазначених статутних вимог, достовірно знаючи про необхідність виконання вимог Указу Президента України №339 від 24.03.2014 року, директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», відповідно до якої ОСОБА_3 у період з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року повинен був прибути для подальшою проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року вирішив не прибувати до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Надалі на виконання злочинного умислу, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, у військовому званні «матрос», з метою ухилитися від військової служби, без поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст. 1, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.04.2014 року №д-322/1/05 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим та міста Севастополя», у визначений вимогами спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України`у у строк не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжував ухилятися від військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, починаючи з 01.04.2014 року шляхом працевлаштування та знаходження на території окупованої території Автономної республіки Крим, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу до моменту його прибуття до військової прокуратури Одеського гарнізону 09.08.2016 року.
Таким чином, матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом , та проходячи службу на посаді оператора радіорозвідки групи радіорозвідки радіотехнічної бойової частини військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «матрос», на порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 12.05.2014 року, з метою ухилитися від військової служби, вчинив дезертирство, а саме не з`явився вчасно на службу у разі переведення до розташування військової частини НОМЕР_4 , яка до травня 2014 року дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , Практична гавань, та був незаконно відсутній за місцем проходження військової служби до 27.03.2015 року включно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного злочину, та підтвердив обставини вчинення злочину, описані в обвинувальному акті.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України /2012року/.
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні указаного злочину повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні були правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі переведення з метою ухилитися від військової служби.
Суд вважає необхідним виключити із кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 слова «вчасно», «військовослужбовцем / крім строкової служби/ ,як такі, що не передбачені у диспозиції ч.1 ст.408 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто те, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем навчання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєнні злочину, раніше не був засуджений, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
З урахуванням особи обвинуваченого, зазначених обставин, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст. ст.75, 76 КК України, та покладення зазначених у ч.1 ст.76 КК України обов`язків, яких буде достатньо для виправлення.
Керуючись ст.65, 75, 76 КК України, ст.ст. 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України /2012 року/, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, та у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті - у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 / два/ роки.
На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1/ періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
2/ повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Випробувальний строк ОСОБА_3 по даному вироку Приморського районного суду м. Одеси рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 15.11.2016 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1
15.11.2016