Номер провадження 1-кп/201/547/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 21 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004038 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Башмачка, Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2016 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля колодязя кабельної каналізації, який розташований по пр. Праці в м. Дніпро, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, відкрив металеву кришку вищевказаного колодязя та проник у середину колодязя кабельної каналізації, де побачив телефонний кабель, який належить ПАТ «Укртелеком». Далі, знаходячись всередині колодязя кабельної каналізації, за допомогою ножа, який був при ньому, відрізав телефонний кабель ТИП 100x2 довжиною 28,5 метрів, який після цього, за допомогою вказаного ножа розрізав на 10 окремих частин різною довжиною та залишив їх у вказаному колодязі кабельної каналізації, так як не зміг їх перенести.

Далі, 21 вересня 2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до вищевказаного колодязя кабельної каналізації, звідки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, почав переносити раніше заготовлені відрізки кабелю ТПП 100x2. Спочатку ОСОБА_4 переніс п`ять відрізків вказаного кабелю та поклав їх на землю приблизно в 40 метрах від колодязя. Після чого повернувся до колодязя кабельної каналізації. Однак в той час, коли забирав п`ять фрагментів кабелю ТИП 100x2, які залишилися у колодязі, був затриманий охоронцями ТОВ «Альфа- гарант», у зв`язку з чим, не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , заволодів майном ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 3 191 гривень 72 копійки, та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак розпорядитися ним не зміг з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_4 які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 19 вересня 2016 року, після 23 години, перебуваючи біля колодязя кабельної каналізації, який розташований по пр. Праці в м. Дніпро, вирішив викрасти кабель телефонного зв`язку, який знаходився в даному колодязі. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив металеву кришку люку колодязя та проник в середину, де за допомогою ножа відрізав телефонний кабель приблизно 28 метрів, який порізав ще на 10 окремих частин різної довжини та залишив їх у колодязі, так як в той день не зміг його перенести. Далі, 21 вересня 2016 року, приблизно о 04 годині він повернувся до зазначеного колодязя кабельної каналізації для того, щоб забрати раніше заготовлений ним телефонний кабель. З цією метою, він проник у колодязь, де взяв п`ять шматочків раніше заготовленого ним телефонного кабелю і відніс їх на відстань приблизно 40 метрів від колодязя. Після чого знову повернувся до каналізаційного люку телефонних мереж, щоб забрати останні п`ять шматочків кабелю, однак був затриманий охоронцями, у зв`язку з чим, розпорядитися викраденим майном не встиг. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним кримінального правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. Додав, що заявлений представником потерпілого цивільний позов про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 3 191,72 гривень визнає у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати і призначити йому покарання у вигляді арешту.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містять склад кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом судового розгляду свою вину у скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю і щиро покаявся у скоєному, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає це обставиною, що пом`якшує його покарання.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 одружений, має неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, в порядку ст. 89 КК України є не судимим, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення надано суду ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2016 року, відповідно до якої відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою.

При цьому, протокол про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не складався.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: 1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; 2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.»
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 у виді арешту, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, тобто у вигляді 4 (чотирьох) місяців 2 (двох) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2016 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 22 вересня 2016 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

В рамках даного кримінального провадження ПАТ «Укртелеком» заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 3 191 гривень 72 копійки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вирішуючи заявлений ПАТ «Укртелеком» цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на їх користь матеріальної шкоди у розмірі 3 191 гривень 72 копійки, суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.
Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому юридичній особі ПАТ «Укртелеком» спричинено матеріальну шкоду у розмірі 3 191 гривень 72 копійки, яку на даний час не відшкодовано, що підтверджується показаннями обвинуваченого, який визнав всі фактичні обставини даного злочину та розмір заявлених до нього позовних вимог у повному обсязі.
Отже, за таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого юридичної особи ПАТ «Укртелеком» заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3 191 гривень 72 копійки.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- канцелярський ніж помаранчевого кольору та пару господарських рукавичок, які відповідно до квитанції № 994 від 07 жовтня 2016 року передані на зберігання до камери схову Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- 5 фрагментів кабелю ТПП 100х2 по 3 метри кожний, які відповідно до розписки від 21 вересня 2016 року передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 повернути Публічному акціонерному товариству «Укртелеком», як законному володільцю.

- 5 фрагментів кабелю ТПП 100х2, наступними відрізками: 2,3 метри, 2 метри, 2,4 метри, 3,4 метри та 3,4 метри, які відповідно до розписки від 21 вересня 2016 року передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 повернути Публічному акціонерному товариству «Укртелеком», як законному володільцю;

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 22 вересня 2016 року, при цьому, в строк призначеного останньому покарання у виді арешту, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 1, 5 ст. 72 КК України, у вигляді 4 ( чотирьох) місяців 2 (двох) днів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області - залишити без змін.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 3 191 (три тисячі сто дев`яносто одну) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експерти у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- канцелярський ніж помаранчевого кольору та пара рукавичок господарських, які відповідно до квитанції № 994 від 07 жовтня 2016 року передані на зберігання до камери схову Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- 5 фрагментів кабелю ТПП 100х2 по 3 метри кожний, які відповідно до розписки від 21 вересня 2016 року передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 повернути Публічному акціонерному товариству «Укртелеком», як законному володільцю.

- 5 фрагментів кабелю ТПП 100х2, наступними відрізками: 2,3 метри, 2 метри, 2,4 метри, 3,4 метри та 3,4 метри, які відповідно до розписки від 21 вересня 2016 року передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 повернути Публічному акціонерному товариству «Укртелеком», як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1