Справа № 344/8225/16-к
Провадження № 1-кс/344/2885/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003333 від 16 квітня 2016 року; надання доручення прокуратурі Івано-Франківської області провести перевірку законності дій та прийняття рішень органу досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003333 від 15 серпня 2016 року.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання з`явилася, підтримала викладені у скарзі вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0003333, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_5 ; правова кваліфікація ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до Повідомлення про прийняття кримінального провадження до свого провадження від 16 квітня 2016 року старшим слідчим СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 прийнято до свого провадження кримінальне провадження за № 0003333.

Постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 16 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 0003333, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування вищевказаної постанови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що проведеним досудовим розслідуванням та вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в діях невстановленої особи хоча і формально містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, проте згідно ч. 2 ст. 11 КК України вони не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, і тому дане правопорушення являється малозначним.

Крім того, у вказаній постанові слідчий покликається на те, що копії документів та висновків, надані ОСОБА_5 , не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не завірені ні підписом, ні печаткою ОСОБА_5 .

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що в матеріалах за скаргою міститься Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 05 жовтня 2015 року, відповідно до яких працівникам Івано-Франківського МВ УМВС України було доручено:

- встановити свідків та очевидців, яким відомі будь-які обставини події, при встановленні детально опитати;

- отримати детальне пояснення у ОСОБА_6 про факт пошкодження та відсутності майна, що належить ОСОБА_5 . Під час цього з`ясувати у нього інформацію щодо його права власності на об`єкт нерухомості, що за адресою: АДРЕСА_1 . При встановленні отримати копії підтверджуючих документів, що відповідним чином завірені;

- з`ясувати у ОСОБА_6 інформацію про його керівництво чи будь-яку діяльність у ТОВ «Полан» та про надання послуг вказаною юридичною особою;

- при отриманні пояснень у ОСОБА_6 з`ясувати в останнього про договірні відносини між ним та ОСОБА_5 з приводу оренди приміщення, що по АДРЕСА_1 , при встановленні отримати копії підтверджуючих документів (копію договору оренди);

- встановити чи здійснюється відео нагляд поруч із приміщенням, що по АДРЕСА_1 та всередині нього, отримати матеріали відео спостереження на цифровому носії інформації для доручення до матеріалів кримінального провадження.

Зі змісту Постанови старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 16 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 0003333 не вбачається факту виконання слідчим вимог вищевказаного доручення.

Крім того, в мотивувальній частині вищенаведеної постанови слідчий покликається на те, що проведеним досудовим розслідуванням та вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в діях невстановленої особи хоча і формально містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, проте згідно ч. 2 ст. 11 КК України вони не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, і тому дане правопорушення являється малозначним.

В той же час посилання на належні та допустимі докази малозначності відповідного правопорушення (конкретного розміру заподіяної шкоди) в постанові про закриття кримінального провадження відсутні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою.

Відтак, слідчий суддя звертає увагу на те, що висновки слідчого в оскаржуваній постанові про необхідність закриття даного кримінального провадження не можуть вважатися вмотивованими, оскільки аналізу всіх можливих та таких, які б вважалися достатніми, доказів по даному кримінальному провадженню в постанові не наведено і не обґрунтовано.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Отже, відповідно до матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, необхідних в даному кримінальному провадженні (зокрема, не виконано доручення керівника, не отримано належних доказів завданої матеріальної шкоди), а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України, а, відтак, підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги скарги про надання доручення прокуратурі Івано-Франківської області провести перевірку законності дій та прийняття рішень органу досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003333 від 15 серпня 2016 року, слідчий суддя вважає таку вимогу необґрунтованою, оскільки контроль за дотриманням законності у кримінальному провадженні здійснюється прокурором у відповідності до процесуального закону і є його обовязком.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним задовольнити скаргу частково.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
1. Скаргу адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

2. Скасувати постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003333 від 16 квітня 2016 року.

3. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 06 липня 2016 року об 08 год. 45 хв.