УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора захисника при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні 9 червня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року,
в с т а н о в и в:

Вироком Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 4 серпня 2015 року засуджено
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянку України, таку, що не має судимості,

за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;
за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 1 ст. 14 і ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що вона протягом червня-грудня 2013 року у м. Харкові, за попередньою змовою групою осіб, заволоділа чужим майном та придбала право на майно шляхом обману, що завдало значної шкоди та у великих розмірах, а також учинила готування та замах до заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману у великих розмірах, вчинене повторно. Окрім того, за попередньою змовою групою осіб, учинила підроблення офіційних правовстановлюючих документів із метою їх використання та використовувала завідомо підроблені документи.

За апеляцією прокурора вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано Апеляційним судом Харківської області та постановлено свій вирок від 1 грудня 2015 року. Цим вироком ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 3 ст. 190 КК України 5 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України 2 роки обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення вол; за ч. 1 ст. 14 і ч. 3 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 190 КК України 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 що діє в інтересах засудженої ОСОБА_7 просить вирок апеляційного суду змінити, пом`якшити їй основне покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що апеляційний суд безпідставно дійшов висновку про скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання, оскільки ОСОБА_7 не погашала збитки від завданої шкоди потерпілим, так як із моменту затримання до оголошення вироку вона перебувала під вартою, а з моменту зміни запобіжного заходу на домашній арешт перебувала на обліку в центрі зайнятості та була мобілізована до Збройних Сил України, як військовозобов`язана. Крім того, апеляційним судом, безпідставно виключено та не дано належної оцінки пом`якшуючим покарання обставинам, як визнання вини та щире каяття.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання поданої скарги, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши кримінальне провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації її дій, в касаційній скарзі захисника не заперечуються.

Доводи захисника про безпідставність скасування вироку місцевого суду щодо засудженої та призначення їй апеляційним судом суворого покарання, а також про необхідність пом`якшення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, є безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винної, й навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Зокрема, апеляційний суд узяв до уваги, що ОСОБА_7 за незначний період часу вчинила чотири корисні правопорушення, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, також заволоділа чужим майном у великих розмірах та на час перевірки вироку в суді апеляційної інстанції заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди не вжила.

Доводи захисника про те, що апеляційним судом безпідставно виключено пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, не заслуговують на увагу.

Як убачається з вироку місцевого суду, урахувавши таку обставину, що пом`якшує покарання, суд не мотивував, у яких саме діях виражалося відповідне ставлення ОСОБА_7 до скоєного, крім формальної вказівки у судовому засіданні.

Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, що склалася, а також готовності понести кримінальну відповідальність згідно з законом. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо відсутності пом`якшуючої покарання обставини щире каяття.
Із урахуванням зазначених даних у їх сукупності апеляційний суд призначив ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог закону, і воно за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги захисника та скасування чи зміни вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3