Справа № 500/471/14-к
Провадження № 1-кп/500/14/16
УХВАЛА
Іменем України

10 травня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

група прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 357 ч. 3, 186 ч. 2, 190 ч.2, 199 ч.2, 125 ч.1 КК України

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч.2, 190 ч.2, 15 ч.3 186 ч.2 КК України,

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 125 ч.1 КК України

ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 125 ч.1, 309 ч.2 КК України
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 11 травня 2016 року.

Прокурором заявлено клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України не зникли, крім того обвинувачені скоїли злочини в період судового розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 заперечують проти продовження строку тримання під вартою та просять змінити запобіжний захід на більш м`який. Їх клопотання підтримані захисниками.

Інші обвинувачені залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою можливо змінити на домашній арешт, незважаючи на те, що він скоїв злочини в період судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки він тривалий час більш двох років утримується під вартою, за епізодами у яких обвинувачується ОСОБА_6 всі потерпілі допитані, але судовий розгляд не може бути закінчений з причин які не залежать від обвинуваченого.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати отриманню доказів по справі. Строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжувався у встановленому чинним законодавством порядку ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та спливає 11 травня 2016 року.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст.331 КПК, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно ж до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, суд не приймає до уваги посилання прокурора на те, що продовжують існувати ризики, які дають підстави для продовження тримання під вартою обвинуваченого. Але прокурором на даний час ці ризики не обґрунтовані та не доведені, а ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджених жодним доказом. Більше того, на теперішній час у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 вже допитані всі потерпілі та свідки. Участь інших потеплілих та свідків, які стосуються епізодів відносно інших обвинувачених, стороною обвинувачення неодноразово вчасно не була забезпечена.

Разом з тим, досліджені обставини дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, а саме: є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду.

Але всупереч вимог ч. 3 ст. 199, п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з викладеним, враховуючи невиправдане затягування судового розгляду шляхом незабезпечення участі свідків обвинувачення, приймаючи до уваги тривалий час перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також те, що у кримінальному провадженні допитані обвинувачений, потерпілі, та більшість свідків обвинувачення, те, що інші запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися, у зв`язку з чим у суду відсутні відомості про порушення ним умов більш м`яких запобіжних заходів, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_6 достатнім та необхідним для забезпечення виконанням ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризику, встановленому під час судового розгляду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеним під час розгляду вищезазначеному ризику. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло у період часу з 20.00 години до 08.00 години ранку наступної доби, а також його слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду.

Що до обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи, а також враховуючи те, що він скоїв нові злочини в той час, коли справа знаходилась на розгляді у суді, суд продовжує йому строк тримання під вартою до 08 липня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 331, 200 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПтСУ (№ 22) до 08 липня 2016 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити на домашній арешт строком до 10 липня 2016 року.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00 години до 08.00 години ранку наступної доби.

ОСОБА_6 звільнити з під варти в залі суду.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтСУ в Одеській області (№22), начальнику Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області для виконання, прокурорам Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та їх захисникам до відома.

Ухвала що до запобіжного заходу припиняє свою дію відносно обвинуваченого ОСОБА_8 08 липня 2016 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 10 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: