Справа № 727/5096/16-к
Провадження № 1-кс/727/1731/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю заявника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000069 від 19.04.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

11.07.2016 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження.

В скарзі зазначили, що ними оскаржується постанова про закриття кримінального провадження № 0000069 від 19.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 364 ( чинної до 04.06.2014 року ), ч.1 ст. 366 КК України.

Незаконність постанови полягає в тому, що ними особисто 04.04.2016 року до прокуратури Чернівецької області було подано заяву про вчинення службового злочину з боку слідчого та прокурора за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 24, ст.. 364 ч.2 та 366 КК України. Одночасно просили особу, яка прийняла заяву попередити їх про кримінальну відповідальність у разі якщо буде доведено завідомо неправдиве повідомлення про злочин з їхнього боку, надати їм як потерпілим пам`ятку потерпілого.

Жодних об`єктивних причин з боку посадових осіб прокуратури Чернівецької області належно прийняти у них заяву від 04.04.2016 року, попередити їх про кримінальну відповідальність, надати їм пам`ятку не було.

Особа, яка приймала у них заяву про злочин сказала, що вона цього робити не буде, слідчий ОСОБА_6 також відмовився це робити винісши постанову 27.04.2016 року про відмову у визнанні їх потерпілими. Оскільки їх не попередили про кримінальну відповідальність, то їх заява про злочин до теперішнього часу вважається неподаною. Досудове розслідування проводилося фіктивно, незаконно, з обманом, всупереч визначеного порядку кримінального провадження встановленого на Україні і в цьому полягає істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону під час досудового розслідування.

Їх із винним умислом позбавлено диспозитивних прав гарантованих ст.ст. 22,26,55,56,91 КПК України, що дало можливість слідчому не встановлювати обставини згідно вимог ст. 91 КПК України.

Слідчий під час досудового слідства назбирав « макулатуру », яка за своїм змістом не встановлює жодної події та факту, які підлягали доказуванню, не мають значення для кримінального провадження по факту зникнення чотирьох конкретних заяв про злочини з матеріалів кримінального провадження №0001601 віл 16.10.2013 року.

В ході досудового розслідування доказуванню підлягало наступне : якщо слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 не бачили зниклі чотири заяви про злочини то на підставі чого вони внесли до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за правовими кваліфікаціями ч.1 ст. 161, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, 384 КК України.

Саме в цьому проявляється неповнота досудового розслідування, невідповідність висновків викладених в постанові фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Досудовим розслідуванням не встановлено, якщо слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 бачили заяви про злочин на підставі яких вносили відомості до ЄРДР, то де вони поділися і для чого ці заяви підмінили рапортами і в постанові про закриття кримінального провадження на з`ясовувалася і не перевірялася, а також не спростовувалася. В постанові про закриття провадження вина у службовому злочину слідчого ОСОБА_7 і прокурора ОСОБА_8 не доведена.

Частина 1 ст. 214 КПК України передбачає три джерела повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення, зокрема 1) заява про злочин від фізичних або юридичних осіб ; 2) повідомлення про злочин від фізичних або юридичних осіб ; 3) самостійне виявлення працівником правоохоронного органу з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про чинення кримінального правопорушення.

Слідчий ОСОБА_7 самостійно не виявляв з будь-якого джерела обставини проти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щоб мати право скласти чотири рапорти за правовими кваліфікаціями ст.ст. 161,364,365,384 КК України, які могли би свідчити про вчинення кримінального правопорушення працівниками ЧКОБТІ Чернівецької області. Фактично слідчий підмінив зареєстровані чотири заяви про злочини ( від 09.03.2011 року, 08.06.2011 року, 02.08.2011 року, 11.10.2012 року ) на свої незаконні чотири рапорти не виявивши самостійно з будь-якого джерела обставин вчинення кримінального правопорушення.

Заяви про злочин підмінювати рапортами слідчого чи прокурора не дозволяється нормами КПК України відсутність заяв про злочини дають підстави вважати про вчинення службового злочину слідчим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_8 ..

Слідчим ОСОБА_6 не взяв до уваги те, що слідчий ОСОБА_7 проводив досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000002 від 03.01.2013 року. В процесі розслідування, він без відома та участі ОСОБА_3 таємно склав протокол допиту від імені ОСОБА_3 , тобто злочинно підробив протокол допиту від 08.03.2013 року, дванадцять разів розписався за ОСОБА_3 підробивши підпис і після чого постановою від 25.03.2013 року закрив кримінальне провадження. Тому показання слідчого ОСОБА_7 не можуть бути взяті до уваги з обставин порушення ним вимог закону.

В постанові про закриття кримінального провадження від 30.06.2016 року слідчий ОСОБА_6 не доводить законність дій слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 і не спростовує ознак службових зловживань під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001601 від 16.10.2013 року, а навпаки встановив явні порушення вимог ст. 214 КПК України діями службових зловживань.

Тому закриття кримінального провадження 30.06.2016 року є незаконним.

В ході досудового розслідування слідчим ОСОБА_6 не дав оцінку тим фактам, що саме прокурор та слідчий об`єднували в одне провадження постановою від 05.11.2013 року чотири заяви про вчинення злочину та куди вони поділися з матеріалів кримінального провадження і навіщо дані заяви було підмінювати рапортами. Якщо слідчий та прокурор не бачили заяв про злочини, то звідки їм було відомо скільки заяв про злочини було подано, які відомості потрібно вносити до ЄРДР, проти кого, за якими правовими кваліфікаціями та інше.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ними було встановлено, що слідчий ОСОБА_6 розглянувши їхнє клопотання у порядку ст.220 КПК України, склав постанову від 17.06.2016 року про відмову в задоволенні клопотання. Однак копію постанови їм не вручив і тим самим позбавив права на оскарження постанови, хоча це передбачено КПК України. Із закриттям кримінального провадження процесуальна діяльність по ньому повністю закінчується і не дає їм змоги оскаржувати винесену постанову.

У висновку від 01.07.2013 року судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України надається роз`яснення про критерії внесення кримінального правопорушення до ЄРДР і зазначено, що згідно ч.1 ст. 214 КПК України не вноситься заява або повідомлення про злочин, якщо у її змісті відсутні достатні відомості, передбачені ст. 91 КПК України.

Всі чотири заяви про вчинення злочинів ( від 09.03.2011 року, 08.06.2011 року,02.08.2011 року, 11.10.2012 року ) відповідали вимогам ст. 91 КПК України.

В чотирьох рапортах слідчого ОСОБА_7 не тільки абсолютно відсутні будь-які конкретні дані вчинення кримінального правопорушення працівниками ЧКОБТІ, а відсутні в даних рапортах дати заяв з яких зроблено рапорти, відсутнє посилання на первісне джерело, яке би свідчило про вчинення кримінального правопорушення. Оскільки рапорти слідчого ОСОБА_7 повністю не відповідають вимогам висновку Верховного Суду України від 01.07.2013 року, то вони не підлягали внесенню до ЄРДР.

Таким чином кримінальне провадження № 0001601 від 16.10.2013 року є фіктивним, досудове розслідування ведеться незаконно, без наміру забезпечення швидкого,повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин був притягнений до відповідальності і з даного кримінального провадження слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 зробили бутафорію.

Окрім цього досудове розслідування проводилося із порушенням п.5 ч.5 ст. 214 КПК України, оскільки у заяві про злочин від 04.04.2016 року вказувалась правова кваліфікація за ч.3 ст. 364 КК України, а слідчий проводив досудове розслідування за ч.1 ст. 364 КК України.

Тому просили скасувати постанову слідчого СВ прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000069 від 19.04.2016 року за ознаками кримінальних проваджень передбачених ч.1 ст. 364 ( чинної до 04.06.2014 року ) та ч.1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , діючи від імені своєї дружини ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі в дав свої пояснення.

Прокурор в судовому засіданні вимоги викладені в скарзі не визнав, просив відмовити і сказі і дав свої пояснення.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000069 від 19.04.2016 року, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 04.04.2016 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зверталися до прокуратури Чернівецької області з заявою про злочин в якій зазначали, що ними були подані чотири заяви про вчинення злочину, а саме 09.03.2011 року, 08.06.2011 року, 02.08.2011 року, 11.10.2012 року.

30.06.2016 року слідчим СВ прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000069 від 19.04.2016 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364 ( чинної до 04.06.2014 року ) та ч.1 ст. 366 КК України.

Суд вважає, що постанова слідчого від 30.06.2016 року винесена передчасно , без достатньої перевірки здобутих доказів та визнання їх допустимими чи недопустимими, проведено без всебічного дослідження здобутих доказів.

Суд вважає, що проведене досудове розслідування не було ретельним та ефективним, не було проведено слідчих дій направлених на перевірку здобутих доказів, не встановлено, чи були в дійсності заяви про вчинення злочинів у 2011 році від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , чи було це відомо слідчому ОСОБА_7 , а також процесуальному прокурору ОСОБА_8 , чи були з їх боку будь-які дії направлені на знищення чи приховання таких заяв. Також слідчим не було вияснено у зв`язку з чим слідчий ОСОБА_7 підмінив заяви про злочин на рапорти написані ним особисто і вони були внесені до ЄРДР, не надано оцінки тому, чи взагалі дозволяється вносити до ЄРДР рапорти слідчого, коли ним не встановлено вчинення злочину, як це передбачає ч.1 ст. 214 КК України.

Окрім цього, в ході досудового розслідування слідчим не було належним чином опитано заявника ОСОБА_3 , не вирішено питання про визнання його потерпілим чи його дружину ОСОБА_5 .. Також не встановлено підстави по яких всі чотири рапорти були об`єднані в одне провадження і у зв`язку з чим, чи стосувалися чотири рапорти одного і того ж кримінального правопорушення і чи відповідали рапорти тим заявам, які були подані заявниками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ..

Все, що викладене вище дає підстави для того, що скасувати постанову слідчого від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження та направлення його для продовження досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,304.306,307 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 від 30 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000069 від 19.04.2016 року у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364 ( чинної до 04.06.2014 року ) та ч.1 ст. 366 КК України, матеріали кримінального провадження направити в прокуратуру Чернівецької області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1