1-кп/755/934/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за № 0011751 від 19 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2000 року за ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року), вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2002 року за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2007 року за ч. 2 ст. 309 КК України, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробовуванням, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 18 серпня 2016 року близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Дружби народів» в м. Києві, зайшов до салону автобусу №51, де помітив потерпілу ОСОБА_4 , у якої на передпліччі правої руки знаходилась жіноча сумка чорного кольору, в середині якої знаходився гаманець червоного кольору. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ОСОБА_4 та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає таємно, повторно, викрав з сумки останньої гаманець червоного кольору, вартістю 200 грн., в середині якого знаходились грошові кошти у сумі 3069 грн. та 1 долар США, що відповідно до курсу НБУ станом на 18 серпня 2016 року становило 25 грн. 09 коп., після чого поклав його до сумки чорного кольору, яку тримав при собі та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, набувши початкову можливість розпорядитись викраденим за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 3294 грн. 09 коп., однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення у кримінальному провадженні №0011751 від 19 серпня 2016 року, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди від 20 вересня 2016 року потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні №0011751 від 19 серпня 2016 року, за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, визначили розмір матеріальної шкоди в сумі 3294 грн. 09 коп., а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Також у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілій та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 вересня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0011751 від 19 серпня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,

Речові докази у кримінальному проваджені гаманець, грошові кошти у сумі 3069 грн., 1 долар США, картка «Альфа банку», дисконтні карти «Космо», «Новус», «Єва» - залишити у володінні ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: