В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/733/16-к
Провадження № 1-кп/348/112/16
29 вересня 2016 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, пенсіонерки, вдови, на утриманні нікого немає, не судимої, громадянки України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
Обвинувачена ОСОБА_6 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.
Злочин вчинено за наступних обставин.
19 лютого 2016 року в АДРЕСА_1 , приблизно о 09.00 год. обвинувачена ОСОБА_6 під час конфлікту з ОСОБА_4 на ґрунті виниклих тривалих неприязних особистих відносин, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, нанесла декілька ударів дерев`яною палицею по тілу потерпілої. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у виді синця та садна лівої кисті, синця лівої молочної залози, синця ділянки правого гомілково-ступеневого суглобу, що згідно висновку експерта № 59 від 22.02.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 було також заподіяно матеріальну шкоду, яку потерпіла визначила в розмірі 667,80 грн., а також моральні страждання, які вона оцінює в 5000 грн.
Допитана в якості обвинуваченої ОСОБА_6 в судовому засіданні вину свою в інкримінованому їй злочині не визнала, також заперечує спричинення потерпілій матеріальної та моральної шкоди, і дала в суді показання про те, що вона проживає разом зі своєю родиною в АДРЕСА_1 . З потерпілою ОСОБА_4 в них існують давні неприязні стосунки із-за вивозу сміття, яке потерпіла залишає поблизу загальної криниці, неподалік від її господарства і яке вона постійно змушена прибирати, оскільки засмічується як криниця, так і навколишня територія.
Стосовно події 19 лютого 2016 року обвинувачена пояснила наступне. Того дня зранку вона знаходилася на своєму подвір`ї і побачила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 своїми тачками везуть сміття в сміттєвих мішках, щоб викинути їх біля криниці. Вона сказала їм, щоб ті зачекали, доки приїде сміттєвоз і вже тоді викидали своє сміття. На ці її слова ОСОБА_4 відреагувала агресивно, розпочалася сварка, і тоді ж потерпіла своєю тачкою намагалася на неї виїхати. У відповідь на дії потерпілої вона, оброняючись, вилила на ОСОБА_4 відро з нечистотами, яке мала з собою. Проте жодних ударів палицею їй не наносила. Свою провину у нанесенні ударів потерпілій не визнає, в цивільному позові просить відмовити, оскільки вважає, що ніяких матеріальних збитків нею спричинено не було, моральних страждань ОСОБА_4 не перенесла, а навпаки, вона є потерпілою від дій ОСОБА_4 , що та оговорює її. Також зазначила, що жодних освідчень вона не проходила, за медичною допомогою не зверталася і з відповідними заявами також нікуди не зверталася.
Незважаючи на не визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому їй обвинуваченні, її вина повністю доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 суду підтвердила, що проживає в АДРЕСА_2 , по сусідству з сім`єю обвинуваченої. Протягом останніх 5 років між ними існує конфлікт з приводу вивозу сміття, який постійно провокує обвинувачена. Селищна рада визначила по селищі місця, куди саме мешканці можуть вивозити сміття, в які саме дні, і яке забирає сміттєвоз. Таке місце було визначено і на їх вулиці і оскільки іншого місця, як за 10 м. від громадської криниці, виділити не було змоги в зв`язку в із незначною шириною вулички, тому тільки туди може заїхати сміттєвоз, щоб забрати пакети зі сміттям. Графік вивозу сміття встановлює селищна рада. Кожного разу у визначений для цього день вона телефонувала в селищну раду і цікавилася, чи дійсно буде машина, щоб забирати сміття і вже після цього вивозила мусор в пакетах. 19 лютого 2016 року вона зранку, приблизно о 8,30 - 9.00 год. знову зателефонувала, чи буде машина за сміттям, і коли почула ствердну відповідь, погрузила мішки із сміттям на тачку та повезла на визначене для цього місце. Разом з нею також вивозив своє сміття їх сусід по вулиці ОСОБА_8 . Коли вони вигрузили мішки і вже поверталися назад, проходили повз господарство ОСОБА_9 , остання почала кричати на них, вибігла із свого подвір`я та вилила на неї відро з фекаліями, а після того як облила її, ще палицею нанесла удар по лівій руці, по нозі та грудях. Вона облита і брудна повернулася додому, помилася і зателефонувала в селищну раду, повідомивши про даний інцидент. На її дзвінок приїхав начальник комунального підприємства, яке займається вивозом сміття і йому вона розповіла, що саме сталося. Вона почувала себе погано, вдома вирішили викликати «швидку». Від отриманих ударів в неї були синці на грудях і руках. Вона знаходилася на лікуванні в ЦРЛ, змушена була витрачати кошти на лікування. За свої протиправні дії обвинувачена жодного разу не покаялася та не попросила в неї вибачення, а навпаки, у всьому звинувачує її, постійно ображає, а тому просить покарати її згідно закону. Окрім того просить стягнути з обвинуваченої 667,80 грн., потрачених нею на придбання медикаментів, і моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн., оскільки перенесла фізичну біль, страх за своє здоров`я, сором перед оточуючими за отримані садна і синці, незручності в житті, порушення звичайного життєвого ритму, її надалі постійно мучать головні болі, вона змушена через удар по грудях проходити обстеження у мамолога, а також просить стягнути 3000 грн. витрат, пов`язаних з наданням послуг адвоката.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в смт.Ланчин і працює начальником комунального підприємства «Карпати», яке здійснює вивіз сміття. Ланчинська селищна рада погодила графік вивезення сміття 1 раз в місяць і визначила конкретні місця по вулицях, куди жителі селища в певний, визначений для цього день можуть виносити пакети з мусором. Таке місце було визначено і по вулиці Низовій, а саме неподалік від криниці загального користування, приблизно за 10 метрів від неї, оскільки іншого місця там визначити неможливо по причині конфігурації та ширини вулички, на яку спеціальна машина немає змоги заїхати і розвернутися. Приблизно в середині лютого, точної дати він не може пригадати, до нього зателефонувала ОСОБА_4 і повідомила про інцидент, який стався з нею, коли вона вивозила сміття. Коли він приїхав на місце, то ОСОБА_4 розповіла, що її облила нечистостами ОСОБА_6 та побила палицею, і він побачив, що у неї на руці був слід, дійсно як від удару палицею. Він після цього пішов до ОСОБА_6 вияснити, що сталося і на його запитання остання відповіла, що сміття туди вивозити не будуть, так як його розтягують собаки по всій вулиці, засмічується криниця, а вона змушена постійно прибирати. Однак зазначив, що сміття мешканці вулиці зносять до визначеного місця тільки в той день, коли його мають забирати, жодних повідомлень про те, що це роблять не у встановлений час, до нього не надходило.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердила, що вона допомагає ОСОБА_4 доглядати за її перестарілою матір`ю, яка є лежачою і потребує постійного догляду. 19 лютого 2016 року вона вечером знову прийшла до ОСОБА_4 доглядати бабу і потерпіла розповіла їй про те, що зранку її вдарила ОСОБА_6 і облила фекаліями, коли вона вивозила сміття. Також ОСОБА_4 показувала ліву руку, на якій було видно слід як від удару палицею, а також було видно слід від удару на грудях.
Вина обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні злочину також доводиться письмовими доказами, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.02.2016 року, з якого вбачається, що 19.02.2016 року в смт.Ланчин по вул. Низова приблизно о 09.00 год. ОСОБА_12 нанесла ОСОБА_4 тілесні ушкодження (а.с.93);
- висновком експерта №59 від 22.02.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено такі тілесні ушкодження: синець та садно лівої кисті, синець лівої молочної залози, синець ділянки правого гомілково-ступеневого суглобу, які отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаним під експертним і згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості утворення їх як і від ударів руками чи ногами у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше трьох фізичних контактних дій (а.с.99);
- висновком експерта № 105/59-Д від 08.04.2016 року, згідно якого, з врахуванням даних догоспітального клінічного протоколу № 748 Надвірнянської ЦРЛ, у ОСОБА_4 виявлено такі тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лівої кисті у вигляді синця та садна та набряку, синець та садно лівої кисті, синець лівої молочної залози, синець ділянки правого гомілково-ступеневого суглобу, які отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаним під експертним і згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості їх утворення і від ударів руками чи ногами, дерев`яною палицею у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше трьох фізичних контактних дій і у своїй сукупності не могли виникнути в результаті одноразового вільного падіння з положення стоячи на площину (а.с. 100-101);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2016 року за участю ОСОБА_4 , та фототаблицею до нього, згідно якого вона детально розповіла про обставини нанесення ОСОБА_6 їй тілесних ушкоджень 19.02.2016 року в АДРЕСА_1 (а.с.94-98);
- копією догоспітального клінічного протоколу № 748 від 19.02.2016 року Надвірнянської ЦРЛ, з якого вбачається, що вказаного числа на огляді чергового лікаря знаходилася ОСОБА_4 зі скаргами на біль і наявність гематоми лівої кисті, і з її слів була побита відомими особами 19.02.2016 року біля 8,30 год. (а.с.53).
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою діяння, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідків у справі.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 .
Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст.125 КК України характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров"ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження, а також заподіяння потерпілому фізичного болю, тобто ударів, побоїв чи інших насильницьких дій, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.
ОСОБА_6 в ході судового розгляду фактично не заперечила того факту, що мав місце інцидент з потерпілою і що вона дійсно свідомо облила останню нечистотами, разом із тим обвинувачена заперечує факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а вважає, що в її діях мала місце самооборона від, ніби-то, протиправних дій самої потерпілої, яка намагалася виїхати на неї тачкою та побила її. Однак такі пояснення та твердження суд розцінює як обраний нею засіб свого захисту та такі пояснення обвинуваченої спростовуються поясненнями самої потерпілої, яким суд надає віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 надала суду детальні показання щодо обставин події, також вона розповіла, що ОСОБА_6 нанесла їй умисно удари палицею по тілу, що узгоджується також із висновками судово-медичних експертиз № 59 та № 105/59-Д.
Окрім того жодних будь-яких належних і допустимих доказів спричинення їй ОСОБА_4 будь-яких ушкоджень обвинувачена суду не надала, пояснила, що за медичною чи іншою допомогою, а також із заявами на протиправні дії потерпілої, вона не зверталася.
Суд, вважає покази, які дані в судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_6 в частині не визнання своєї вини в нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 неправдивими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинення нею злочину. Дані покази спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами - показами потерпілої, свідків, які є узгодженими та послідовними, результатом експертиз. Дані докази суд бере за основу обвинувального вироку.
Разом з тим суд зазначає, що вирішення питання про притягнення потерпілої до відповідальності за ніби-то нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, як на цьому наголошує сама обвинувачена, є неможливим, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення і лише в межах обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 337 КПК України (котрі у даному випадку відсутні).
Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочині доведена повністю.
Суд вважає, що злочинні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.
При обранні міри покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, її похилий вік, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, що має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, що на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, а також її відношення до скоєного та поведінку до і після вчинення злочину.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченої, думку потерпілої щодо покарання в межах закону, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді штрафу.
На думку суду, саме таке основне покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задоволити частково з таких підстав.
За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 56 КПК України потерпілі мають право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.
Потерпіла ОСОБА_4 в результаті протиправних дій ОСОБА_6 змушена була звертатися за медичною допомогою, пройти курс лікування і їй було призначено ряд медикаментів (а.с.36, 53).
Потерпілою, як цивільним позивачем, на обґрунтування поданого цивільного позову в частині розміру матеріальної шкоди, були надані фіскальні чеки на придбання медикаментів в період її лікування (а.с.36). За наведених підстав, суд вважає доведеними та такими, що підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальна шкода у сумі 667,80 грн.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд враховує, що потерпілою ОСОБА_4 перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченої ОСОБА_6 , яка є пенсіонером і отримує невелику пенсію. Наведене свідчить про неспроможність обвинуваченої відшкодувати заявлену суму моральної шкоди, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілою суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1500 грн. моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задоволити частково.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 667,80 грн. матеріального шкоди, 1500 грн. заподіяної моральної шкоди та 3000 грн. судових витрат по справі, а всього 5167,80 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу його проголошення шляхом подачі апеляції через Надвірнянський районний суд.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1