Номер провадження: 11-сс/785/386/16
Номер справи місцевого суду: 522/648/16-к,1-кс/522/1322/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора

адвоката ОСОБА_5

підозрюваної - ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2016 року якою задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з матеріалів судової справи, на теперішній час проводиться досудове розслідування за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904 від 03.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За матеріалами цього кримінального провадження 20.01.2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі цих матеріалів слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна задоволено і накладено арешт на майно ОСОБА_6 з забороною будь яким особам відчужувати будь яким чином дане майно, в тому числі :

-на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» д/н НОМЕР_1 ;

-1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ;

-704/100 частки квартири АДРЕСА_2 .

Накладаю чи арешт на майно слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри, яку повідомлено ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, можливість використання майна як речовий доказ у кримінальному провадженні та застосування спеціальної конфіскації майна.
Не погоджуючись з ухвалою суду адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в який просить ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати повністю і відмовити у задоволенні клопотання слідчого на тій підставі, що ухвала судді не відповідає вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості, вмотивованості та законності судового рішення.

Також вважає, що арешт майна накладено з порушенням вимог, передбачених ч. 3 ст. 132, ч. 2 ст. 173 КПК України. а саме : без урахування відсутності правових підстав для накладення арешту, відсутності можливості використання його як речового доказу у кримінальному провадженні, відсутності обґрунтованої підозри.

Адвокат вважає, що відсутність обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 368 КК України в діях його підзахисної підтверджується тим, що на даний час, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, яке є злочином невеликої тяжкості та не передбачає конфіскацію майна засудженого.

На думку захисника, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна, допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що є безумовними підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Також адвокат ОСОБА_5 вважає, що вони не пропустили строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, так як розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся у їх відсутності і їм стало відомо про її існування лише 16 березня 2016 року., під час виконання вимог ст. 290 КПК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про свою згоду з зняттям арешту з майна ОСОБА_6 та на розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_5 та підозрювану ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляція підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно скасувати з наступних підстав.
Я вбачається з матеріалів судової справи, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про арешт майна у відсутності підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_5 .

В матеріалах судової справи відсутні відомості про те, що підозрюваній та її захиснику надсилалась копія ухвали слідчого судді про арешт майна, в наслідок чого слід погодитись з тим, що про її існування сторони дізнались лише 16.03.2016 року, а вже 21.03.2016 року вони подали апеляційну скаргу.

З огляду на це слід вважати, що адвокат та підозрювана ОСОБА_6 не пропустили строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Відповідно до стаття 167 КПК України, підставами для тимчасового вилучення майна мають бути :

2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Але таких підстав в судовому засіданні не встановлено, так як майно, яке було арештовано, було придбано ОСОБА_6 задовго до подій, за які вона на даний час притягається до кримінальної відповідальності і органами досудового слідства не представлено доказів того, що воно було надбано за кошти добути злочинним шляхом або іншим протиправним способом.

Стаття 170 КПК України передбачає підстави для арешту майна :

1. Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

2. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

3. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

4. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

5. Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.

Мотивуючи своє рішення про необхідність накладення арешту слідчий суддя постався на те, що на той час ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України і суддя визнав його обґрунтованим, в зв`язку з чим прийшов до висновку, що вилучене майно може мати значення речового доказу по справі а також предметом спеціальної конфіскації або забезпеченням конфіскації, що передбачено санкцією статті , в зв`язку з чим є підстави для накладення на нього арешту.

Однак ці висновки слідчого судді не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційної інстанції.

З матеріалів наданих суду адвокатом ОСОБА_5 вбачається, що органами досудового слідства. 14.03.2016 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України і на думку судової колегії це свідчить про необґрунтованість повідомлення їй про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України, в рамках якого слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно.

З огляду на це майно ОСОБА_6 не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні і на цій підставі не може бути арештованим.

Також слід звернути увагу на те, що санкція ч. 3 ст. 354 КК України не передбачає додаткової міри покарання як конфіскація майна, а з огляду на визначення майна, яке підпадає під спеціальну конфіскацію і яке визначено ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, воно також під це не підпадає.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлено і матеріальна шкода відсутня.

Слід також звернути увагу на те, що, що згідно копії договору купівлі-продажу від 11.02.2014 року, 704/1000 частини квартири АДРЕСА_2 належить іншому власнику, а не ОСОБА_6 і її арешт взагалі неможливий.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна ОСОБА_6 , а саме :

- на автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» д/н НОМЕР_1 ;

-1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ;

-704/100 частки квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4