Провадження № 1-кп/734/79/16 Справа № 734/1555/16-к
іменем України
12 травня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , курсанта 5 навчальної механізованої роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
Відповідно до вказаної угоди 31 липня 2014 року солдат ОСОБА_3 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607 від 21 липня 2014 року.
Наказом ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 230 від 28 жовтня 2014 року сержант ОСОБА_3 призначений на посаду курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержант ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з вимогами ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Однак 28 листопада 2014 року, близько 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд та постійно перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому сержант ОСОБА_3 04 квітня 2016 року близько 14.00 год. прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де продовжив виконання своїх обов`язків.
Таким чином, сержант ОСОБА_3 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 28 листопада 2016 року по 04 квітня 2016 року, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції від 05 квітня 2001 року/, яке виразилося в самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Згідно з вказаною угодою обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
Також вказаною угодою сторони із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України погодили покарання у виді арешту строком 6 (шість) місяців з відбуванням покарання на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком визнає права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.
Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Прокурором в судовому засіданні заявлене клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 до набрання вироком законної сили, обраного слідчим суддею на підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області 06 квітня 2016 року. ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Таким чином, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті, враховуючи узгоджене сторонами покарання та з метою забезпечення можливості виконання судового рішення.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції від 05 квітня 2001 року/, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.ст. 60, 69 КК України у виді арешту строком 6 (шість) місяців з відбуванням покарання на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
Дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , обраного слідчим суддею на підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області 06 квітня 2016 року, продовжити до набрання вироком законної сили
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання 05 квітня 2016 року, зарахуваши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (один день арешту дорівнює двом дня попереднього ув`язнення).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1