Справа № 278/1487/16-к
В И Р О К
Іменем України
29 липня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубровка Білогородського району Амурської області Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, востаннє 17 лютого 2016 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
27 травня 2016 року близько 3-ї години ОСОБА_4 перебував поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 в цей же час та місці, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив клямку хвіртки та таємно проник на подвір`я будинку за вказаною адресою, звідки повторно викрав два алюмінієві бідони загальною вартістю 960 грн., які належали ОСОБА_5 , та розпорядився ними на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю та підтвердив викладені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 3 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є умисним тяжким корисливим злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше багаторазово судимий за вчинення крадіжок, за що відбував покарання у виді позбавлення волі, неодружений, непрацюючий, за місцем проживання характеризується нейтрально.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив зі злочином, передбаченим ст. 395 КК України.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої покарання обставини, позиції державного обвинувача та потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має та на суворості покарання не наполягав, санкцію ч. 3 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувачений, не зважаючи на попередні судимості, на шлях виправлення ставати не бажає, а тому його виправлення й перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2016 року.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне обраний раніше відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою, оскільки існують ризики переховування обвинуваченого від відбування покарання та вчинення нових корисливих злочинів, а більш м`який запобіжний захід не зможе відвернути ці ризики.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2016 року, визначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили обраний раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1