11-сс/775/239/2016(м)
264/4793/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 2 на ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 серпня 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

За № 0002160 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України від 28.08.2016 року внесено до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 серпня 2016 року частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна на автомобіль марки «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_1 .

На зазначену ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що автомобіль, на який накладено арешт, знятий з обліку в зв`язку із скасуванням реєстрації, що фактично унеможливлює користування вказаним автомобілем ОСОБА_6 .. Також вказує, що слідчий суддя залишив право фактичного користування автомобілем, оскільки автомобіль є предметом кримінального правопорушення, то таке право може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати та знищення автомобіля. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь яких ремонтних робіт.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, третю особу ОСОБА_6 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали по розгляду клопотання слідчим суддею, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги положення ч. 4 ст. 173 КПК України, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, щодо необхідності застосування найменш обтяжливого способу арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження в клопотанні слідчий просив накласти арешт на автомобіль з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль, з позбавленням права відчуження, розпорядження та проведення будь-яких ремонтних робіт.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвало, якою накласти арешт на автомобіль з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Отже, фактично предметом апеляційного оскарження є позбавлення власника автомобіля права використання вказаного автомобілю.

Проте, виконуючи ухвалу слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону щодо порядку зберігання речових доказів, а також враховуючи, що на даний час державну реєстрацію вказаного автомобіля вже скасовано, власник автомобіля ОСОБА_6 фактично позбавлена можливості використання вказаного автомобіля.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що єдиним спірним моментом в даному провадженні є місце, де буде зберігатися автомобіль, на який накладено арешт, проте ці доводи не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурора не йдеться про місце зберігання автомобіля, на який накладено арешт, крім того дане питання відноситься до порядку виконання ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно і не входить до компетенції апеляційного суду.

Такими чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна. Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 2 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 серпня 2016 року про арешт майна залишити без змін.

Судді: