Єдиний унікальний номер 240/48/16-к
Номер провадження 11-кп/775/493/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 р. колегія суддів Судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 04.02.2016 року, якою
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерка, Добропільського району Донецької області, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не маючого не працюючого, не судимого, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Застосовано примусові заходи медичного характеру у виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом з вирішенням соціальних питань.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно ухвали суду, 21 березня 2015 року, близько 20.00 год., в АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_8 , він разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та його цивільною дружиною ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. В ході застілля між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виникла сварка на побутовому ґрунті, яка згодом переросла в конфлікт. З цієї причини ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишили застілля і пішли додому в АДРЕСА_2 , де лягли відпочивати. ОСОБА_8 , не заспокоївшись, з метою подальшого з`ясування відносин, того ж дня, близько 23.30 год., взявши з дому сокиру, зайшов до зальної кімнати жилого будинку і побачивши відпочиваючого на дивані ОСОБА_9 , наніс останньому три удари обухом сокири по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани правої тім`яної області, вдавленого перелому скронево-тімяної кістки справа, забиття головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент нанесення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння , передбаченого ч.1 ст.121 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного заходу із посиленим наглядом. Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на умисне вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а з резолютивної частини - рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Зазначає, що у мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що ОСОБА_8 своїми діями спричинив тяжкі тілесні ушкодження , небезпечні в момент нанесення, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1ст.121 КК України. Втім, зазначені висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження оскільки ОСОБА_8 не міг усвідомлювати суб`єктивну сторону інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння , а саме мати умисел. Крім того, зазначає, що висновки суду про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення оскільки в період часу, до якого відносяться скоєнні дії, не міг усвідомлювати їх значення керувати ними не відповідають фактичним обставинам.
Колегія суддів заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру із посиленим наглядом, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 505 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що підлягають встановленню під час судового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення у цій статті не ставиться, а йдеться про вчинення небезпечного діяння.
Так відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи №18 від 13.014.2016 року ОСОБА_8 має ознаки психічного захворювання в формі шизотипичного розладу. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься скоєне правопорушення. ОСОБА_8 знаходиться у стані вказаного психічного захворювання, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
За таких обставин ОСОБА_8 не міг усвідомлювати суб`єктивну сторону інкримінованого йому суспільно небезпечну діяння, а саме мати умисел та ці обставини відповідно до ст.505 КПК України не потрібно встановлювати.
Колегія судів зазначає, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і висновки суду про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, оскільки останній період часу, до якого відносяться скоєнні дії, не міг усвідомлювати їх значення та керувати ними і тому відповідно до ч.2 ст.19 КК України є особою, яка вчинила суспільно небезпечне діяння .
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції при викладенні в мотивувальній частині ухвали обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, безпідставно послався на умисне вчинення ним зазначеного суспільно небезпечного діяння, також підлягає виключенню з резолютивної частини рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Вважаючи, що виключення з мотивувальної частини ухвали зазначених обставин не впливає на правильність призначених ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, яке відповідає вимогам ст. 94 КК України. Суд першої інстанції застосовуючи до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, посилався на висновки судово-психіатричного експерта № 18 від 13.01.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації у психіатричну установу із звичайним наглядом ( а.п.116 -119).
Доводи апеляційної скарги прокурора про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного заходу із посиленим наглядом не підлягають задоволенню за таких підстав.
Враховуючи вимоги ч.3 ст.94 КК України, яка визначає критерії можливої госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, а саме госпіталізація може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно не¬безпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб ( юридичний критерій), а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства( медичний критерій),але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку обвинувачений ОСОБА_8 , дійсно скоїв суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб. Однак, що стосується медичного лікування, яке необхідно застосувати, враховано висновок судово-психіатричного експерта, при цьому психіатри зазначили вид психіатричного закладу. З огляду на викладене, колегія суддів не має підстав ставити під сумнів висновки судово-психіатричного експерта № 18 від 13.01.2016 року (а.п.116-119).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції.
В решті ухвала законна та підлягає залишенню без змін
На підставі викладеного, керуючись ст. 407, 408 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.
Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 04 березня 2016 р., якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Застосовано примусові заходи медичного характеру у виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом з вирішенням соціальних питань - зміцнити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання про « умисне вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення», з резолютивної частини рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: