В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009365, № 0008806 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 17.06.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи по вулиці Червоногвардійська, 10, в м. Києві побачив автомобіль марки «Субару Трібека» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому на лобовому склі знаходився відеореєстратор марки «Престижио». В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійняв з землі камінь за допомогою якого розбив праве переднє скло в автомобілі марки «Субару Трібека», д.н.з. НОМЕР_3 та викрав з салону автомобіля відеореєстратор марки «Престижио», вартістю 2000 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_4 27.06.2015 року приблизно о 12 годині 40 хвилин перебуваючи по вулиці Жмаченка 18, в м. Києві де побачив автомобіль марки «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_4 , в якому на лобовому склі знаходився відеореєстратор марки «Парабой П-3», в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійняв з землі камінь за допомогою якого розбив ліве переднє скло в автомобілі марки «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_4 та викрав з салону даного автомобіля відеореєстратор марки «Парабой П-3», вартістю 4000 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4000 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 07.07.2015 року приблизно об 11 годині 10 хвилин, перебуваючи по вулиці Микільсько-Слобідська, 1-А, в м. Києві, де побачив автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_5 , в якому на лобовому склі знаходився відеореєстратор марки «MIO». В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, дістав з кишені штанів, в які був одягнутий, автомобільну свічу, яку заздалегідь приготував, за допомогою останньої розбив праве переднє скло в автомобілі марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_5 та викрав з салону даного автомобіля відеореєстратор марки «MIO» з зарядним пристроєм, вартістю 2500 гривень, всередині якого знаходилась карта пам`яті об`ємом 16 GB, вартістю 500 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий свідком.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 17.06.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, він перебуваючи по вулиці Червоногвардійська, 10, в м. Києві де побачив автомобіль марки «Субару Трібека» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому на лобовому склі знаходився відеореєстратор. Після чого, він переконався, що поруч нікого немає, підійняв з землі камінь, розбив праве переднє скло у вказаному автомобілі та таємно викрав відеореєстратор. Крім цього, 27.06.2015 року приблизно о 12 годині 40 хвилин, він по вулиці Жмаченка 18, в м. Києві побачив автомобіль марки «Honda CRV» д.н.з. НОМЕР_4 , в якому на лобовому склі знаходився відеореєстратор, переконався, що поруч нікого немає, підійняв з землі камінь, розбив ліве переднє скло у вказаному автомобілі та повторно таємно викрав відеореєстратор. Крім цього, 07.07.2015 року приблизно об 11 годині 10 хвилин, він перебуваючи по вулиці Микільсько-Слобідська, 1-А, в м. Києві, побачив автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_5 , в якому на лобовому склі знаходився відеореєстратор, переконався, що поруч нікого немає, з кишені своїх штанів дістав автомобільну свічу, розбив праве переднє скло у вказаному автомобілі та повторно таємно намагався викрасти відеореєстратор з зарядним пристроєм, однак був затриманий свідком. Також додав, що щиро кається в скоєному.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України, а саме:

за ч.1 ст.185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка);

за ч.2 ст.185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчиненому повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 11.10.2004 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, діагноз: розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його перевиховання та виправлення неможливо без ізоляції від суспільства тому не знаходить підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, а саме з 07.07.2015 року.

Зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 2 дні попереднього ув`язнення з 27.06.2015 року по 29.06.2015 року.

Речовий доказ: відеореєстратор марки «MIO» - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 .

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 582 гривень 08 копійок за проведення експертиз № 1314 від 26.06.2015 року, № 1470 від 26.07.2015 року на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: