АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/217/16 Справа № 173/2267/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000391 від 14 листопада 2015 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Сніжне Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, працюючого в ФОП « ОСОБА_7 » технічним керуючим

за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повернуто прокурору Верхньодніпровського району для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції. Посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.314 КПК, прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На його думку, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить всі необхідні відомості, в тому числі і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт, оскільки дослідження фактичних обставин вчинення злочину, підтвердження зазначеної прокурором кваліфікації дій обвинуваченого можливе в ході судового розгляду, але ніяк не на стадії підготовчого судового засідання.

Зазначає також, що вирішення питання щодо доведеності обставин, викладених у обвинувальному акті, у тому числі щодо того чи містить відповідне діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, суд повинен здійснювати тільки при ухваленні вироку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вмисному вбивстві потерпілого ОСОБА_9 при перевищенні меж необхідної оборони при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 прокурору Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, суд послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки під час його складання слідчим та прокурором не розкрита як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину. З обвинувального акту не зрозуміло при яких обставинах та від яких дій ОСОБА_6 потерпілому були спричинені тілесні ушкодження від яких настала смерть останнього. Також не зрозуміло при яких діях ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_6 перевищив межі необхідної оборони при захисті свого життя чи при захисті свого майна. Крім того в обвинувальному акті не вказано з яких мотивів та з якою ціллю обвинувачений відвіз потерпілого ОСОБА_10 до безлюдної ділянки де і залишив потерпілого.

В судовому засіданні Апеляційного суду прокурор підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі і просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу на новий судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора, висловив бажання щодо якнайшвидшого завершення розгляду даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного провадження, провівши судові дебати, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і зіставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
З огляду на забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення.
Лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від пред`явленого обвинувачення.

Разом з тим, на думку колегії суддів, направлений до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , не відповідає зазначеним вимогам закону, а тому рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору є законним.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Однак, всупереч вказаній нормі закону, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими , як правильно зазначив суд, не вказано, при яких обставинах та від яких саме дій обвинуваченого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер. Також обвинувальний акт не містить мотиву та цілі, з яких обвинувачений ОСОБА_6 відвіз потерпілого ОСОБА_10 до безлюдної ділянки неподалік водойми в с. Кринички, залишивши останнього.

При таких обставинах суд позбавлений буде можливості перевірити фактичні обставини вчинення злочину, встановити наявність чи відсутність значущих ознак злочину та які мають значення для предметного захисту обвинуваченого. А тому слід погодитися з висновком суду, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, що є недотриманням вимог ст. 291 КПК України і підставою для повернення його прокурору для усунення недоліків.

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 були зазначені всі відомості, які має містити обвинувальний акт, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не може погодитись з твердженнями апелянта, що обставини, на які послався суд не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Питання щодо доведеності вини, наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вирішується судом, у відповідності до положень ст. 368 КПК України, при розгляді кримінального провадження по суті та постановленні вироку. Разом з тим, для вирішення вказаних питань в обвинувальному акті повинні бути зазначені фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленими, у співвідношенні з усіма складовими елементами злочину, наявність чи відсутність яких суд і повинен буде перевірити при розгляді даного кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, не досліджуючи фактичні обставини справи, дійшов до висновку про неповноту викладення всіх обставин вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та необхідних складових вказаного злочину. При таких обставинах, вказівка апелянта на недотримання судом положень ст. 314 КПК України є безпідставною.

Слід зазначити, що у суду відсутній правовий механізм примушення прокурора до усунення недоліків обвинувального акта під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення. Якщо формулювання обвинувачення не відповідає викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення, то такі недоліки повинні бути виправлені прокурором після повернення йому обвинувального акта зі стадії підготовчого судового засідання, тому що вони є очевидними і перешкоджають призначенню судового розгляду.
Згідно ст. 373 КПК України за результатами розгляду кримінального провадження, судом ухвалюється виправдувальний або обвинувальний вирок. Приймаючи одне з зазначених рішень, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України суд повинен мотивувати чи доведене обвинувачення, яке пред`явлене особі, чи ні. Отже, лише відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України дасть можливість в подальшому суду поза будь-яких сумнівів прийняти одне з передбачених ст.373 КПК України рішень.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року, якою було повернуто прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ст.118 Кк України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: