Справа № 524/6237/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження №0001731 від 15.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області , українця , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого , військовозобов,язаного , раніше судимого:

1)16.05.1997 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 104 КК України ( в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі.

2)30.11.1999 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 140 ч.2, 17-140 ч.3,42 КК України ( в редакції 1960 року) до 3-х років позбавлення волі.

3)03.12.2001 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 309 ч.1, 71 ч.1 КК України до 1 року 3-х місяців позбавлення волі.13.03.2003 року звільнений із ВК№69 м. Кременчука по відбуттю строку покарання,

проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.185 ч.3 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
14 травня 2015 року у проміжок часу з 15 години до 9 години 30 хвилин 15 травня 2015 року ОСОБА_5 , виходячи із корисних намірів , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в четвертому під,їзді між п,ятим та шостим поверхами будинку АДРЕСА_2 , невстановленим шляхом , таємно для оточуючих , проник в розташовану між вищевказаними поверхами комору, відкіля викрав велосипед марки «Adventure» червоного кольору , вартістю 800 грн., згідно довідки магазину «Велоспорт» від 08.07.2015 року , який належить потерпілому ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму . З місця вчинення злочину зник , викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні у скоєному кримінальному правопорушенні винним себе визнав частково і пояснив, що він не заперечує той факт , що викрав чуже майно , а саме велосипед червоного кольору , який належить потерпілому ОСОБА_6 , але він не згоден з тим , що він проникав у комору , оскільки двері у коморі були прочинені і він зайшов до комори і вкрав велосипед , також він вважає ,що де знаходиться комора є місцем загального користування і він має право , так як там находиться сміттєпровід , там перебувати , незалежно від того , що він огороджений , є двері і в цій коморі на теперішній час зберігається чуже майно , оскільки неодноразово майстри ЖЕО казали про те , що треба вбрати з цих комір речі, але він ніколи не чув і не бачив , щоб було рішення або припис відносно того , що треба розібрати і вбрати двері , які стоять в цьому приміщенні . Також у будинку , де він проживає не має об,єднання співвласників багатоквартирного будинку , будинок обслуговується житлово-експлуатаційною організацією , сміттєпровід не працює вже десь 5 років і сміття він виносить на вулицю у сміттєві баки. Крадіжка велосипеду ним була скоєна з комори , яка знаходиться в четвертому під,їзді між п,ятим та шостим поверхами будинку АДРЕСА_2 , а не по вулиці 60 років Жовтня . Шкода потерпілому до теперішнього часу ним не відшкодована , велосипед потерпілому не був повернутий . У скоєному кається.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні пояснив , що дату він точну не пам,ятає , у травні 2015 року , він приїхав додому на велосипеді , оскільки спустило колесо , то він поставив велосипед у комору , яка знаходиться між п,яти та шостим поверхами у четвертому під,їзді , і ключі від комори має він і сусід , через два дні , до нього прийшов сусід і повідомив , що двері у коморі відкриті і його велосипеда немає, він подивився записи з камери відеоспостереження , яку він встановив у пі,їзді , оскільки до цього у нього вже викрадали велосипед і побачив , що велосипед з комори викрав обвинувачений ОСОБА_7 , він пішов до міліції і написав заяву про те , що сталось. Двері у комору зачинялись , на врізний замок , також він виявив , що замок був пошкоджений і пошкодження були на двері і були видні сліди злому.Він проживає у будинку АДРЕСА_2 приблизно 2 роки , коли він переїхав туди проживати двері у коморі вже були , і йому сусід також дав ключ від комори , там він зберігав велосипед , дійсно в цій коморі є сміттє провід , але він не працює з 1992 року і його люк заварений, тому сміттєпроводом давно вже ніхто не користується.Дійсно у нього немає права власності на комору , але її зробили люди , які проживають на даному поверсі для зберігання особистих речей і поставили двері , щоб до комори ніхто не мав змоги потрапити .До теперішнього часу велосипед йому не був повернутий , також шкода обвинуваченим йому не відшкодована. Просить обвинуваченого покарати на розсуд суду.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження , дослідженого у судовому засіданні , а саме :

- протоколом пред,явлення особи для впізання за фотознімками , із якого убачається, що ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 , який у травні 2015 року намагався продати йому велосипед ( а.с. 23-24)

- протоколом пред,явлення особи для впізання за фотознімками , із якого убачається, що ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 , який пропонував придбати велосипед ( а.с. 25-27)

- відтвореним у судовому засіданні відеозаписом від 14.05.2015 року , із якого убачається , як ОСОБА_5 знаходиться на площадці між 5 та 6 поверхами , при собі має сумку червоного кольору , і підходить до двері комори , відчиняє двері та виводить із комори велосипед , з яким спускається по сходах .

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення , перебаченого ст.. 185 ч.3 КК України доказана .Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини , що він не проникав до сховища , суд оцінює критично , як його бажання пом,якшити покарання за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту,оскільки у судовому засіданні було встановлено ,що обвинувачений ОСОБА_5 саме проник в комору , яка розташована в четвертому під,їзді між п,ятим та шостим поверхами будинку АДРЕСА_2 , що у судовому засіданні підтвердив потерпілий ОСОБА_6 , не вірити якому суд не находить підстав , що також підтверджується відтвореним у судовому засіданні відеозаписом , із якого убачається , що ОСОБА_5 відкриваючи двері комори , викрадає з неї велосипед, чого сам обвинувачений не заперечував у судовому засіданні . Також під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом; з використанням підроблених документів тощо). Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати в цьому місці . Логіко-граматичне тлумачення формулювання (словосполучення) «крадіжка, поєднана з проникненням у сховище» дає підстави вважати, що під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти: а) фізичне входження, потрапляння до нього з метою заволодіння майном, що знаходиться у ньому; б) доступ до майна, що знаходиться у сховищі, будь-яким способом (без фізичного входження до нього), який дає змогу заволодіти таким майном, вилучити його із приміщення.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне, недозволене, протиправне потрапляння (входження) до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Залежно від того, які фактичні ознаки складу суспільно небезпечного діяння будуть установлені, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, що містяться у кримінально-правовій нормі, та від того, як вони трактуються й застосовуються на практиці, можна виділити фізичний та юридичний (психологічний) критерії розуміння поняття «проникнення». Характерними рисами першого є: а) факт входження чи потрапляння у сховище; б) спосіб, місце, час та обставини (існуючий режим доступу до майна, яке там знаходилося), за яких відбулося входження чи потрапляння у сховище. Характерними рисами другого є: а) незаконність входження у сховище (за відсутності в особи права перебувати там, де знаходиться майно, на заволодіння яким спрямовані її дії); б) мета, яку переслідує особа, що вчиняє таке входження, усвідомлення характеру (перебігу) вчинюваного нею суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного проникнення (потрапляння чи входження) у сховище, передбачення наслідків свого діяння. Сам обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив , що він потрапив до комори шляхом входження через двері , оскільки побачив через щілину у двері комори велосипед,який він викрав. Також суд вважає показання обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині , що він мав право знаходитись у даному сховищі неспроможними , оскільки , як встановлено у судовому засіданні право користування цим сховищем виникло у потерпілого ОСОБА_6 та його сусіда , які мали ключі від цієї комори . Також суд вважає , що дана комора є сховищем, так як у п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності « №10 від 06.11.2009 року , зазначено , що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо). Як встановлено у судовому засіданні , на підставі досліджених доказів , комора , де зберігав велосипед потерпілий ОСОБА_6 , це місце , відведене для зберіганні речей , яке має засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб , оскільки , це місце було огороджене , дверима , які зачиняються на врізний замок , вільний доступ до цієї комори інших людей був не можливий , крім користувачів даним сховищем. Відносно показань обвинуваченого ОСОБА_5 , що він вважає , що ця комора є місцем загального користування і він мав там змогу вільно перебувати , оскільки незаконно була встановлена мешканцями під,їзду двері на поверсі і зроблена комора суд приходить до висновку про їх безпідставність , оскільки відносно того правомірно чи ні були встановлені мешканцями під,їзду чи ні двері на поверсі і була створена комора рішень чи приписів певних суб,єктів про демонтаж дверей на момент скоєння злочину і розгляду справи немає і так як вільний доступ до комори був обмежений , то обвинувачений не мав ніякої правової підстави там знаходитись. Відносно клопотання захисника ОСОБА_4 про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 зі ст. 185 ч.3 КК України на ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна , суд не находить підстав , так як судом було вище зазначено , що обвинувачений ОСОБА_5 саме незаконно проник до сховища , що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 і дослідженими у судовому засіданні доказами по справі. Також суд вважає , що в обвинувальному акті , була допущена помилка відносно того , що було зазначено , що комора знаходиться в четвертому під,їзді між п,ятим та шостим поверхами будинку АДРЕСА_3 , оскільки і обвинувачений і потерпілий пояснили у судовому засіданні , що вони проживають у будинку АДРЕСА_2 , де і було обвинуваченим ОСОБА_5 скоєне кримінальне правопорушення .

Приймаючи до уваги вищевикладене ,оцінивши досліджені докази по справі суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України , як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища , так як така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду .

При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості , стан здоров,я обвинуваченого , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває , обставини, які пом,якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття , раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.. 67КК України судом не встановлені.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі , але не на максимальний строк, із застосуванням вимог ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців . Також суд вважає відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 органами досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні .

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 4 х років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців .

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: