ун. № 759/4935/13-к
пр. № 1-кп/759/190/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2013 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Косик Л.Г.,

при секретарях Ткаченко Н.В., Лебідь В.В., Погореловій К.О.,

за участю прокурора Паламарчук Я.А.,

потерпілої - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0003596 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Міждурічинська Кемеровської області Російської Федерації, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, раніше судимого: 24.10.2006 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців; 27.03.2008 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 12.11.2012 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановив:

04.03.2013 року приблизно о 22 годині ОСОБА_3, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2, помітивши раніше йому незнайому ОСОБА_1, вирішив незаконно заволодіти її майном. ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_1 та, схопившись рукою за провід навушників мобільного телефону, який остання тримала в руці, штовхнув ОСОБА_1 на землю, намагаючись таким чином заволодіти вказаним мобільним телефоном. Оскільки під час падіння на землю ОСОБА_1 втримала свій мобільний телефон в руці, ОСОБА_3 схопив за ручки її жіночої сумки, вартістю 400 гривень, в якій знаходився гаманець, вартістю 50 гривень, з грошовими коштами в розмірі 53 гривні, мобільний телефон "Нокіа А200", вартістю 749 гривень, в якому знаходились 2 СІМ-картки: 1 - оператора "Київстар", вартістю 15 гривень, на рахунку якої коштів не було, 2 - оператора "DJUICE", вартістю 15 гривень, на рахунку якої було 10 гривень, а всього на загальну суму 1292 гривні, почав різко смикати до себе. ОСОБА_1 почала утримувати свою сумку сильніше та кликати на допомогу. Незважаючи на це, ОСОБА_3 почав закривати рукою рот ОСОБА_4, продовжуючи виривати з її рук ручки жіночої сумки. Подолавши, таким чином, опір ОСОБА_1, ОСОБА_3, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, забрав жіночу сумку ОСОБА_1 з метою розпорядитися вказаним майном на власний розсуд. Однак, довести злочин до кінця ОСОБА_3 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки в цей час він побачив сторонніх громадян та при спробі втекти з місця вчинення злочину був затриманий.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення спочатку не визнав та пояснив, що 04.03.2013 року о 22 годині він знаходився біля будинку АДРЕСА_2 та в цей час поряд з ним проходила раніше незнайома йому ОСОБА_1, при цьому він підслизнувся, оскільки на вулиці була ожеледиця та падаючи заплутався в ремінці сумку потерпілої, після чого він почав тікати та згодом був затриманий перехожими. В ході судових дебатів та в останньому слові ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та розкаявся в скоєному, при цьому попросивши пробачення у потерпілої.

Вина ОСОБА_3 в пред'явленому йому обвинуваченні знайшла повне підтвердження в ході судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_1 в суді показала, що 04.03.2013 року приблизно о 22 год. вона йшла біля будинку АДРЕСА_2, де до неї із-за спини підійшов раніше їй невідомий ОСОБА_3 та штовхнув її, від чого вона впала на землю. Потім ОСОБА_3 почав закривати їй рукою рота, оскільки вона почала кричати та кликати на допомогу. Після цього ОСОБА_3 вирвав у неї з рук сумку та побіг в напрямку буд. № 4 по вул.. Чистяківській в м. Києві. Вона продовжувала кричати і побачила як двоє невідомих їй раніше хлопців побігли за ОСОБА_3 Через деякий час ці хлопці повернулись та принесли їй сумку, яку їй передали та повідомили, що нападника вони затримали. В сумці знаходився паспорт, гаманець з грошима, косметичка та мобільний телефон.

Показам потерпілої ОСОБА_1 суд вірить, оскільки вони послідовні, логічні, узгоджені між собою, як зазначено потерпілою в суді, до цього вона ОСОБА_3 ніколи не бачила та неприязнених стосунків у неї з ОСОБА_3 не було, підстав обмовляти обвинуваченого вона не має.

Крім того, покази потерпілої ОСОБА_1 узгоджуються з іншими доказами у їх сукупності.

Так, допитаний в суді свідок ОСОБА_5 показав, що він 04.03.2013 року приблизно о 22 год. зі своєю дівчиною проходив по АДРЕСА_2 і почули крики, після цього він почав йти в ту сторону звідки доносились крики. Підбігши метрів через 10 від себе побачив, що біля будинку АДРЕСА_2, раніше йому невідомий ОСОБА_3 повалив дівчину на землю. Після того як він окрикнув ОСОБА_3, останній почав бігти в сторону парку, а він почав його наздоганяти. В цей час із ним порівнятися інший невідомий хлопець, який наздоганяв ОСОБА_3 та коли свідок впав він побачив, як ОСОБА_3 вже затримано іншими особами.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_6 показав, що 04.03.2013 року його працівники міліції попросили бути понятим під час огляду місця події по АДРЕСА_2, пояснивши, що хлопець викрав в дівчини сумочку в якій був гаманець та мобільний телефон. Прийшовши до місця події, побачив раніше незнайомого ОСОБА_3, який сидить в службовій машині працівників міліції, та потерпілу, яка пояснила, що цей хлопець викрав в неї сумочку.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_7 пояснив, що 04.03.2013 року він в складі слідчо-оперативної групи прибув за викликом на вул.. Чистяківська в м. Києві, де було зафіксовано факт вчинення ОСОБА_3 злочину. Було опитано потерпілу, яка вказала на ОСОБА_3 як на особу, яка вирвала в неї з рук сумку та після цього ОСОБА_3 затримали випадкові перехожі. ОСОБА_3 був доставлений до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві для з'ясування обставин.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 04.03.2013 року, слідчим в присутності понятих у потерплої було вилучено навушники та сумку з наявними в неї речами (а.с. 10-20).

Відповідно до даних постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05.03.2013 року вилучені в ході огляду навушники, жіночу сумку з грошима, мобільний телефон "Нокіа А200" з 2 сім-картками, паспорт, папку з документами визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_1 (а.с. 54).

Відповідно до даних протоколу про пред'явлення особи для впізнання від 05.03.2013 року ОСОБА_1 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка вчинила відносно неї пограбування (а.с. 31-33).

Відповідно до даних, які містяться у висновку судово-медичної експертизи № 709 від 06.03.2013 року ОСОБА_1 отримала такі тілесні ушкодження: садна (два) на слизовій оболонці нижньої губи в центрі, синці по передній поверхні правового та лівого колінних суглобів, які спричинені тупим предметом (предметами) та могли утворитись 04.03.2013 року внаслідок не менше 3 травматичних впливів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров'я. (а.с. 37-38).

З урахуванням досліджених в суді доказів, які суд вважає належними і допустимими, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, доведена, оскільки ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та з застосуванням насильства, яка не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої, не доведене до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Суд не вбачає обставин, які пом'якшують покарання ОСОБА_3, оскільки визнання ним вини, що відбулося в ході судових дебатів та звернення до суду з останнім словом не свідчать про щире каяття ОСОБА_3, а розцінюється судом як спроба уникнути суворого покарання та таке, що відбулося під тиском достовірних доказів перевірених судом.

Суд також не вбачає обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який осудний, не одружений, працездатний, на момент затримання не працював, має середню освіту, раніше засуджений за вчинення аналогічних злочинів проти власності, вчинив злочин через 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місцем тимчасового тримання характеризується посередньо, думку потерпілої та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 68 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Речові докази по справі:

- навушники, жіночу сумку з грошима, мобільний телефон "Нокіа А200" з 2 сім-картками, паспорт, папку з документами, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_1 - вважати такими, що передані останній за належністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його затримання відповідно до протоколу затримання, тобто з 05.03.2013 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: Л.Г. Косик