Справа № 738/1423/15-к
№ провадження 1-кп/738/124/2015
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Мена кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000316 від 18.08.2015 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена, Чернігівської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 18.06.2015 року Менським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,

обвинуваченого за ст. 185 ч.2 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше судимий вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18.06.2015 року за ст. 185 ч.1 КК України, на шлях виправлення не став та повторно скоїв новий, умисний злочин.

Так, 14.08.2015 року близько 23 год. 50 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, прибув до господарства потерпілого ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де умисно, таємно, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку правої частини металевого картеру ведучого мосту в зборі від автомобіля марки «УАЗ-469», вартість якого відповідно до висновку експерта за № 19 від 20.08.2015 року становить 240,08 грн. В результаті чого потерпілому ОСОБА_6 заподіяно відповідної майнової шкоди.

15 жовтня 2015 року в судовому засіданні потерпілий та обвинувачений надали суду угоду про примирення між ними .

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у скоєнні протиправного діяння.

Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
Угодою передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 ч. 1 КПК України, та наслідки її невиконання.

Для обвинуваченого ОСОБА_3 обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України є зрозумілим.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 185 ч.2 КК України, у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, і наслідки укладання та затвердження угоди, характер обвинувачення. Йому зрозуміло вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Угоду він укладав добровільно, вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Наполягав на затвердженні угоди.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду , що претензій до обвинуваченого він не має, угоду укладав добровільно, угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду.
Прокурор в судовому засіданні вважав , що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Розглянувши питання про затвердження угоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ст. 469 ч. 1 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ст. 185 ч.2 КК України , який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Під час розгляду справи з`ясовано, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1, 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, з`ясував, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обвинувачений цілком та в повній мірі розуміє права, передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України, зокрема, що кримінальне провадження відносно нього може бути розглянуто у судовому засіданні, де обвинувачений буде мати весь обсяг прав, серед яких заява клопотань про виклик свідків, надання доказів, що свідчать на його користь.

Беззаперечне визнання вини обвинуваченим є добровільним і не залежить від волі правоохоронних органів чи інших сторонніх осіб.

Таким чином, суд вважає, що укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам загальних засад призначення покарання.

Підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 200 грн. 00 коп. - стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі праву частину металевого картеру ведучого мосту в зборі від автомобіля марки «УАЗ-469» - вважати повернутим потерпілому .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 473 475, КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Угоду від 15 жовтня 2015 року по кримінальному провадженню №0000316 від 18 серпня 2015 про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 ( одного ) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирати.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 200 грн. 00 коп. - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по справі праву частину металевого картеру ведучого мосту в зборі від автомобіля марки «УАЗ-469» - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 ..

Вирок може бути оскаржено до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Менський районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1