УХВАЛА
29 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю представника ОСОБА_3
ВСТАНОВИЛА:
В обґрунтування поданої скарги скаржником ОСОБА_3 зазначено, що постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, а саме слідчим не було встановлено осіб, які підробили підпис ОСОБА_3 на статутних документах та у нотаріуса. При цьому у постанові слідчий не вказує чи були призначені почеркознавчі експертизи, та їх результат та замість цього аналізує законність цивільно-правових угод. Без посилань на результати експертизи, в постанові слідчий зазначає, що невстановлені особи підробили протоколи, а потім вказує, що це робилось за участю ОСОБА_3 .
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.
Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.
Підстави для закриття кримінального провадження визначені ст. 284 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та з`ясування зазначених нею обставин, які виключають провадження і обумовлюють прийняття рішення про закриття.
Слідчий суддя вважає, що постанова є необґрунтованою, передчасною та відповідно такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2013 року до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_3 про те, що невідомі йому особи шляхом підробки документів заволоділи ТОВ «Фактотум», яке йому належить та активами вказаного підприємства.
В заяві про вчинення злочину ОСОБА_3 повідомив, що він є єдиним власником ТОВ «Фактотум», однак під час ознайомлення з реєстраційною справою йому стало відомо, що начебто були підписані протокол загальних зборів учасників ТОВ «Фактотум» від 15.12.2011 року, додаток до цього протоколу, нотаріально посвідчена заява про його вихід зі складу учасників ТОВ «Фактотум» від 15..12.2011 року. Стверджував, що жодних документів він не підписував. Наголошував, що за ТОВ «Фактотум» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яким також незаконно заволоділи.
Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 284 КК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КК України рішення прокурора про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного не є перешкодою для продовження досудового розслідування щодо відповідного кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 в ході проведення досудового розслідування був допитаний в якості свідка 16 вересня 2014 року. Даних щодо повідомлення останньому про підозру матеріали кримінального провадження не містять.
В постанові слідчий посилається на показання свідків, при цьому не зазначає обставини, на які посилався саме ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення злочину щодо не підписання документів, на яких міститься його підпис, та не досліджує їх. При цьому вказує, що у грудні 2011 року невстановленими особами під час досудового розслідування складені офіційні документи, у які внесені відомості про вихід зі складу учасників товариства гр. ОСОБА_3 та передачу 100 % корпоративних прав підприємства гр. ОСОБА_5 .
Крім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 01 грудня 2014 року була призначена будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлено запитання щодо вартості нежитлового приміщення № 147 магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, будь-яких висновків матеріали провадження не містять, що свідчить також про передчасність прийняття постанови.
З урахуванням вищевикладеного, постанова про закриття кримінального провадження, прийнята без всебічного і повного дослідження обставин кримінального провадження, та не може вважатись законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1