Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
04 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю прокурора: ОСОБА_4

Засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду в м.Рівне кримінальну справу за апеляціями потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 травня 2015 року відносно засудженого за ст.124 КК України ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий,

-засуджений за ст.124 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

На підставі ч.3 ст.49, ч.5 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності та відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Позов ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що 25 серпня 2011 року, в темну пору доби, близько 22 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , виявивши на подвір`ї присутність ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався погрозами в його сторону та тримаючи в руках викрутку рухався на нього, розцінив його дії як суспільно-небезпечне посягання на нього і перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілого, вибив рукою викрутку з рук ОСОБА_8 та наніс йому удар рукою, спричинивши останньому необхідну і достатню шкоду для негайного припинення протиправного посягання. В подальшому, перевищуючи межі необхідної оборони, ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_8 ще три удари ногою в тулуб, коли потерпілий стояв, і один удар ногою, коли той був у напівсидячому положенні, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву тканин печінки, що супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею, від яких ОСОБА_8 помер на місці події.

В апеляції потерпілі цивільні позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покликаються на те, що вирок суду незаконний внаслідок однобічності та неповноти дізнання, досудового і судового слідства, з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вказують, що подана в судовому засіданні державним обвинувачем постанова про зміну обвинувачення не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства. У вироку не обґрунтовано невідповідність здійсненого винним захисту небезпечності посягання та не зазначено в чому саме полягало перевищення меж необхідної оборони. Зазначають, що на викрутці, знайденій під дахом будинку, не виявлено відбитків пальців ОСОБА_8 , що свідчить про відсутність ознак перевищення необхідної оборони в діях ОСОБА_5 . Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що дії ОСОБА_8 створювали реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_5 на підставі цього стверджують:

- ОСОБА_6 про те, що в діях ОСОБА_5 наявний непрямий умисел на вбивство, у зв`язку з чим просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким останнього визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі, змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою;

- ОСОБА_7 про те, що дії ОСОБА_5 були спрямовані на ураження життєво-важливих органів ОСОБА_8 , тобто на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким останнього визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті, змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

В запереченні на апеляції потерпілих, засуджений ОСОБА_5 стверджує, що дані апеляції не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Покликається на те, що постанова про зміну обвинувачення винесена прокурором у відповідності до вимог чинного законодавства, потерпілі були належним чином повідомлені про свої права згідно зміненого обвинувачення. Вказує, що після вчинення злочину викрутку на місце поклала його мачуха, а удари потерпілому ОСОБА_8 він наносив з метою попередити напад. Просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляції потерпілих без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляцій потерпілих та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, думку прокурора ОСОБА_4 , який просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінальної справи, останнє слово засудженого про законність вироку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції потерпілих підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст.399 КПК України 1960 року вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року скасовано попередній вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.12.2013року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ст..124 КК України та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 25.03.2014 року про залишення цього вироку відносно засудженого без зміни, а справу направлено на новий судовий розгляд

При цьому, в ухвалі касаційної інстанції було зазначено, що відповідно ст..261 КПК України (1960р.) потерпілий бере участь у судовому засіданні як сторона обвинувачення і користується рівними з іншими учасниками судочинства правами, та зазначено про те, що потерпілі та їх представник адвокат ОСОБА_9 не погодились із зміненим обвинуваченням, а підтримували первинне обвинувачення.

Крім того, касаційний суд вказав, що при ухваленні вироку, суд першої інстанції обмежився констатацією зміненого прокурором обвинувачення та не виклав обвинувачення, яке підтримувалося потерпілими, не виклав належного аналізу усіх зібраних у справі доказів, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудного, висновку експерта та інших джерелах, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Підставою скасування попереднього вироку було порушення кримінально-процесуального закону в силу ч.1 ст.370 КПК, зокрема наявні у справі докази не були перевірені, зіставлені та належно оцінені у сукупності, поза увагою суду залишилась кількість нанесених засудженим ударів у живіт потерпілого, який був у тяжкій формі алкогольного сп`яніння, що не відповідає повноті, всебічності й об`єктивності судового розгляду в контексті ст..324 КПК.

Касаційною інстанцією акцентовано, що при новому розгляді висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумнів з приводу доказів у справі. Прийняття одних та відхилення інших необхідно належно мотивувати.

Як убачається з вироку місцевого суду, при ухваленні судового рішення щодо ОСОБА_5 усіх вказівок касаційного суду не виконано. У вироку не викладено обвинувачення, яке підтримували потерпілі, а наявні у справі докази не були перевірені, зіставлені та належно оцінені у сукупності, висновки суду не містять категоричних суджень, та не мотивовано, чому приймаються до уваги одні та відхиляються інші докази, що не відповідає повноті, всебічності й об`єктивності судового розгляду.

Формально виклавши у вироку наявні в справі докази суд визнав правильною кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ст.124 КК України.

У зв`язку з наведеним, однобічність та неповнота судового слідства, в ході якого залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, та істотні порушення вимог процесуального закону, у тому числі й недотримання положень ст.399 КПК, згідно ч.2 ст. 374 КПК України 1960 року є підставою для скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого суду першої інстанції необхідно повно й всебічно дослідити всі докази по справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне й обґрунтоване рішення з викладенням у вироку аналізу доказів та мотивів прийнятого рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляції потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дубенського міськрайонного суду від 18 травня 2015 року відносно ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити попередній.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3