КП№ 278/3772/15-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
13 січня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
22. 06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію і призначений на посаду командира кулиметного відділення 3 взводу 1 роти 1 батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира цієй частини від 03.07.2015 року № 147 ОСОБА_4 направлено у відрядження на НОМЕР_2 загальновійськовий полігон ВДВ (військова частина НОМЕР_3 ), що знаходиться в АДРЕСА_2 для участі в адміністрації навчальних зборів військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_5 від 03.07.2015 року прапорщик ОСОБА_4 призначений на посаду командира 2 начального взводу 3 навчальної роти, 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_4 .
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»3303/214 від 17.03.2014 року, №454/2014 від 06.05.2014 року, №607/2014 від 21.07.2014 року, №15/2015 від 14.01.2015 року в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період.
Отже, ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в умовах особливого періоду.
Під час проходження військової служби ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військовій присяги відповідно до яких захист Вітчизни, незалежності та її
територіальної цілісності є обов`язком громадянина України, а військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатись до свого безпосереднього начальника.
Всупереч вищевказаних вимог, прапорщик ОСОБА_4 порушив встановлений порядок проходження військової служби та вирішив самовільно залишити військову частину НОМЕР_4 .
Реалізуючі свій злочинний умисел, 06.08.2015 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_4 , що знаходиться в АДРЕСА_2 та діючи з прямим умислом в умовах особливого періоду, без відповідного дозволу та без поважних причин самовільно залишив місце несення військової служби. Після цього проводив час на власний розсуд. Перебуваючи поза межами військової частини, обвинувачений не повідомляв правоохоронні органи чи органи державної влади про свою належність до військової служби. Разом з цим останній перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону у період з 02.11.2015 по 10.12.2015 року. Проте, після проходження лікування також не приступив до військової служби.
І лише 24.12.2015 року прапорщик ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_4 для продовження проходження військової служби та приступив до виконання службових обов`зків.
Отже, ОСОБА_4 був відсутній по місцю несення служби у військовій частині НОМЕР_4 без дозволу командира частини та без поважних причин в період часу з 06.08.2015 року по 24.12.2015 року.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині, визнав повністю. Обвинувачений пояснив, що є учасником бойових дій, служити пішов добровольцем. Вказав, що мав неабияке бажання служити та захищати територіальну цілісність України в зоні проведення Анти терористичної операції на сході держави. Проте, на його велике розчарування тривалий час перебував на військовому полігоні, що на думку обвинуваченого було марно згаяним часом. А тому він так поступив, залишив місце служби. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати, бажає виконувати обов`язки військовослужбовця.
Наведені показання обвинуваченого повністю узгоджуються зі змістом обвинувального акту.
Прокурор запропонував провести неповний порядок дослідження доказів. Обвинувачений з такою позицією прокурора погодився.
Суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин справи, які визнані сторонами кримінального провадження. Судом з`ясовано, що останні правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій не має. Наслідки неможливості оскарження цих обставин судом роз`яснено.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення на місце служби. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлено.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, особу винного, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно повернувся на місце служби, його бажання виконувати військовий обов`язок та захищати Вітчизну. До кримінальної відповідальності притягається вперше. Суд також бере до уваги наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, які з огляду на викладені обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого і вчиненого ним злочину. Суд враховує міркування прокурора про призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України з переходом до іншого, більш м`якого виду покарання. Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й і виправлення засуджених. Викладені обставини у сукупності дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе із призначенням ОСОБА_4 реального покарання, але із застосуванням ст.69 КК України, якого на думку суду буде достатньо для перевиховання ОСОБА_4 та запобіганню вчинення ним нових злочинів, дозволить ефективніше досягати мети покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65, 69, 368, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 4 місяців арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1