Справа № 1-295/10
В И Р О К

Іменем України

24.11.10 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого Навроцького А.П.

при секретарі Сологуб Л.А.

з участю прокурора Янушевича О.Ю.

і адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині

справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого провідником пасажирських вагонів вагонної дільниці станції Київ - пасажирський, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого 15 лютого 2010 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.296 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 8500 гривень, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2010 року, приблизно о 22 годині, м. Козятин, в приміщенні кафе «Кав'ярня», ОСОБА_2 під час бійки з ОСОБА_4, яка виникла на грунті неприязних відносин, умисно наніс останньому удар кулаком в обличчя, в область щелепи, заподіявши тілесне ушкодження, у вигляді перелому нижньої щелепи справа, яке за ознакою тривалого розладу здоров'я є тілесним ушкодженням середньої тяжкості.

Підсудний ОСОБА_2 визнав себе винним у пред'явленому йому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України і підтвердив вищевказані обставини.

Зокрема, пояснив, що в той вечір він перебував разом зі своєю дружиною в кафе «Кав'ярня». Перед тим, як іти додому, він побачив в приміщенні кафе своїх товаришів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими за столом був також ОСОБА_4. З ОСОБА_4 він був знайомий але ніяких відносин з ним не підтримував. ОСОБА_4 йому запропонував випити разом з ним горілки. Він відмовився, пояснивши, що його чекає дружина і вони уже ідуть додому. ОСОБА_4 став висловлювати в його адресу різні докори і обізвав його «Молдованом». Він йому сказав, що він сам такий. ОСОБА_7 вдарив його кулаком в обличчя. Після цього він також наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя, в область правої щоки, оскільки між ними уже стали товариші і ОСОБА_7 в момент удару повернув голову. Товариші їх розборонили і він пішов з дружиною додому. Про те, що він заподіяв тілесне ушкодження ОСОБА_7 він взнав через тиждень.

У вчиненні злочину розкаюється, просить суворо не карати.

Крім показань підсудного ОСОБА_2, його вина в умисному заподіянні ОСОБА_4 тілесного ушкодження середньої тяжкості доказана повністю іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що 18 січня 2010 року, приблизно о 22 годині, в кафе «Кав'ярня», у нього виник конфлікт із ОСОБА_2 через те, що останній відмовився випити з ним горілку. Не бажаючи образити ОСОБА_2, він обізвав його «Молдаваном». Між ними виникла бійка і в ході бійки ОСОБА_2 вдарив його кулаком в обличчя. Від удару він впав і відчув різкий біль та хруст в кістках нижньої шелепи.

Претензій матеріального характеру до підсудного не має, вказавши, що підсудний

повністю відшкодував заподіяну йому шкоду.

Просить підсудного суворо не карати.

Допит свідків судом за згодою учасників процесу визнано недоцільним на підставі ст. 299 КПК України.

Факт заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесного ушкодження підтверджено заявою останнього на ім'я начальника Козятинського районного відділу міліції та випискою з медичної карти амбулаторного хворого.

(а.с.6,110)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 65 від 09.03.2010 року у ОСОБА_4 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, що виникло можливо 18.01.2010 року, яке за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров'я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

(а.с.57)

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне заподіяння тілесного ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне заподіяння тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд враховує, що вчинений ним злочин є злочином середньої тяжкості, проте, тяжких наслідків злочином не заподіяно.

ОСОБА_2 на час вчинення злочину не був судимий, але був засуджений 15 лютого 2010 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.296 ч.1 КК України до штрафу за злочин, вчинений в жовтні 2009 року (а.с.116), за місцем проживання і місцем роботи характеризується позитивно, у вчинені злочину щиро розкаюється, заподіяну потерпілому шкоду відшкодував (а.с.60).

Останні дві обставини суд визнає такими, що пом'якшують йому покарання.

Обставин, що обтяжують йому покарання, суд не вбачає.

За таких обставин суд вважає, що покарання ОСОБА_2 необхідно призначити відповідно до санкції ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді виправних робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду від 15 лютого 2010 року не підлягає складанню за сукупністю злочинів і має виконуватись самостійно.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання у вигляді виправних робіт за місцем його роботи строком на 2 (два) роки з відрахуванням 15 відсотків його заробітку в доход держави.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар -

Дата документу 24.11.2010 року