Справа № 10-621/2011 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 10/1390/6169/11 Доповідач: Белена А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Белени А.В.,

суддів - Гончарук Л.Я., Партики І.В.,

з участю прокурора - Риса П.О.,

захисника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляцію адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2011 року, якою ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту -

встановила:

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2011 року задоволено подання начальника відділу СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_3. Останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України, а саме в тому, що 04.10.2011 року по вул. Стрийській, м. Дрогобич Львівської області працівниками УДАЇ ГУМВС України у Львівської області спільно з працівниками УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівської області затримано автомобіль марки „Мерседес Вито" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Під час огляду зазначеного автомобіля, в салоні виявлено та вилучено підроблені грошові купюри номіналом по 200 грн. кожна в кількості 146 шт. На загальну суму 29200 грн., які останній придбав з метою збуту за 24000 грн.

В апеляції захисник - адвокат ОСОБА_5 ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді застави у розмірі однієї тисячі неоподаткованого мінімуму доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У доведеність своїх вимог покликається на те, що суд обираючи запобіжний захід у виляді взяття під варту не навів об'єктивних підстав і мотивів такого рішення, невідповідністю обраного запобіжного заходу особі обвинуваченого.

Апелянт звертає увагу на те, що висновки суду про те, що ОСОБА_3, перебуваючи на волі може ухилитись від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у справі, продовжувати злочинну діяльність - нічим не підтверджені та необгрунтовані. Крім того, вказує, що суд першої інстанції не врахував що останній є пенсіонером МВС України, має третю групу інвалідності, потребує постійного медичного догляду, одружений, має на утриманні двох дітей, один з яких є неповнолітнім, має постійне місце проживання, позитивно характеризується. Крім того, апелянт зазначає, що діяння, по яким розслідується дана кримінальна справа, мало місце у 2010 році і не мають продовження, а отже твердження про можливість ОСОБА_3 продовжувати злочинну діяльність є безпідставним та надуманим.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами кримінальної справи представленої слідчим, вислухавши виступ захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляції адвоката ОСОБА_2, думку прокурора про залишення постанови суду першої без змін, пояснення слідчого по справі, колегія вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Як вбачається з постанови районного суду, приймаючи рішення про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту суд виходив із того, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, залишаючись на волі може ухилитися від суду і слідства, перешкоджати встановленню істини у справі.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів встановила, що хоча ОСОБА_3 характеризується позитивно по місцю проживанню, не має судимості, має постійне місце проживання та на утриманні знаходиться двоє дітей, один з яких є неповнолітнім, проте він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.199 ч.2 КК України, що відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п'яти до десяти років.

Перевіркою матеріалів досудового слідства встановлено, що при розгляді подання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд правильно врахував вимоги ст.ст. 148, 150, 155 КПК України.

Відповідно до ст. 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого злочину, колегія суддів вважає, що перебуваючи на волі останній може вчиняти активні дії спрямовані на перешкоджання встановленню істини у справі та ухилятися від слідства і суду, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність обрати щодо нього саме запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Що стосується стану здоров'я ОСОБА_3 то наявні у нього хвороби не відносяться до тих, які перешкоджають обранню даного запобіжного заходу та утриманню особи в місцях тимчасового ув'язнення.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано та правильно обрав ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту і підстав задоволення апеляції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного су м. Львова від 07 жовтня 2011 року про обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття і варту без зміни.

Головуючий:

Судді: