Справа № 128/1781/15-к
ВИРОК
Іменем України
04 грудня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину (з його слів), раніше судимого: остання судимість 12.08.2015 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -
07.11.2014 року о 10 год. 15 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, підбурюваний жагою до легкої наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (кримінальне провадження відносно яких виділене в окреме провадження), шляхом проникнення до будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 , вчинив крадіжку коштів в сумі 2000 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, 07.11.2014 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, підбурюваний жагою до легкої наживи. усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (кримінальне провадження відносно яких виділене в окреме провадження), шляхом проникнення до будинку АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_9 , вчинив крадіжку коштів в сумі 200 гривень, завдавши потерпілій матеріальні шкоди на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленими йому обвинуваченнями вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду показав, що дійсно за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали в Вінницькій район Вінницької області з метою вчинення крадіжок. У вчиненому щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки. Просить його суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд даного кримінального провадження у їх відсутність. В заявах також зазначили, що претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не мають, при призначенні покарання ОСОБА_4 покладаються на думку суду.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана із проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та вчинена повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, офіційно не працював, за місцем проживання характеризується позитивно, думки потерпілих щодо покарання.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів, обставини їх вчинення, розміри завданих збитків, позицію державного обвинувача та захисту щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення. При цьому, при призначенні покарання слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, зарахувавши покарання частково відбуте за попереднім вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.08.2015 року.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для їх обрання суд не вбачає.
Цивільні позови потерпілими не заявлялися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, зарахувавши покарання частково відбуте за попереднім вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.08.2015 року, та остаточне покарання призначити ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
В строк покарання ОСОБА_4 зарахувати час перебування під вартою згідно вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.08.2015 року з 27.03.2015 року.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1