Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/733/15-к
№ провадження 1-кп/624/80/15
В И Р О К
Іменем України

смт. Кегичівка 03 листопада 2015 року

Кегичівський районний суд Харківської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , сторін: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у залі суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за яким

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Кегичівка Харківської області, прожи ває АДРЕСА_1 , українець, грома дянин України, освіта середня, не одружений, не працює, засуджений Кегичівським райсудом: 27.08.2014р.за ч.2 ст.185 КК - 40 діб арешту з іспитовим строком 1 рік; 09.12.2014р.за ч.2 ст.289 КК - 5 років п/в з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, обвинувачується за ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У період з травня по жовтень 2015р. ОСОБА_4 , маючи судимість за корисливий злочин, повторно вчинив крадіжки чужого майна при таких обставинах:

1) 30.05.2015р., приблизно о 4год., по вул.Калініна смт.Чапаєве Кегичівського району Харківської області, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Бастіон», умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань та метою заволодіння чужим майном викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі «L(С 2105) вартістю 2584 грн. Ці дії кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України,як повторна крадіжка чужого майна.

2) 21.06.2015р., приблизно о 15год., в с.Андріївка Кегичівського району Харківської області, перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань та метою заволодіння чужим майном, вчинив крадіжку належного потерпілому мобільного телефону «Bravis Base (Black)» вартістю 190 грн. Ці дії кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України,як повторна крадіжка чужого майна.

3) 04.10.2015р., приблизно о 23год.30хв., на АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кафе-барі «Бастіон», умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань та метою заволодіння чужим майном, викрав зі столу біля стойки належні ОСОБА_8 гроші в сумі 200 грн. Ці дії кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України,як повторна крадіжка чужого майна.

У суді прокурор обвинувачення підтримав, обвинувачений винним себе визнав повністю, дати показання погодився.

Згідно зі ст.349 КПК, за клопотанням та згодою учасників, суд визнав достатнім допитати обвинуваченого, дослідити документи щодо його особи, речових доказів, процесуальних витрат, та недоцільним дослідження доказів щодо решти обставин, які ніким не оспорюються. З`ясовано, що учасники не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, наслідки зрозумілі.

Обвинувачений обставини інкримінованих подій підтвердив. Пояснив, що 30.05.2015р. у кафе відпочивав з Бородіним, коли у того з кишені на лавку випав телефон, він непомітно його забрав. Через декілька днів про цей телефон у нього запитував дільничний інспектор. Тоді він сам відніс телефон потерпілому і віддав його матері. 21.06.2015р. він ночував у ОСОБА_9 на його запрошення, той подарував йому телефон «Sony Ericsson». Коли потерпілий був у кімнаті, він непомітно забрав інший телефон «Bravis Base (Black)». Пізніше, на пропозицію працівників міліції, він його добровільно видав без проведення обшуку. 04.10.2015р. в кафе він пив пиво, у нетверезому стані, непомітно забрав зі столу біля стойки купюру в 200грн., поклав собі у кишеню і пішов додому. Уранці, протверезівши, одумався, сам відніс і повернув гроші власникові. У всьому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілі до суду не з`явились, подали заяви, просять розглянути справу без їх участі, претензій до обвинуваченого не мають. Заслухавши думки, враховуючи відсутність заперечень та можливість з`ясувати обставини, суд, згідно зі ст.325 КПК, визнав можливим провести розгляд без цих осіб.

У судовому засіданні досліджені висновки експертів про вартість майна та проведених досліджень, постанови про визнаннята повернення речових доказів з розписками про це, копії особистих документів обвинуваченого, характеристики, довідки про стан здоров`я та судимості, копії вироків про засудження 26.09.2013р. - за ч.1ст.185,ч.2ст. 185КК до 40діб арешту з іспитовим строком 1 рік (19.05.2014р. звільнений за п. «а» ст.1 Закону «Про амністію у 2014 році»); 27.08.2014р. - за ч.2 ст.185 КК (за крадіжку мобільного телефону) до 40діб арешту з іспитовим строком 1 рік; 09.12.2014р.за ч.2 ст.289 КК (за угон скутера) - 5 років п/в з іспитовим строком 1 рік 6 міс попередні злочини вчинені у неповнолітньому віці.

Документи сумнівів у їх достовірності не викликали, відомості в них є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється як належний та допустимий, а всі у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши показання,дослідивши докази,суд вважає обвинувачення доведеними повністю:

Усі діяння мали місце, вчинені у зазначений час та при інших вказаних вище обставинах, у вигляді окремих активних дій, кожна з яких полягала в незаконному безоплатному вилученні чужого майна, носила таємний характер, була непомітною, поза волею власника, є закінченою з моменту вилучення майна, коли обвинувачений виніс його з місця зберігання і отримав реальну можливість розпорядитись ним.

Кожна з цих дій характеризувалась окремим прямим умислом, з усвідомленням протиправності посягання, передбаченням та бажанням спричинити дану шкоду, корисливим мотивом у виді спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корисливою метою такого збагачення.

Встановлено, що умисел та мотив у кожному із інкримінованих випадків виникав у обвинуваченого уже під час знаходження у зазначених приміщеннях, отже, жодна із крадіжок не має ознак проникнення до них.

Враховуючи непогашену судимість за аналогічний злочин, дії обвинуваченого у першому та решті випадків, (а також у другому та третьому після вчинення попереднього) - правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України за ознакою повторності.

Обвинувачений є осудним, винуватим у вчиненні кожного з цих кримінальних правопорушень, і підлягає покаранню.

Згідно зі ст. 12 КК України, усі правопорушення є злочинами середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1,3 ч.1 ст.66 КК, визнаються щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, що його обтяжує, відповідно до ст.66 КК України, у третьому випадку крадіжки у ОСОБА_8 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Повторність у всіх випадках є кваліфікуючою ознакою злочинів, а тому не враховується як така, що обтяжує відповідальність.

Беручи до уваги як характер та кількість злочинів, їх обставини, так і особу обвинуваченого, який раніше засуджений до позбавлення волі зі звільненням від його відбування, вчинив їх під час іспитового строку, суд не вбачає можливості визначити покарання більш м`якого виду, ніж позбавлення волі.

При визначенні розміру покарання враховується, що жоден із злочинів не є тяжким, а їх наслідки - не є великими і повністю усунені, потерпілі претензій не мають. Взято до уваги наявність пом`якшуючих (у кожному випадку) та відсутність (у першому та другому) обтяжуючих обставин. Суд бере до уваги кількість вчинених правопорушень і повністю погоджується з думкою прокурора щодо покарання у виді реального позбавлення волі, але при цьому, частково враховує позицію захисту щодо його призначення у мінімальному розмірі.

Оскільки злочин вчинено під час іспитового строку, відповідно до ч.3 ст.78 КК України, за правилами ст.71 цього Кодексу, за сукупністю вироків, остаточне покарання призначається шляхом часткового приєднання того, що не відбуте.

Строк остаточного покарання суд призначає з урахуванням згаданих вище обставин, молодого віку обвинуваченого, його щирого каяття, повного відшкодування збитків: за першим та третім епізодами шляхом добровільного повернення потерпілим, у другому видачі його працівникам міліції, і доходить переконання про реальну можливість досягнення мети, яка є не тільки карою за вчинений злочин.

Суд переконаний, що за даних обставин покарання у визначеному розмірі, що перевищує 5-річний строк реального позбавлення волі, відповідає закону, є справедливим і цілком достат нім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжні заходи не обирались, клопотання з цього приводу не заявлені.

Арешт на майно не накладався, цивільні позови не заявлялись.

Процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

У зв`язку із фактичним поверненням майна власникам, доля речових доказів є вирішеною.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, частково приєднати йому невідбуте покарання за попереднім вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 09.12.2014 року за ч.2 ст. 289 КК у виді 5 років позбавлення волі.

За сукупністю обох вироків, загальний строк покарання призначити - 5 років 6 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбування покарання відраховувати з часу приведення вироку до виконання, після набрання ним законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) вартість експертиз 613,80 грн. на користь держави (р/р 0005, банк 37999680, МФО 851011, код доходів 24060300, УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова).

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через цей районний суд, протягом 30 днів з дня проголошення,і набирає чинності: за відсутності скарги - після закінчення цього строку, у разі її подання та відмови у задоволенні - після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копії вироку надати учасникам провадження шляхом вручення у приміщенні суду.

Суддя ОСОБА_1