Справа № 11-225/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 24.02.2010
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Авраменка М.Г.

суддів Орла А.І., Черкесова В.М.

з участю прокурора Чупринської Є.М.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями державного обвинувача - старшого помічника Фастівського міжрайонного прокурора, захисника ОСОБА_1, представників цивільних відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року, яким :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до пяти років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь : Комунального закладу Київської обласної ради Київська обласна клінічна лікарня витрати на лікування потерпілого в сумі 10311 грн. 84 коп.; Фастівської центральної районної лікарні 86 грн. 36 коп. витрат на лікування потерпілого; НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 4231 грн. 25 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 141540 грн. 49 коп..

Стягнуто з ТОВ МІД - СЕРВІС на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 800000 грн.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при наступних обставинах.

11.12.2007 року близько 11 години ОСОБА_4 керуючи без реєстраційних документів, без власника транспортного засобу, автомобілем Додж Дакота без номерного знаку, рухаючись по дорозі ОСОБА_7 Фастів, при підїзді до перехрестя з головною дорогою не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено, виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем Шеврове автоНОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, що рухався по головній дорозі зі сторони вул. Щербакові м. Фастова. Внаслідок порушення ОСОБА_4 п.п. 2.1 (б), 1.1, 1.3, 1.5, 16.11, 33.2.2 Правил дорожнього руху, потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді полі травми, відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня ( геморагічний забій зорового бугра зліва )дифузних аксональних ушкоджень, перелому лівої тімяної кістки, перелому акроміального відділу правої ключиці, перелому правої плечової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків; закритої травми грудної клітини: перелому 2, 4, 5 ребер зліва, забою лівої легені, перелому кісток у межах лівої вертюгової западини зі зміщенням уламків, вивиху голівки лівої стегнової кістки у лівому кульшовому суглобі, забійних ран лівої гомілки та правого колінного суглобу, вторинної пост травматичної невропатії правого променевого нерву із парезом кисті, що обумовлює порушення функції кисті, вторинної пост травматичної невропатії лівого сідничного нерву із парезом лівої ступні.

На даний вирок суду державним обвинувачем подана апеляція в якій він просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляції зазначено, що судом порушені вимоги ст. 333 КПК України, поскільки у вступній частині вироку не зазначено всіх учасників процесу. Також в апеляції зазначено, що суд безпідставно залишив без розгляду позов потерпілого до Моторного ( транспортного ) страхового бюро України. Крім цього, апелянт зазначає, що суд зазначив у вироку про затримання ОСОБА_4 після вступу вироку в законну силу та направлення його до Київського СІЗО, оскільки СІЗО не являється кримінально-виправною установою.

На вирок суду подана апеляція захисником ОСОБА_1, в якій вона просить вирок суду скасувати та закрити справу на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. В обґрунтуванні апеляції зазначено, що вина засудженого ні органами досудового слідства, ні судом належним чином не доведена; органами досудового слідства порушені права обвинуваченого на захист, поскільки йому не був наданий адвокат та не розяснені його права; суд у вироку послався на суперечливі докази, зокрема покази свідків. Крім цього, в апеляції зазначено, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а досудове слідство проведено неповно та однобічно.

На вирок суду надійшла апеляція представника цивільного відповідача ТОВ МІД-СЕРВІС ОСОБА_1, в якій вона просить скасувати вирок суду в частині стягнення з ТОВ МІД СЕРВІС на користь ОСОБА_6 800000 грн. моральної шкоди та відхилити позов потерпілого повністю. В обґрунтуванні апеляції зазначено, що на момент ДТП ОСОБА_4 не виконував трудові обовязки, поскільки перебував у відпустці.

На вирок суду подана апеляція представником цивільного відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_9, в якій вона просить вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 141540 грн. 49 коп. та відмовити ОСОБА_6 в частині позовних вимог щодо ОСОБА_8. В обґрунтуванні апеляції зазначено, що автомобіль Дожд Дакота знаходився на території ТОВ МІД СЕРВІС згідно договору зберігання і не міг використовуватися без дозволу власника. Однак, без згоди власника автомобіль використовувався ТОВ МІД СЕРВІС, тобто на час вчинення ДТП володільцем джерела підвищеної небезпеки було ТОВ МІД СЕРВІС, і тому воно повинно нести відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. Крім цього, в апеляції зазначено, що судом не вірно визначена заподіяна потерпілому матеріальна шкода.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, представника цивільних відповідачів та захисника ОСОБА_1, яка просила вирок суду щодо ОСОБА_4 скасувати та провадження по справі закрити. Стосовно задоволених цивільних позовів про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 141540 грн. 49 коп. матеріальної шкоди та з ТОВ МІД-СЕРВІС на користь ОСОБА_6 800000 грн. моральної шкоди, скасувати та відмовити ОСОБА_6 в задоволенні його цивільних позовів, представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_2, який просить вирок суду залишити без змін, а апеляції без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до задоволення частково.

Колегія суддів знаходить апеляцію державного обвинувача в частині скасування вироку в звязку з порушенням судом вимог ст. 333 КПК України, поскільки у вступній частині вироку не зазначено всіх учасників процесу, безпідставною. Саме по собі не зазначення у вступній частині всіх учасників процесу, не може бути підставою для скасування вироку, поскільки не являється істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Безпідставним також знаходить колегія суддів посилання в апеляції як на підставу для скасування вироку та направленню справи на новий судовий розгляд зазначення про направлення ОСОБА_4 після вступу вироку в законну силу до Київського СІЗО. У відповідності до ст. 86 КВК України, вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань. В даному випадку, після вступу вироку в законну силу та затримання засудженого ОСОБА_4 він повинен бути направлений до Київського СІЗО, де йому у відповідності до нормативно-правових актів центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань, буде визначений вид колонії, в якій він повинен відбувати покарання. Суд не має права визначати вид колонії, де засуджений повинен відбувати покарання у вигляді позбавлення волі.

Що стосується апеляції прокурора в частині скасування вироку в звязку з безпідставним залишенням позову потерпілого до Моторного ( транспортного ) страхового бюро України, то колегія суддів з даною вимогою прокурора погоджується частково. Дійсно, суд в порушення вимог ст. 328 КПК України безпідставно залишив позов потерпілого до Моторного ( транспортного ) страхового бюро України без розгляду. Однак, дане порушення не являється підставою для скасування вироку повністю, а є лише підставою для скасування вироку в частині цивільного.

Колегія суддів вважає посилання в апеляції захисника на те, що вина засудженого не доведена ні органами досудового слідства, ні судом, не обґрунтованими. Як встановлено судом, ДТП сталося в результаті порушення засудженим ОСОБА_4 п.п. 2.1( б ), 1.1, 1.3, 1.5, 16.11, 33.2.2 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів під керуванням засудженого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 і ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Дані обставини встановлені судом на підставі сукупності досліджених та належно викладених у вироку доказів, а саме : показів свідків очевидців ДТП ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які вказали, що автомобіль Джип з великою швидкістю не зупиняючись перед знаком Стоп виїхав з другорядної дороги на головну, на смугу руху автомобіля Шеврове ( автомобіль керований потерпілим ОСОБА_6С.), де й сталося зіткнення автомобілів; згідно протоколу огляду місця події та схеми до нього, зіткнення автомобілів сталося на смузі руху автомобіля Шеврове, на головній дорозі; на другорядній дорозі, по якій рухався автомобіль Додж під керуванням засудженого від дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено в напрямку головної дороги з виходом на головну дорогу наявний слід гальмування автомобіля Додж довжиною 15 м; висновку транспортно-трасологічної експертизи, згідно з яким зіткнення автомобілів Додж без номерного знаку та Шеврове д.н.з. НОМЕР_2 відбулося на автодорозі Р-04, на смузі руху в бік м. Біла Церква, тобто на смузі руху автомобіля Шеврове. Вся сукупність досліджених судом та викладених у вироку доказів свідчить про порушення засудженим ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху. Зазначені порушення знаходяться в прямому причинному звязку з наставшими наслідками - заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Колегія суддів знаходить безпідставними посилання в апеляції захисника на те, що водієм ОСОБА_6 була перевищена допустима на тій ділянці швидкість руху, поскільки дане твердження нічим обєктивно не підтверджується. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталося за межами населеного пункту, дорожні знаки, що обмежують швидкість руху на даній ділянці відсутні, тому допустима швидкість руху водія автомобіля Шеврове у відповідності з п. 12.6 Правил дорожнього руху становила 90 км/год, а не 40 км/год, як зазначено в апеляції захисника.

Безпідставним та такими що суперечать матеріалам справи знаходить колегія суддів і твердження захисника в апеляції стосовно того, що на досудовому слідстві було порушено право обвинуваченого на захист. У відповідності з матеріалами справи, обвинуваченому ОСОБА_4 слідчим були розяснені його права, в тому числі і право мати захисника, однак ОСОБА_4 від послуг захисника відмовився, про що зробив відповідний запис в протоколі ( т. 1 а.с. 37 38 ). В подальшому до участі в справі слідчим був допущений захисник ОСОБА_12, який і захищав інтереси ОСОБА_4.

Твердження апеляції захисника про те, що висновки суду першої інстанції викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, обєктивно нічим не підтверджуються. Зокрема, апелянт посилається на те, що суд необґрунтовано зробив висновок про зіткнення транспортних засобів на смузі руху автомобіля Шеврове. Однак, дане твердження апелянта спростовується матеріалами справи : протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього, висновком транспортно-трасологічної експертизи та показами свідків. Безпідставним є твердження апелянта в тій частині, що автомобіль Додж зупинився перед знаком 2.2 Проїзд без зупинки заборонено і тому на момент зіткнення його швидкість не могла бути 60-70 км/год. Дане твердження суперечить матеріалам справи, зокрема схемі ДТП та фото таблицям, згідно з якими від знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено до місця зіткнення автомобілів тягнеться слід юза коліс автомобіля Додж.

Колегія суддів вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи, посилання апелянта на те, що потерпілий ОСОБА_6 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, поскільки дане твердження обєктивно ні чим не підтверджене.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно та обєктивно досліджені всі наявні по справі докази в їх сукупності, їм дана належна юридична оцінка і суд вірно прийшов до висновку про наявність вини засудженого ОСОБА_4 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, в звязку з цим вірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України. Дій засудженого ОСОБА_4 по порушенню правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному звязку з наставшими наслідками заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Покарання засудженому ОСОБА_4 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України.

Колегія суддів знаходить апеляцію представника цивільного відповідача ТОВ МІД-СЕРВІС такою, що підлягає до задоволення частково. Зокрема, судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого до ТОВ МІД-Сервіс не досліджувалась обставина, на яку посилається в апеляції представник цивільного відповідача, а саме наказ про надання відпустки ОСОБА_4 з 07.12.2007 року по 14.12.2007 року. Дана обставина має суттєве значення для правильного вирішення цивільного позову. В звязку з цим, колегія суддів вважає, що вирок в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ТОВ МІД-СЕРВІС 800000 грн. моральної шкоди підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий судовий розгляд .

Колегія суддів також частково погоджується з твердженнями апеляції представника цивільного відповідача ОСОБА_13. Зокрема, судом першої інстанції при вирішенні позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди, не зясовано на якій правовій підставі автомобіль Додж, що належить ОСОБА_5 перебував на території ТОВ МІД-СЕРВІС, чи мало право ТОВ МІД-СЕРВІС використовувати вказаний автомобіль та чому автомобіль використовувався працівниками ТОВ МІД-СЕРВІС. Поскільки дані обставини залишилися судом першої інстанції не зясованими, а вони мають суттєве значення для правильного вирішення цивільного позову, вирок суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 141540 грн. 49 коп. матеріальної шкоди підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_1, представників цивільних відповідачів задовольнити частково. Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2009 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільних позовів про стягнення з ТОВ МІД-СЕРВІС на користь потерпілого ОСОБА_6 800000 грн. моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 141540 грн. 49 коп. матеріальної шкоди скасувати, а справу в цій частині направити до Фастівського міськрайонного суду на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишити без змін.

С У Д Д І :