Єдиний унікальний номер 219/7282/15-к
Номер провадження 11-кп/775/84/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0002305 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Артемівська Донецької області, громадянка України, не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винною та засуджена за п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА

Згідно вироку, ОСОБА_7 08.09.2014 року в період часу з 18.00 до 20.00 годин, перебуваючи в будинку свого брата по АДРЕСА_1 в приміщені залу в кріслі побачила оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1, яка належить невстановленій особі, та, діючи умисно, з метою незаконного придбання і подальшого зберігання бойових припасів, взяла її у ліву руку, після чого, усвідомлюючи приналежність даного предмету до бойових припасів, придбала гранату таким способом і з метою подальшого незаконного зберігання та носіння без передбаченого законом дозволу, вийшла з вищевказаного будинку, та, утримуючи гранату у лівій руці, почала переміщатися по м. Часів Яр, зберігаючи вказану гранату при собі до 00 годин 10 хвилин 09.09.2014 року, а саме до скоєння вибуху.

Продовжуючи свої злочинні дії, 08.09.2014 року ОСОБА_7 приблизно о 21:30-22:00 годині знаходячись на вул. Транспортній в м. Часів Яр Артемівського району Донецької області, вийшла на середину автодороги, зупинила мопед під керуванням неповнолітнього ОСОБА_8 . Після відмови ОСОБА_8 дати їй сигарети, обвинувачена під загрозою вбивства, шляхом демонстрації приведеної в дію бойової гранати, примусила відвезти її до центру м. Часів Яр, погрожуючи в разі відмови здійснити вибух. Це викликало у ОСОБА_8 реальні підстави побоюватися здійснення погрози. Після чого, прибувши разом з ОСОБА_7 на мопеді до кіоску приватного підприємця ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги ОСОБА_7 , сів на мопед і поїхав у невстановленому напрямку.

Крім того, ОСОБА_7 , 08.09.2014 року, приблизно о 23 годині, прибувши на мопеді під керуванням ОСОБА_8 в центр м. Часів Яр, підійшла до кіоску приватного підприємця ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 . Діючи умисно, переслідуючи корисливі цілі, тримаючи в лівій руці приведену в дію бойову гранату типу Ф-1, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, напала на продавця кіоску ОСОБА_11 , шляхом демонстрації зброї, а саме просунувши приведену в дію бойову гранату типу Ф-1 (гранату без чеки) у вікно, призначене для торгівлі в нічний час вищевказаного приміщення кіоску. Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, почала висловлювати продавцю кіоску ОСОБА_11 погрози застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я останньої, звертаючи увагу на зброю (гранату) та на відсутність в ній чеки, та вимоги про передачу їй алкогольних напоїв та сигарет в невизначеній кількості. ОСОБА_12 , побоюючись за своє життя і здоров`я, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги обвинуваченої ОСОБА_7 , закрила віконце і відійшла в глибину кіоску. ОСОБА_7 після невдалої спроби відкрити або розбити вікно кіоску рукою, в якій тримала гранату, з місця скоєння злочину втекла разом з невстановленою досудовим розслідуванням та судовим розглядом особою і попрямувала на вулицю Транспортну в м. Часів Яр.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , утримуючи у лівій руці оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1, пішки прибула на вул. Транспортну в м. Часів Яр для зустрічі зі своїм знайомим ОСОБА_13 , під час бесіди з останнім, зустріла двох раніше незнайомих чоловіків: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які рухались в сторону м. Часів Яр на автомобілі марки «ВАЗ-Нива» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 . З дозволу останніх, утримуючи в лівій руці приведену в дію бойову оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1 (гранату без чеки), сіла до салону автомобіля на заднє сидіння та у вищевказаний період часу прибула разом з ними до центру м. Часів Яр. Знаходячись в салоні вищевказаного автомобіля на задньому сидінні, утримуючи в лівій руці приведену в дію бойову гранату та розмістивши лікті рук на спинках передніх сидінь автомобіля, на ділянці місцевості на відстані 10 метрів від проїжджої частини та на відстані приблизно 50 метрів від центрального входу в будівлю Палацу Культури м. Часів Яр Артемівського району Донецької області, приблизно о 00 годин 10 хвилин 09.09.2014 року, обвинувачена ОСОБА_7 , не бажаючи та не маючи на меті заподіяти смерть ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , проте усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи можливість настання таких суспільно небезпечних наслідків, але свідомо допускаючи їх настання без наявності будь-яких ґрунтовних підстав на їх відвернення і відносячись до цього байдуже ( діючи з непрямим умислом), не втримала зазначену гранату, випустивши її з лівої руки, внаслідок чого граната опинилась між передніми сидіннями автомобіля близько до важеля перемикання передач, з неї знявся спусковий важіль підривача УЗРГМ та стався вибух.

Внаслідок противоправних дій ОСОБА_7 ОСОБА_15 помер на місті вибуху ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно в 00 годин 10 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень. ОСОБА_14 помер в хірургічному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01 годині 30 хвилин в Центральній районній лікарні м. Артемівська від отриманих тілесних пошкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду, повернути справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду. Вважає, що в її діях відсутні ознаки злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 129 КК України. Вважає, що її дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 119 УК України як вбивство двох осіб, вчинене через необережність.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_7 . Вважає, що в діях обвинуваченої відсутні ознаки злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 129 КК України. Просить кваліфікувати її дії за ст. 119 КК України, пом`якшити призначене покарання.

Заслухавши доповідача, думку захисника та обвинуваченої, які підтримали свої апеляції, доводи прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін з наступних підстав.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винність обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, вірно встановивши фактичні обставини справи та вірно кваліфікував її дії за п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні, оскільки судом першої інстанції при його винесенні були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнала частково та пояснила, що 08.09.2014 року в період часу з 18 до 20 годин, перебуваючи в будинку свого брата по АДРЕСА_1 , під час сварки з невстановленою досудовим розслідуванням особою, який висловлював погрози в її адресу, в приміщені зали в кріслі побачила оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1. Взяла її у ліву руку, усвідомлюючи приналежність даного предмету до бойових припасів, після чого вийшла з вищевказаного будинку. Утримуючи гранату у лівій руці, переховувалась від зазначеної особи у кущах. Після того, як усвідомила відсутність небезпеки, вона приблизно о 21:30-22:00 годині попрямувала на центральну вулицю в м. Часів Яр. Вийшла на середину автодороги, зупинила мопед під керуванням ОСОБА_8 , до якого після демонстрації приведеної в дію бойової гранати висловила прохання відвезти її до центру м. Часів Яр у відділ міліції, куди намагалася звернутись з метою отримання допомоги для нейтралізації гранати. Будь-яких погроз на адресу ОСОБА_8 не висловлювала. Після чого, 08.09.2014 року, приблизно о 23 годині, прибувши разом з ОСОБА_8 на мопеді до кіоску приватного підприємця ОСОБА_9 в м. Часів Яр, підійшла до кіоску та висловила продавцеві прохання придбати напоїв та сигарет, маючи при собі гроші на це. При цьому не демонструючи гранату останній та не висловлюючи будь-яких погроз. Проте з незрозумілих їй причин продавець закрила вікно кіоску і не відчиняла. Під час цих дій ОСОБА_8 сів на мопед і поїхав у невстановленому напрямку. Далі, подивившись здалеку, що у відділі міліції немає світла у вікнах, що на її думку свідчило, що відділ зачинений і не працює, отримавши відмову у здійсненні допомоги з нейтралізації гранати у перехожих, попрямувала на вулицю Транспортну в м. Часів Яр для зустрічі зі своїм знайомим ОСОБА_13 . Під час бесіди з останнім, зустріла двох незнайомих чоловіків, які направлялися до центру міста на автомобілі марки «ВАЗ-Нива» і зупинилися спитати шлях. Продемонструвавши останнім та утримуючи в лівій руці приведену в дію гранату, висловила прохання до них відвезти її до блок-посту або відділу міліції в м. Артемівську з метою нейтралізації гранати, на що отримала згоду. Далі з їх дозволу сіла до салону автомобіля на заднє сидіння та, у вищевказаний період часу, прибула разом з ними до центру м. Часів Яр. Знаходячись в салоні вищевказаного автомобіля на задньому сидінні, утримуючи в лівій руці приведену в дію бойову гранату та зігнувши руки в ліктях та розмістивши лікті рук на спинках передніх сидінь автомобіля, вона не втримала зазначену гранату, оскільки відчула втому в руці, але вже після того, як сіла до автомобіля, а саме протягом останніх 10 хвилин, випустивши її з лівої руки, внаслідок чого стався вибух. Як і коли саме вона висмикнула чеку з гранати, не пам`ятає. Нікому не погрожувала вбивством та не здійснювала напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, але завжди розуміла можливість того, що граната може вибухнути в будь-який час. Потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до цього часу не знала, не мала мети та умислу позбавити їх життя, а вибух стався поза її бажанням з необережності.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника про те, що обвинувачена нікому не погрожувала вбивством та не здійснювала напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, відсутність складу злочинів, передбачених ч.1 ст. 129 КК України та ч. 1 ст. 187 КК України, спростовуються наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 08.09.2014 року приблизно в проміжок часу з 22 до 23 години обвинувачена ОСОБА_7 демонструвала йому гранату зелену з квадратиками в руці, підсвітивши її власним телефоном, повідомила про відсутність в ній чеки та у подальшому стала вимагати сигарети та пива. Отримавши відмову, почала погрожувати здійснити вибух, вимагаючи відвезти її до кіоску в центр м. Часів Яр. Побоюючись за своє життя, він змушений був виконувати вимоги останньої. ОСОБА_7 підійшла до кіоску, розташованому по АДРЕСА_1 , засунула ліву руку до вікна кіоску, в якій тримала гранату, стала вимагати пива і погрожувати тим, що в неї граната без чеки. Потім, після невдалої спроби відкрити або розбити вікно кіоску рукою, в якій тримала гранату, з місця скоєння злочину втекла разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Свідок ОСОБА_11 дала показання аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_8 щодо дій обвинуваченої біля кіоску.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №388 від 04.10.2014 року смерть ОСОБА_15 наступила від сліпого осколкового поранення голови, множинних сліпих осколкових ушкоджень скроневої області, на правій половині обличчя, правої поверхні шиї, грудної клітки справа, черевній стінці по правій передньобоковій поверхні, на правому плечі і передпліччі. Дані ушкодження утворилися при вибуху невстановленого пристрою незадовго до смерті і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №387 від 04.10.2014 року смерть ОСОБА_14 настала в результаті гострої кровотечі, яка розвинулася внаслідок множинних сліпих осколкових поранень обличчя, шиї, лівої половини тулуба, внутрішньої поверхні правого стегна, двох проникаючих осколкових поранень грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені та одного проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, які могли утворитися при вибуху невстановленого пристрою незадовго до смерті і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника щодо відсутності в діях обвинуваченої умислу на заподіяння смерті двом особам за наявності, на їх думку, необережної форми вини, також не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне. Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_7 сідаючи до автомобіля з потерпілими, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків і хоча не бажала, але свідомо допускала їх настання без наявності будь-яких ґрунтовних підстав на їх відвернення і відносячись до цього байдуже (а саме непрямий умисел). Зазначене вбачається також з показань обвинуваченої щодо усвідомлення того факту, що вона утримує бойову гранату без чеки тривалий час, а також можливості вибуху гранати у будь-який час; з поведінки останньої до протиправного заподіяння смерті двом особам, яке характеризується байдужим ставленням до небезпеки, яку несе бойова граната без чеки, вагою біля 500 г, що знаходиться в руці декілька годин. З показань обвинуваченої убачається, що основним її бажанням під час вчинення злочинів було забезпечення потреби випити пива та покурити, з`ясувати особисті стосунки, а не питання щодо можливості знешкодити гранату або якимось чином безпечно для себе та інших позбутись її.

Вказані обставини, окрім показань потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 08.09.2014 року приблизно біля 23 години обвинувачена ОСОБА_7 в істериці плакала та зізнавалася йому у почуттях, повідомляючи неодноразово, що якщо він з нею не поговорить, вона себе підірве і сказала, що в неї граната, а вже після 23 години, але до 24 години він побачив, як обвинувачена ОСОБА_7 сіла з правого боку до автомобіля «Нива», в якій знаходились два чоловіки, на заднє сидіння щоб показати дорогу водієві.

Що стосується показань, які потерпілий та свідки надали в судовому засіданні, то колегія суддів вважає, що вони є такими, що відповідають дійсності, оскільки дають повний і докладний опис подій, що відбувались під час здійснення обвинуваченої ОСОБА_7 протиправних діянь. Ці показання не є суперечливими та узгоджуються між собою. Крім того, суд бере до уваги, що показання потерпілих та свідків щодо хронології подій в цілому узгоджуються з показаннями обвинуваченої, які надані нею у судовому засіданні.

Доводи захисника про не встановлення судом часу скоєння злочинів безпідставні та спростовуються показаннями підсудної, потерпілого, свідків, висновками судово-медичних експертиз та іншими матеріалами провадження.

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції взяв до уваги конкретні обставини скоєних кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості злочинів, один з яких згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується негативно, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, стан здоров`я обвинуваченої внаслідок перенесеної мінно-вибухової травми.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченої, тому покарання у вигляді 14 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 , засудженої за п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ст. 70 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: