Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/428/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді: Мельничук Н.М.

суддів: Шеніна П.О. та Ткаченка В.Л.

з участю

прокурора Селюченко І.І.

адвоката ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляцію адвоката ОСОБА_1 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.

Згідно вироку 13 липня 2008 року біля 21-ї години ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем TOYOTA CAMRY з державним номером АМ5608АК, який належить ОСОБА_4, на 95-му кілометрі автодороги Овруч-Малин-Радомишль, рухаючись в напрямку м. Малина, порушив вимоги п.п.1.10, 2.9 (а),10.1, 11.2, 11.3, 12.3, 12.6, 13.1, 14.2 Правил дорожнього руху. Виконуючи маневр обгону, він не переконався у його безпечності для інших учасників руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху обїзду перешкоди, перевищив швидкість для даного типу дороги, не дотримав безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Виїхав на зустрічну смугу руху, не переконався у відсутності зустрічних транспортних засобів та у початку обгону транспортними засобами, що рухаються попереду та позаду, де на лівому узбіччі вчинив наїзд на скутер під керуванням ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку. В результаті отриманих травм від наїзду автомобіля TOYOTA CAMRY з державним номером АМ 5608 АК під керуванням ОСОБА_3 водій скутера ОСОБА_5 загинула на місці.

В апеляції адвокат в інтересах засудженого просить вирок суду скасувати, а ОСОБА_3 виправдати за недоведеністю у вчиненні злочину. Зазначає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи і тому є незаконним. В судовому засіданні не було добуто доказів, що ОСОБА_3 вчинив злочин. Факт перебування за кермом ОСОБА_4 підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, батько та син ОСОБА_8. Суд проігнорував аналіз доказів до часу його затримання, під час його затримання, під час пригоди та після пригоди. ОСОБА_3 давав перші показання, знаходячись у хворобливому стані. Не звернуто увагу судом на те, що ОСОБА_4 передав управління автомобілем ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного спяніння та не мав документу на право керування автомобілем.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_3, які підтримали апеляцію, заперечення проти апеляції потерпілого, прокурора, перевіривши постанову суду в межах апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Суд повно, обєктивно дослідив зібрані докази по даній справі досудовим слідством, а також ретельно перевірив доводи засудженого та його адвоката, який посилається в своїй апеляції про непричетність до вчинення злочину ОСОБА_3, правильно встановив фактичні обставини вчинення злочину засудженим і обґрунтовано визнав його винним у вчиненні ДТП 13.07.2008 р.

Безпідставним є посилання в апеляції на те, що суд 1 інстанції не дав належної оцінки показанням свідків по справі, висновкам судово - медичних експертиз.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку суду.

Зокрема, показаннями цивільного відповідача ОСОБА_9 стверджується те, що останній передав кермо ОСОБА_3 на його прохання, знав що у нього є права і до цього неодноразово давав керувати автомобілем. Про те, що ОСОБА_3 вживав алкоголь він не знав. Він був пристебнутий ременем безпеки, а засуджений ні. Переїхавши міст через річку, Колєсников почав набирати швидкість і почав маневр обгону автомобіля БМВ, а останній також обганяв автомобіль і коли ОСОБА_3 почав гальмувати, то автомобіль стало зносити вліво, де на узбіччі сталось зіткнення зі скутером. Автомобіль зїхав у кювет і перевернувся. Він виліз з автомобіля через праву задню дверку, опустивши сидіння, а засуджений в цей час лежав під сидінням водія.

Показання ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6, який особисто зразу ж після аварії відкрив двері пасажира з правого боку, підтверджується факт того, що хлопець, який вибрався другим із автомобіля, ліг на узбіччя, а перший ходив та запитував де скутер (а.с.190-191 т.1).

Показаннями свідків батька та сина ОСОБА_8 стверджується, що першим з автомобіля вибрався ОСОБА_9. Свідок ОСОБА_10 показав, що спочатку витягли з автомобіля ОСОБА_9, а потім ОСОБА_3 (а.с. 235 т.1).

Суд у вироку дав аналіз суперечливим показанням ОСОБА_3 і прийшов до правильного висновку про неправдивість показань засудженого у судовому засіданні, так як вони суперечать іншим доказам дослідженим судом 1 інстанції.

Під час проведення очної ставки з ОСОБА_9 та при дачі показань в якості обвинуваченого ОСОБА_3 підтвердив, що він знаходився за кермом автомобіля 13.07. 2008 р. та здійснив наїзд на скутер (а.с.58-59 т.1).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №181 від 02.11.2009 р., який підтвердив попередній висновок експерта, не виключається походження від ОСОБА_3П слідів крові, взятих на сидінні водія при огляді місця події, а сліди крові взяті на місці пасажира в салоні автомобіля не виключаються від ОСОБА_9

Судом 1 інстанції ретельно перевірялись показання засудженого про погане його самопочуття під час зізнання в скоєнні ДТП та застосування до нього тиску з боку працівників правоохоронних органів при дачі показань в якості обвинуваченого (а.с.139 т.1).

Покарання призначене засудженому з врахуванням вимог ст..65 КК України в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Підстави для скасування вироку за мотивами, викладеними у апеляції адвоката, відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах,

у х в а л и л а:

апеляцію адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2011 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

С у д д і: