Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2560/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.09.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

розглянувши на стадії підготовчого провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження 0000136 від 14.08.2015 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

за ч.4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, встановлено, що 28.03.2013 року ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому направлений для проходження військової служби у військову частину ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 (по стройовій частині) бід 28.03.2013 № 71 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду сапера інженерно-позиційного відділення інженерно позиційного взводу інженерної роти.

Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 встановлено, що з моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період.

У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17,03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.

Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_7 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції" України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Натомість солдат ОСОБА_7 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини ГШ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 06.05.2015 самовільно залишив місце проходження військової служби військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та маючи об`єктивні можливості прибути з 06.05.2015 по 13.08.2015 у військовій частині не з`являвся, проводячи час на

власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду.

Під час підготовчого судового засідання було розглянуто угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні від 14.08.2015 року у кримінальному провадженні № 0000136 від 14.08.2015 року, укладену між підозрюваним та прокурором, в якій підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження.

Сторони погоджуються на призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.407 КК України (в редакції статті Кримінального кодексу України чинної на момент вчинення злочину) у виді вигляді 3-ох (трьох) років позбавлення волі..

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2,3,4 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано та встановлено, що обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст частин 4, 6, 7 ст.474 КПК України, які йому зрозумілі та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор просив затвердити угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості за ч.4 ст. 407 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання, з ухваленням обвинувального вироку.

Цивільний позов незаявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 194, 368, 370, 374, 394, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України,-

З А С У Д И В :

Угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 14.08..2015 року у кримінальному провадженні №0000136 від 14.08.2015 року, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним за ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2,3,4 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Судові витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1