Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1252/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 14.01.2015 року) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого, працюючого на посаді провідного фахівця Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Виноградівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч.4 ст. 27- ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26.12.2014 року у точно не встановлений органом досудового розслідування час у приміщенні Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Виноградівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області (далі Центр), що розташований за адресою: м. Виноградів, вул. І. Франка, 15 Закарпатської області, до провідного фахівця Центру ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_7 за консультацією щодо порядку складання іспитів з метою отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В». ОСОБА_4 роз`яснив ОСОБА_7 про необхідність проходження навчання у автошколі, на що ОСОБА_8 повідомив, що не має вільного часу на проходження такого навчання. ОСОБА_4 вирішив використати вказану ситуацію у власних корисливих протиправних цілях та запропонував ОСОБА_7 за грошову винагороду із використанням свого впливу на службових осіб автошколи свою допомогу у виготовленні документів про закінчення закладу з підготовки водіїв категорії «В», без відвідування останнім відповідних занять, та в подальшому позитивну здачу іспиту у Центрі, а також в оформленні і видачі йому посвідчення водія транспортних засобів категорії «В».

При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про необхідність надання останнім документів, потрібних для зарахування його в якості курсанта до одного з закладів підготовки водіїв Закарпатської області, а саме медичну довідку, 5 фотокарток розміром 3,5см X 4,5 см, копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, які необхідні для зарахування ОСОБА_7 в якості курсанта закладу з підготовки водіїв та оформлення відповідних документів, на що ОСОБА_7 погодився.

В подальшому, 13.01.2015 року у коридорі Центру на третьому поверсі у точно не встановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою свого особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій, отримав від ОСОБА_7 раніше обумовлені документи та грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень та запевнив при цьому ОСОБА_7 , що особисто посприяє у виготовленні документів про успішне закінчення останнім автошколи, шляхом використання свого впливу на службову особу, уповноважену на виконання функцій держави, тобто службових осіб однієї з автошкіл, які зарахують його як курсанта відповідної автошколи на курси з підготовки водіїв та в подальшому видадуть відповідні документи про успішне закінчення ОСОБА_7 автошколи, без відвідування ОСОБА_7 занять та здавання іспитів у такій автошколі.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, виконуючи раніше надану ОСОБА_7 обіцянку, в січні 2015 року у точно не встановлені органом досудового розслідування день та час, перебуваючи у Іршавській автомобільній школі ТСО України (далі автошкола), що розташована за адресою: м. Іршава, вул. Федорова, 31 Закарпатської області, реалізуючи свій вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, звернувся до директора вказаної автошколи ОСОБА_9 , який не був обізнаний із його протиправними намірами про одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, з проханням зарахувати останнього до Іршавської автомобільної школи ТСО України як курсанта з підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В», надавши необхідні для цього документи - копії медичної довідки, паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_7 , на що ОСОБА_9 погодився виконати прохання ОСОБА_4 та 29.01.2015 року включив ОСОБА_7 до списку курсантів групи № 43-В автошколи з підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В».

В подальшому, ОСОБА_4 частину одержаних від ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 2800 гривень в якості офіційної плати за навчання ОСОБА_7 вніс до каси автошколи двома платежами, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №197 від 23.02.2015 та № 295 від 11.03.2015, а решту одержаних від ОСОБА_7 грошових коштів в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень залишив собі в якості неправомірної вигоди за вплив на прийняття директором Іршавської автомобільної школи ТСО України ОСОБА_9 рішення щодо виготовлення та видачу документів про успішне закінчення ОСОБА_7 автошколи.

31.03.2015 року близько 15.30 години ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця та виконуючи раніше надану ОСОБА_7 обіцянку, перебуваючи у кабінеті директора Іршавської автомобільної школи ТСО України, достовірно знаючи що ОСОБА_7 у Іршавській автомобільній школі не навчався, заняття не відвідував та екзаменів не складав, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій, реалізуючи свій вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави до кінця з метою отримання бажаних результатів своїх злочинних дій, повторно звернувся до ОСОБА_9 з проханням виготовити та видати на ім`я ОСОБА_7 завідомо неправдивий документ - свідоцтво про закінчення ОСОБА_7 закладу з підготовки водіїв категорії «В», на що останній погодився і цього ж дня склав та видав ОСОБА_4 для подальшої передачі ОСОБА_7 на бланку серії СВА №801898 свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв про проходження ОСОБА_7 у період часу з 29.01.2015 по 02.04.2015 у Іршавській автомобільній школі ТСО України підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» та складання останнім екзаменів в автошколі з позитивними оцінками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України (із змінами внесеними згідно із Законом №1261-VІІ від 13.05.2014), тобто зловживання впливом, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Крім того, 26.12.2014 року у точно не встановлений органом досудового розслідування час в приміщенні Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Виноградівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області (далі Центр), що розташований за адресою: м. Виноградів, вул. І. Франка, 15 Закарпатської області, до провідного фахівця Центру ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_7 за консультацією щодо порядку складання іспитів з метою отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В».

У відповідь на це ОСОБА_4 роз`яснив ОСОБА_7 про необхідність проходження навчання у автошколі, на що ОСОБА_8 повідомив, що не має вільного часу на проходження такого навчання.

Почувши це, ОСОБА_4 вирішив використати вказану ситуацію у власних корисливих протиправних цілях та запропонував ОСОБА_7 за грошову винагороду із використанням свого впливу на службових осіб автошколи свою допомогу у виготовленні документів про закінчення закладу з підготовки водіїв категорії «В», без відвідування останнім відповідних занять, та в подальшому позитивну здачу іспиту у Центрі, а також в оформленні і видачі йому посвідчення водія транспортних засобів категорії «В».

При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про необхідність надання останнім документів, потрібних для зарахування його в якості курсанта до одного з закладів підготовки водіїв Закарпатської області, а саме медичну довідку, 5 фотокарток розміром 3,5см X 4,5 см, копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, які необхідні для зарахування ОСОБА_7 в якості курсанта закладу з підготовки водіїв та оформлення відповідних документів, на що ОСОБА_7 погодився.

В подальшому, 13.01.2015 року у коридорі Центру на третьому поверсі у точно не встановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою свого особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій, отримав від ОСОБА_7 раніше обумовлені документи та грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень та запевнив при цьому ОСОБА_7 , що особисто посприяє у виготовленні документів про успішне закінчення останнім автошколи, шляхом використання свого впливу на службову особу, уповноважену на виконання функцій держави, тобто службових осіб однієї з автошкіл, які зарахують його як курсанта відповідної автошколи на курси з підготовки водіїв та в подальшому видадуть відповідні документи про успішне закінчення ОСОБА_7 автошколи, без відвідування ОСОБА_7 занять та здавання іспитів у такій автошколі.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, виконуючи раніше надану ОСОБА_7 обіцянку, в січні 2015 року у точно не встановлені органом досудового розслідування день та час, перебуваючи у Іршавській автомобільній школі ТСО України (далі автошкола), що розташована за адресою: м. Іршава, вул. Федорова, 31 Закарпатської області, реалізуючи свій вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, звернувся до директора вказаної автошколи ОСОБА_9 , який не був обізнаний із його протиправними намірами про одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, з проханням зарахувати останнього до Іршавської автомобільної школи ТСО України як курсанта з підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В», надавши необхідні для цього документи - копії медичної довідки, паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_7 , на що ОСОБА_9 погодився виконати прохання ОСОБА_4 та 29.01.2015 включив ОСОБА_7 до списку курсантів групи № 43-В автошколи з підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В».

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 31.03.2015 року близько 15.30 години, перебуваючи у кабінеті директора Іршавської автомобільної школи ТСО України, достовірно знаючи що ОСОБА_7 у Іршавській автомобільній школі не навчався, заняття не відвідував та екзаменів не складав, діючи умисно в інтересах ОСОБА_7 та усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій та реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, повторно звернувся до ОСОБА_9 з проханням видати на ім`я ОСОБА_7 завідомо неправдивий документ - свідоцтво про закінчення ОСОБА_7 закладу з підготовки водіїв категорії «В», на що ОСОБА_10 , достовірно знаючи що ОСОБА_7 у Іршавській автомобільній школі не навчався, заняття не відвідував та екзаменів не складав, погодився та вніс до офіційного документу - бланку Свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_1 , завідомо неправдиві відомості про проходження ОСОБА_7 з 29.01.2015 по 02.04.2015 у Іршавській автомобільній школі ТСО України підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» та про те, що на випускних екзаменах, відповідно до протоколу №43-В від 02.04.2015, ОСОБА_7 одержав позитивні оцінки, після чого видав вказаний завідомо неправдивий документ ОСОБА_4 для подальшої передачі ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1261-VII від 13.05.2014), тобто підбурення до службового підроблення, за кваліфікуючими ознаками підбурення шляхом умовляння до внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

Крім того, 27.03.2015 року близько 11.45 год. на вулиці біля адмінприміщення Центру ОСОБА_4 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 повідомив останньому, що в найближчий час він буде допущений до іспиту у Центрі і за успішну здачу цього іспиту, оформлення та видачу йому посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В» ОСОБА_7 повинен передати йому грошові кошти у вигляді неправомірної вигоди у національній валюті в сумі, еквівалентній 150 доларам США, на що ОСОБА_7 погодився.

01.04.2015 року близько 10.20 год. провідний фахівець Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Виноградівського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 знаходячись по місцю роботи, в коридорі на третьому поверсі адмінприміщення Центру, за адресою: вул. І.Франка, 15, м. Виноградів Закарпатської області, реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою свого особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій, одержав від ОСОБА_7 обумовлену напередодні неправомірну вигоду в розмірі 4050 грн. за допомогу з використанням свого службового становища у позитивній здачі останнім у Центрі іспиту на право керування транспортним засобами категорії «В», оформлення та видачу йому посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», після чого був викритий на місці вчинення злочину співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-VII від 14.10.2014), кваліфікуючими ознаками якого є одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.

У сукупності ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 368 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-VII від 14.10.2014), ч. 2 ст. 369-2 КК України (із змінами внесеними згідно із Законом №1261-VII від 13.05.2014), та ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1261- VII від 13.05.2014), тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також підбурення шляхом умовляння до внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

В судовому засіданні було розглянуто угоду про визнання винуватості від 05.10.2015 року у кримінальному провадженні №0000004, укладену у приміщенні Виноградівського районного суду Закарпатської області між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з корупційними злочинами прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участю захисників останнього - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та скріплену підписами, в якій обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно зобов`язався визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 та ч.4 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України в судовому провадженні та їхню правову кваліфікацію. Сторони зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та узгодили наступне покарання:
- за ч.4 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки;

-за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зі спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 2200 грн., які у відповідності до ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню їхньому власнику ОСОБА_7 ;

-за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу тисячу п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки та зі спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 4050 грн., які у відповідності до ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню їхньому власнику ОСОБА_7 .

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу тисячу п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки та зі спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 6250 грн., які у відповідності до ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню їхньому власнику ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч.4 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України та їх правову кваліфікацію, а також ствердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, за ч. 2 ст. 369, ч. 1 ст. 368 КК України, які за ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої. При цьому, судом з`ясовано та встановлено, що обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст частин 4, 6, 7 ст.474 КПК України, які йому зрозумілі та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти затвердження угоди.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про винуватість під час судового засідання, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч.4 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання з ухваленням обвинувального вироку.

Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст.100 КПК України.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 100, 194, 368, 370, 374, 394, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 05.10.2015 року у кримінальному провадженні №0000004, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з корупційними злочинами прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч.4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання:
- зач.4 ст. 27 - ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зі спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень, які у відповідності до ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню їхньому власнику ОСОБА_7 ;

за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу тисячу п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки та зі спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 4050 (чотири тисячі п`ятсот) гривень , які у відповідності до ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню їхньому власнику ОСОБА_7 .
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі тисячу п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки та зі спеціальною конфіскацією предмету неправомірної вигоди в розмірі 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень, які у відповідності до ч. 5 ст. 96-2 КК України повернути їхньому власнику ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у виді застави залишити без змін, а після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 66 990 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_4 , який сплатив заставу 03.04.2015 року по квитанції № 0.0.369246269.1 (Т.1 а.п.172).
Речові докази:
- грошові кошти в сумі 4050 гривень (8 купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень та одна купюра номіналом 50 (п`ятдесят) гривень (Т.1 а.п.182-186) повернути власнику - ОСОБА_7 ;
- грошові кошти в сумі 25 (двадцять п`ять) гривень, 300 (триста) доларів США та 3300 (три тисячі триста) гривень, три мобільні телефони з сім-картками, піджак від чоловічого костюму (Т.1 а.п.182-186) повернути власнику ОСОБА_4 .

Інші речові докази залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.
Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1