Справа № 621/2897/15-к
Пр. № 1-кп/621/263/15
УХВАЛА

Іменем України
09 грудня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000434 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Зміївського районного суду Харківської області знаходиться вказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
Відносно ОСОБА_5 29.10.2015 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13.12.2015 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою строком на 60 днів, посилаючись на закінчення строку його дії, відсутність підстав для його скасуваня або зміни, існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених нормами КПК України, та рішення Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України»), крім того, обвинувачений висловлював бажання офіційно працювати та відшкодовувати завдані збитки потерпілій.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку:
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для зміни або скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , оскільки останній обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Крім того, стороною захисту будь-яких нових доводів та обставин, які не були б відомі і враховані при обранні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, і які свідчили про необхідність її зміни, суду надано не було.
В той же час, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого необхідно продовжити на 60 днів, тобто до 06 лютого 2016 року.
Керуючись ст.ст. 183, 331, 369-372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити.
Строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжити строком на 60 днів до 06 лютого 2016 року.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1