Справа № 11-686 Головуючий у І інстанції Лисенко
Категорія 22 30.06.2011
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді А.І.Орла,

суддів В.Р.Шроля, В.М.Димарецького,

з участю прокурора С.П.Нечепоренко,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляціями засуджених на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2011 року , яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Музичі, Києво - Святошинського району Київської області, українка, громадянка України, не одружена, не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, м Боярка, АДРЕСА_1, не судима в силу ст. 89 КК України,

засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 317 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 3-х років позбавлення волі,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українка, громадянка України, не одружена, не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, м Боярка, АДРЕСА_2, не судима в силу ст. 89 КК України,

засуджена за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

Вироком стягнуто із ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_4 461,98 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та вирішено питання речових доказів

в с т а н о в и л а :

Вироком суду ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що вона 04.01.2010 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_4, скориставшись неуважністю власника, таємно викрала мобільний телефон марки «SAMSUNG E-1080» темно-сірого кольору вартістю 196,98 гривень з сім-карткою оператора «Лайф» вартістю 25 гривень, на рахунку якої перебували кошти в сумі 40 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 261,98 гривень.

Крім цього, 22.09.2010 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підійшли на територію Боярської загальноосвітньої школи № 3 до неповнолітньої ОСОБА_5, спільно з нею пройшли у двір будинку № 52 по вул. Гоголя м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, де шляхом надання неповнолітній неправдивої інформації щодо неприємностей на роботі матері, шляхом обману, зловживаючи довірою, незаконно заволоділи її сережками вагою 1,05 гр. із золота 585 проби, вартістю 413 гривень за 1 гр., чим заподіяли неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 433 грн. 65 коп.

Крім цього, 10.10.2010 року приблизно о 14 годині ОСОБА_2 з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи у АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_4, зловживаючи його довірою, яка була породжена добросусідськими відносинами, приховуючи свої дійсні наміри, під приводом викупити мобільний телефон марки «Самсунг Е-1080», який нею раніше був викрадений, ввівши таким чином потерпілого ОСОБА_4 в оману, шахрайським шляхом заволоділа його грошима в сумі 200 гривень, спричинивши йому матеріальної шкоди.

Крім цього, 23.10.2010 року близько 20 години ОСОБА_2 по місцю свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 надала ОСОБА_6 приміщення для незаконного виготовлення наркотичного засобу - опію ацетильованого.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить вирок суду змінити і помякшити призначене покарання, посилаючись на те, що воно за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та її особі. Так, судом не було враховано, що вона має на утриманні трьох малолітній дітей, які ростуть без батьків, хвору матір, яка має проблеми з ногами і не може самостійно доглядати за дітьми.

В апеляції засуджена ОСОБА_3 просить вирок суду змінити та застосувати до неї ст.ст.69,75 КК України, посилаючись на те, що при призначенні покарання судом не було враховано, що свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину вона визнала повністю, щиро розкаялась, раніше не судима, за місцем проживання характеризується добре, має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, засуджених, які підтримали подані апеляції, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляцій, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляція ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість засуджених у вчиненні інкримінованих злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації їх дій учасниками судового розгляду в апеляціях не оспорюється.

Покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступені тяжкості вчинених злочинів, осіб засуджених, обставин, що помякшують їх покарання.

Зазначення в апеляції засудженої ОСОБА_2 про призначення судом першої інстанції покарання, яке за своїм видом є занадто суворим, не ґрунтується на вимогах кримінального закону, оскільки санкція ч.1 ст.317 іншого покарання ніж позбавлення волі не передбачає, а підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.

Доводи апеляції засудженої ОСОБА_3 про необхідність призначення їй покарання у розмірі нижчому від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.190 КК України, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні необхідні докази для застосування ст.69 КК України.

Однак, призначивши ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, суд першої інстанції не врахував належним чином ті обставини, що засуджена є особою, яка не судима, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, її менш активну роль у вчиненні злочину, а також незначну вартість предмету посягання.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про можливість виправлення засудженої без ізоляції від суспільства, але в умовах обовязкового контролю за її поведінкою з боку кримінально-виконавчої інспекції, тому доводи апеляції засудженої ОСОБА_3 про застосування щодо неї ст.75 КК України є обгрунтованими.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_3 підлягає зміні у звязку з незастосуванням судом кримінального закону, який підлягає застосуванню,а саме ст.75 КК України.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду від 24.03.2011 року в частині призначення покарання ОСОБА_3 змінити.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням на 2 роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишити без зміни.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти із залу суду негайно.

Суддя: підпис Суддя: підпис Суддя: підпис