Справа № 308/7928/15-к
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів : ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/777/599/15 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Ужгорода на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 жовтня 2015 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , судимого: 11 вересня 2009 року за ч.2 ст.187 КК України на 5 років позбавлення волі,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та періодично з`являтись в цей орган для реєстрування.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 ухвалено залишити тримання під вартою.
Ухвалено також стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1350,36 грн. процесуальних витрат.
Згідно встановлених судом обставин, 10 червня 2015 року у післяобідній період часу, ОСОБА_6 , скориставшись незачиненим вікном на житловому будинку АДРЕСА_2 , проник в приміщення будинку, звідки умисно, повторно, таємно викрав телевізор марки «Sony» вартістю 7680,75 гривень, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду вказану суму.
Окрім цього, 27 березня 2015 року у післяобідній період часу, ОСОБА_6 , шляхом пошкодження вікна та проникнення до житлового будинку АДРЕСА_3 , проник в приміщення будинку, звідки умисно, таємно викрав телевізор марки «Samsung» вартістю 5250,00 гривень, тюнер марки «Q-SAT» вартістю 261,00 гривню та інші речі, які матеріальної цінності потерпілій не становлять, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5511,00 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , порушує питання про скасування вироку щодо нього та ухвалення нового з призначенням покарання без застосування ст.75 КК України. В обґрунтування свої вимог прокурор вказує на те, що дані про особу обвинуваченого та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення не давали суду підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України .
У своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисник вказує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора й законність прийнятого судом рішення. Посилається на те, що судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від покарання враховано як пом`якшуючі покарання обставини: визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, так і обставину, що обтяжує покарання: вчинення рецидивів злочинів, також дані про особу обвинуваченого: перебування на його утриманні малолітньої дитини та вагітної дружини та повне відшкодування потерпілим заподіяної злочином шкоди. Посилання прокурора в апеляційній скарзі про неврахування судом того факту, що він рахується судимим за ч.2 ст.187 КК України не ґрунтується на фактичних обставинах, оскільки вказане покарання ОСОБА_6 відбув повністю.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, а учасники судового розгляду не заперечували, суд першої інстанції обмежився допитом ОСОБА_6 та обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження та роз`ясненні при цьому прав обвинуваченому й іншим учасникам судового провадження, судом першої інстанції вимоги ч.3 ст. 349 КПК України порушені не були. Тому, апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи не перевіряються.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів III, IV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду грунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як правильно зазначено в апеляційній скарзі, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом не в повній мірі враховано: тяжкість вчиненого злочину, а також те, що останній вважається судимим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_6 покарання суд належним чином не мотивував, які саме обставини провадження або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що приводять до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і дають підстави для застосування ст.75 КК України. Суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, а лише послався на обставини, які пом`якшують його покарання.
Отже, висновок суду щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому вирок в частині призначення обвинуваченому покарання підлягає скасуванню.
В ході апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання: повне визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, його щире каяття.
Крім того, на підставі ч.2 ст.66 КК України апеляційний суд визнає відшкодування майнової шкоди потерпілим, як обставину, що пом`якшує його покарання.
За наявності наведених пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, апеляційний суд приходить до переконання про можливість застосування щодо нього статті 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 185 частині 3 КК України.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а і її доводи заслуговують на увагу. Вирок суду в частині призначеного покарання, з наведених вище підстав, є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.
Керуючись ст. ст. 374, 404, 407, 409, 414, 420 КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Ужгорода задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 жовтня 2015 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 01 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його затримання 24 червня 2015 року.
У решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
На вирок апеляційного суду Закарпатської області може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, в той же строк, з моменту отримання копії вироку.
Судді: