АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/790/1426/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 623/4387/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 194 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного за ч. 5 ст. 260 КК України ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайоноого суду Харківської області від 20.10.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0000572 від 14.07.2014 року,-

в с т а н о в и л а:

До Ізюмського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання, погоджене з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 5 ст. 260 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, прожива.чого без реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області клопотання слідчого було задоволено та застосовано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів до 18-30 години 18.12.2014 року та визначено заставу у розмірі 365400 (триста шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, наявними ризики, передбачені п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчинення кримінального правопорушення, наявність непогашеної судимості вважає, що застосування відносно ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання вказаним ризикам.

З таким рішенням не погодився захисник ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , яка подала апеляційну скаргу.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що на її думку під час розгляду клопотання прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3, ч.1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків зазначених в клопотання, не надано ні одного доказу про наявність в діях ОСОБА_9 зазначених ризиків, і вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 , а єдиною підставою для застосування такого найсуворішого запобіжного заходу є тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.10.2014 року та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали яка оскаржується, ОСОБА_9 підозрюється в тому, що на початку квітня 2014 року на території Донецької області України, громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної «Донецької Народної Республіки» було створене непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєнні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала у здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організаційного опору населення на окупованій території , депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння органам державної влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувалися в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координації керівництва.

Приблизно в квітні 2014 року ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, перебуваючи у м. Слов`янську Донецької області, вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_9 , дав згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному збройному формування та виконання його цілей та завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні, невстановленою особою на початку квітня 2014 року, ОСОБА_9 було призначено на посаду бійця та передано йому у використання автоматичну вогнепальну зброю, набої до неї, формений одяг та військове спорядження.

У період з кінця травня 2014 року до початку липня 2014 року ОСОБА_9 здійснюючи свої умисні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира по здійсненню визначених йому завдань, саме здійснював чергування на блокпосту мікрорайоні «Черевковка» м. Слов`янська у камуфляжному одязі з вогнепальною зброєю, перевіряв документи громадян, а також вміст автомобілів діючи при цьому зі зброєю в руках, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної «Донецької народної республіки»

Таким чином, дії ОСОБА_9 носили тривалий характер, а саме в період з квітня 2014 року до початку липня 2014 року, виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В результаті діяльності зазначеного не передбаченого Законами України збройного формування на території Донецької області було спричинено масову загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.

З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що 14.07.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідування внесені дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України за № 0000572.

У вчиненні вище вказаного злочину ОСОБА_9 повідомлено про підозру 20.10.2014 року.

Слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що органом слідства доведена вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_9 , що підтверджується протоколами допиту свідків (особи з вигаданими анкетними даними) ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчались дані про особу підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, розглядалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, але враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , наявність у нього непогашеної судимості, слідчий суддя обґрунтовано вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При наявності таких відомостей колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 вказаного кримінального правопорушення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, колегія судів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.10.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного за ч. 5 ст. 260 КК України ОСОБА_9 залишити без змін.

Оскарженню вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді