Справа № 169/568/15-к
Провадження № 1-кп/169/81/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2015 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законного представника обвинуваченого

ОСОБА_7 - ОСОБА_9

законного представника обвинуваченого

ОСОБА_8 - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Застав`я Корецького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, учня 10 класу Володимир-Волинської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 5 Волинської області, не працюючого, не одруженого, судимого:

- 30 грудня 2014 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

- 15 жовтня 2015 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Володимир-Волинський Волинської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта базова загальна середня, учня Оваднівського професійного ліцею Володимир-Волинського району Волинської області, не одруженого, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04 липня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 ще й повторно, викрали з території господарства ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_3 , належного останньому коня, вагою 550 кілограмів, вартістю 22 гривні 50 копійок за 1 кілограм, на загальну суму 12 375.00 гривень, чим завдали потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю та суду показав, що дійсно 04 липня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин він та ОСОБА_8 , знаходячись на території господарства ОСОБА_4 та скориставшись тим, що той в цей час спав у житловому будинку, таємно викрали належного останньому коня і здали заготівельникам худоби за 9 000.00 гривень, які витратили на власні потреби.

У вчиненому ОСОБА_7 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе в інкримінованому йому обвинуваченні також визнав повністю та суду показав, що 04 липня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин він та ОСОБА_7 , знаходячись на території господарства ОСОБА_4 та скориставшись тим, що той в цей час спав у житловому будинку, таємно викрали належного останньому коня і здали заготівельникам худоби за 9 000.00 гривень, які витратили на власні потреби.

У вчиненому ОСОБА_8 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати.

Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинувачених у вчиненому підтверджується й перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що дійсно 04 липня 2015 року в обідню пору, коли він знаходився у власному житловому будинку, то з території його господарства обвинувачені, які на той час тимчасово проживали в приміщенні літньої кухні його господарства, викрали належного йому коня та здали заготівельникам худоби, однак сусіди завадили вивезенню даного коня із села. На даний час претензій до обвинувачених він не має.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що дійсно 04 липня 2015 року йому зателефонував сусід ОСОБА_12 та повідомив, що з території господарства ОСОБА_4 невідомі особи вивозять автомобілем з причіпом належного останньому коня. Для з`ясування обставин він підбіг до вказаного автомобіля та дізнався, що даного коня їм продали внуки ОСОБА_4 . Однак, достовірно знаючи, що у ОСОБА_4 внуків немає, він разом із сусідами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стали перед вищезазначеним автомобілем, вимагаючи у незнайомців вивантажити коня. При цьому повідомили про цей факт і працівників міліції, які одразу ж приїхали на місце події та повернули коня власнику.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні також показав, що 04 липня 2015 року він побачив, що з території господарства ОСОБА_4 невідомі особи вивозять автомобілем з причіпом належного останньому коня, про що він відразу по телефону повідомив сусіда ОСОБА_11 . Після цього він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 повідомили про даний факт працівників міліції та з їх допомогою повернули коня власнику.

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання, аналогічні показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 04 липня 2015 року вранці він користувався конем ОСОБА_4 , після чого повернув його власнику, а приблизно о 12 годині 00 хвилин того ж дня він бачив даного коня вже завантаженим на причіп автомобіля.

Наведені вище показання обвинувачених, потерпілого та свідків є послідовними, такими, що не суперечать один одному й фактичним обставинам справи, а тому суд покладає їх в основу вироку нарівні з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, що підтверджують їх достовірність.

Так, зокрема, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 липня 2015 року вбачається, що 04 липня 2015 року в обідню пору візуально знайомі особи, знаходячись на території господарства ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_3 та скориставшись тим, що той в цей час спав у житловому будинку, таємно викрали належного останньому коня гнідої масті вагою 550 кілограмів (а.с.106).

Як видно з протоколу огляду місця події та фототаблиць до нього від 04 липня 2015 року, яким є територія господарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 , що на території даного господарства знаходиться кінь гнідої масті (а.с.107 - 110).

Згідно з довідкою приватного підприємця ОСОБА_15 , станом на 04 липня 2015 року вартість одного кілограма живої ваги коня становила 22 гривні 50 копійок (а.с.112).

Тому, всесторонньо проаналізувавши матеріали кримінального провадження та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і кваліфікує такі його дії як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і кваліфікує такі його дії як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При обранні міри покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, що є злочином середньої тяжкості, особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя і виховання обвинувачених, їхній рівень розвитку.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить обвинуваченим щире каяття у вчиненому та вчинення злочину неповнолітніми.

Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.

Також суд враховує і те, що ОСОБА_7 хоча й позитивно характеризується за місцем проживання, однак негативно характеризується за місцем навчання, фізично здоровий, проживає й виховується у задовільних матеріально-побутових умовах під опікою дядька, до кримінальної відповідальності притягається вже не вперше, злочин вчинив під час відбування покарання з випробуванням, дані про вплив на нього дорослих підмовників відсутні, а ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем навчання, фізично здоровий, проживає й виховується у задовільних матеріально-побутових умовах у неповній сім`ї, дані про вплив на нього дорослих підмовників також відсутні.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 у даному випадку можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.70 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 є неповнолітнім, вчинив злочин, який, згідно зі ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, вину у його скоєнні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, навчається, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за за місцем навчання, суд приходить до висновку, що, виходячи з вимог ч.1 ст.105 КК України, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки ОСОБА_8 на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, а тому до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру, зокрема, у відповідності до п.3 ч.2 ст.105 КК України, передати його під нагляд матері, оскільки у справі є достатні дані про те, що вона здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.1 ст.74, ч.1, п.3 ч.2, ч.3 ст.105 КК України, ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2015 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк остаточно призначеного покарання строк його перебування під вартою з 16 липня 2015 року по 09 грудня 2015 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту постановлення вироку 10 грудня 2015 року.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання і застосувати до нього у відповідності з п.3 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_10 на строк до 04 квітня 2016 року включно.

Речові докази, а саме: коня гнідої масті, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , залишити в користуванні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий