Ухвала іменем україни 3 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретаріОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003355, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286

КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
У касаційній скарзі прокурор вимагає про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вказує, що в апеляційній скарзі прокурором ставилось питання про скасування вироку районного суду у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та невідповідність вимогам ст. 65 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, в результаті якого настала смерть потерпілого ОСОБА_7 та спричинено тяжких та середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Проте, в ухвалі апеляційного суду належної оцінки доводам скарги прокурора суд не дав, всупереч положенням ч. 2 ст. 419 КПК України не зазначив підстави, з яких скаргу визнано необґрунтованою. Також, судом не дано належної оцінки доводам скарги прокурора в частині не призначення засудженому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2015 року засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня № 11 м. Одеси» матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 1 121, 75 грн та 2 617, 32 грн.
Вироком суду також вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 21 квітня 2014 року приблизно о 13.25 год., керуючи автомобілем «Hyundai Coupe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Середньофонтанська з боку вул. Семінарська в напрямку Середньофонтанської площі в м. Одеса та наближаючись до буд.

№ 19/а, не переконався в безпеці своїх дій, не врахував стан дорожнього покриття, не обрав безпечну швидкість свого руху, в результаті чого не впоровся з керуванням автомобіля, що призвело до його заносу, та виїзду на зустрічну смугу руху, де його автомобіль зіткнувся задньою частиною з передньою частиною зустрічного автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який в подальшому в некерованому стані зіткнувся з передньою частиною автомобіля «Daewoo Matiz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 .
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Hyundai Coupe» ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні, а пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , водій автомобіля «Mazda 6» ОСОБА_10 та пасажир ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від

2 липня 2015 року вирок районного суду залишено без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Обгрунтованість засудження ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як убачається з вироку, ці вимоги закону судом дотримані, покарання призначено в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням даних про особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнав повністю. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому суд визнав: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання ОСОБА_5 , наявність на його утриманні малолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільне відшкодування потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено

Тому суд, з урахуванням повного визнання вини засудженим, наявністю пом`якшуючих обставин та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням без призначення додаткового покарання.

Крім того, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, судом ретельно перевірені доводи прокурора, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі, та визнані судом необґрунтованими з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Так, в ухвалі суду зазначено, що враховуючи викладені у вироку обставини, які пом`якшують покарання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про призначення покарання

ОСОБА_5 у межах санкції ст. 286 КК України із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, а також без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, а автомобіль є єдиним засобом заробляти грошові кошти, які потрібні його сім`ї та для надання допомоги потерпілим. З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, колегією суддів не виявлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436

КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 2 липня

2015 року щодо ОСОБА_5 залишити

без зміни.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3