Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7

суддів: ОСОБА_8 ОСОБА_9.,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Російської Федерації, жителя с. Супрунівка

Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не погоджуючись з судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_2, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд не у повній мірі врахував, характер вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу засудженого.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно з вироком суду 01 березня 2015 року приблизно о 09:00 год. ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3, знаходячись на кладовищі в с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області, шляхом вільного доступу, таємно, незаконно заволоділи металевою огорожею могили родичів ОСОБА_4

Після цього вони повторно, таємно, шляхом вільного доступу заволоділи металевою огорожею могили родичів ОСОБА_5 та металевим столиком, що знаходився на території місця поховання родичів ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, вивчивши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 297 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Доводи захисника про порушення щодо ОСОБА_2 загальних засад призначення покарання на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_2 урахував обставини, які пом'якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, суд взяв до уваги дані про особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. При цьому він звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, але порушив умови відбування та був направлений у місця позбавлення волі.

Таким чином, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 297 КК України, суд вимог статей 65 - 67 КК не порушив, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9