Ухвала 01 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року щодо вказаної особи,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі вказується: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону. Зокрема, у скарзі ОСОБА_4 відсутні обґрунтовані доводи на підтвердження його позиції щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, а відтак й необхідності скасування судового рішення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу. Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування цих рішень та належним чином обґрунтувати свої доводи.
Крім того, із змісту касаційної скарги убачається, що засуджений допустився суперечностей, оскільки обґрунтовуючи необхідність скасування судового рішення, шляхом пом`якшення призначеного йому покарання, посилається на невірну кваліфікацію судами його дій за ч. 2 ст. 121 КК України та необхідність, на його думку, їх перекваліфікації на ст. 124 КК України, при цьому не наводить обґрунтованих доводів, які б підтверджували неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також, ОСОБА_4 не зазначає й конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, передбачених ст. 438 КПК України.

В той же час, засуджений ставить перед судом касаційної інстанції вимогу про скасування вироку районного суду, при наявності ухвали апеляційного суду, і призначення нового розгляду, що не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК України, якою визначено, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити її без руху і встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року щодо вказаної особи, залишити без руху.
Встановити засудженому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги десять днів з дня отримання нею копії даної ухвали.

У разі не усунення в установлений строкнедоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3