АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/87/15 Справа № 404/5437/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 12.06.2009 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі та штрафу 510 грн. з самостійним виконанням, -
засудженого:

-за ч. 2 ст. 189 КК України до 4 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 146 КК України до 2 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 3 588 грн. 72 коп.

В с т а н о в и л а :

Вироком суду ОСОБА_8 , засуджено за те, що він, будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, судимість за вчинення яких в установленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв злочини при наступних обставинах.

Так ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою особою, у період часу з 05:50 годин до 17:20 годин 29 червня 2012 року, біля БК «ім. Горького» розташованого на вул. Бесєдова в м. Дніпродзержинську, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_12 насильство задавши йому декілька ударів по голові і погрожуючи застосуванням насильства в майбутньому, вимагали від останнього вчинення дій майнового характеру, а саме - безоплатно спорудити для ОСОБА_8 СТО в лівобережній частині м. Дніпродзержинська. Прагнучи забезпечити вигідну для себе поведінку потерпілого, а також запобігти можливості негайного звернення потерпілого за допомогою, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою особою, демонструючи потерпілому пістолет марки «ПСМ-Р» ХКА №2185 калібру 9 мм Р.А., який ОСОБА_8 придбав і збергав без передбаченого законом дозволу, тобто застосовуючи вогнепальну зброю, незаконно позбавили потерпілого ОСОБА_12 свободи, утримували його проти волі в багажному відділенні невстановленого автомобіля джип, перевозили по території м Дніпродзержинська, побили його руками, ногами та держаком лопати по тілу і голові, чим спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження, а потім утримували його в нежитловому будинку в м. Новомосковську.

В той же день, в період часу з 07:20 годин до 08:00 годин ОСОБА_8 , на перехресті вул. Республіканської та Бесєдова в м. Дніпродзержинську, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, незаконно, проти волі потерпілого, заволодів автомобілем «Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_1 , яким ОСОБА_12 мав право розпоряджатися і управляти відповідно довіреності.

Крім того, 29 червня 2012 року, приблизно о 06:30 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи на березі р. Дніпро в районі вул. Морозова у м Дніпродзержинську, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи протиставити себе існуючим нормам і правилам поведінки в суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи наявний при ньому зазначений пістолет, з хуліганських спонукань, кілька разів вистрілив у ОСОБА_11 . У результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи, були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

30 червня 2012 року, в 16:45 годин ОСОБА_8 пересувався на вказаному автомобілі «Шкода Октавія» по вул. Набережна Заводська в м. Дніпропетровську і був затриманий працівниками ІДПС РДПС м. Дніпропетровська. Після транспортування вказаного автомобіля і доставки ОСОБА_8 до Ленінського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в період часу з 19:00 годин до 20:15 годин, був проведений огляд автомобіля «Шкода Октавія», в ході якого під переднім лівим (водійським) сидінням було виявлено та вилучено пістолет марки «ПСМ-Р» НОМЕР_2 калібру 9 мм Р.А., який, згідно висновку судово-балістичної експертизи № 44/07-167 від 20.07.2012 року, є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю - гладкоствольним пістолетом, призначеним для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, який ОСОБА_8 умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав, зберігав і носив при собі.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 , за сукупністю злочинів, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Вважає, що суд, при призначенні покарання, не виконав належним чином вимоги ст. 65 КК України і не врахував тяжкість вчинених злочинів, характер суспільної небезпеки, відсутність обставин, що пом`якшують покарання і наявність рецидиву злочину, як обставини, що обтяжують покарання, а також не врахував дані про особу засудженого, який неодноразово судимий та ніде не працює.

В апеляції засуджений просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою та однобічністю досудового та судового слідства, кримінальну справу направити прокурору для організації додаткового розслідування. Вважає, що його вина в інкримінованих йому злочинах не доведена. Посилається, що по епізоду заволодіння транспортним засобом він потерпілого не позбавляв волі, потерпілий сам добровільно передав йому автомобіль «Шкода Октавія». Ввжає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту в проведенні дактилоскопічної експертизи пістолета, а також в пред`явленні пістолета для впізнання свідкам та потерпілому Мотузу.

В апеляції захисник просить вирок суду скасувати, кримінальну справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу злочину. Посилається на неповноту досудового і судового слідства, яка, на її думку, полягає у невиконанні судом першої інстанції вказівок апеляційного суду, що містяться в ухвалі за наслідками апеляційного розгляду попереднього вироку, а також у не проведенні дактилоскопічної експертизи пістолета для встановлення належності його засудженому. Зазначає, що вина її підзахисного у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї не доведена, оскільки у справі відсутні належні докази. Зокрема показання всіх свідків щодо пістолета містять істотні розбіжності. Вважає, що прокурором при зміні обвинувачення порушено ст. 276 КПК України. Зауважує, що потерпілий не є власником автомобіля «Шкода Октавія», а також, що внаслідок його дій автомобіль був проданий до рішення суду, що на думку захисника виключає склад злочину в діях ОСОБА_8 , передбаченого ст. 289 КК України.

Просить закрити кримінальну справу і за ст. 189 КК України, посилаючись на те, що об`єктом даного злочину є право власності, а в даному випадку потерпілий не мав у власності майна і вимога засудженого була про будівництво СТО без оплати будівельних робіт, у зв`язку з чим вважає, що відсутній зазначений склад злочину. На її думку, вина засудженого за ст. 146 КК України не знайшла свого підтвердження під час судового слідства і ґрунтується на припущенням і домислах. Посилається на порушення процесуального закону при визначенні підсудності даної кримінальної справи і зазначає, що слідство проводило Дніпродзержинське міське управління ГУ МВС в Дніпропетровській області, яке знаходиться в Заводському районі, а тому справа підсудна Заводському районному суду м. Дніпродзержинська.

Розглянувши апеляції, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції і вважав апеляції засудженого та його захисника необґрунтованими та просив залишити їх без задоволення, пояснення засудженого і його захисника, які вважали вирок суду незаконним і просили його скасувати, а засуджений уточнив апеляційні вимоги відповідно до вимог свого захисника і просили кримінальну справу закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року, дослідивши матеріали справи в межах поданих апеляцій, обговоривши доводи, викладені в апеляціях та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що подані апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 365 КПК України 1960 року вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на ретельно досліджених і перевірених в ході судового слідства та вказаних у вироку суду доказах.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 ч. 2 ст.289 та ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_12 , які він давав в ході досудового слідства, даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_13 , яка повністю підтримала свої показання на досудовому слідстві, та показаннями інших свідків.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого, що він не позбавляв волі потерпілого ОСОБА_12 , а останній сам за своєю волею сидів в багажнику невстановленого джипа і міг у будь-який момент його покинути або покликати на допомогу, колегія суддів розцінює як нікчемні та такі, що мають суперечливий характер.

Факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 604-Е від 23.07.2012 року та додаткової судово-медичної експертизи № 814-Е від 22.08.2012 року, згідно яких виявленні у потерпілого ОСОБА_12 ушкодження у вигляді синців і саден на обличчі, тулубі, крововилив у слизову лівого ока - відносяться до легких тілесних ушкоджень; синці виникли в результаті дії тупого твердого предмета, предметів; садна виникли в результаті дії твердого предмету, предметів з виступаючою нерівною контактуючою поверхнею. Давність утворення пошкоджень може відповідати терміну, зазначеному в обстеженні (т. 1 а.с. 223-224).

Виявлені у ОСОБА_12 ушкодження у вигляді синців і саден на обличчі, тулубі, крововиливи в слизову лівого ока, виникли від не менше 8 травматичних дій тупого твердого предмета, предметів якими могли бути руки і ноги у взутті в область голови, по тулубу, в область правого плеча і лівого стегна; виявлені синці на тулубі зліва і крила таза справа лінійної та овальної форми виникли в результаті дії тупого твердого предмета, предметів з подовженою контактує поверхнею, яким міг бути держак лопати (т. 1 а.с. 233-235).

Зазначені висновки експертизи повністю узгоджуються з показанням самого потерпілого ОСОБА_12 та спростовують версію засудженого щодо добровільного знаходження потерпілого в багажному відділенні джипа та передачі автомобіля «Шкода Октавія».

Доводи захисника, що в діях засудженого відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки вимога ОСОБА_8 не була спрямована на заволодіння якимось майном, а саме, як зазначає захисник в апеляції, не посягала на об`єкт даного злочину - права власності, колегія суддів вважає такі доводи надуманими і такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні норм кримінального закону.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування ст. 189 КК України, які містяться в пунктах 8, 15 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 р. № 10, відповідно до статті 189 КК вимагання полягає у незаконній вимозі… вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим...

При розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 206 КК (протидія законній господарській діяльності), чи злочину, передбаченого статтею 355 КК (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на... вчинення на її користь дій майнового характеру.

Як встановлено судом першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, ОСОБА_8 і невстановлена слідством особа вимагали від потерпілого безоплатно здійснити для ОСОБА_8 роботи по споруді СТО в лівобережній частині м. Дніпродзержинська, що на переконання колегії суддів, є нічим іншим як спонукання потерпілого на вчинення ним на користь обвинуваченого дій майнового характеру.

Доводи захисника, що виключається склад злочину, передбачений ст. 289 КК України, так як ОСОБА_12 володів, користувався і мав право розпоряджатись автомобілем «Шкода Октавія» на підставі довіреності, але не був власником цього автомобіля а тому не може бути потерпілим; що до рішення суду автомобіль був проданий, на думку колегії суддів безпідставні, оскільки вказані доводи не виключають протиправність та суспільну небезпечність дій засудженого та не виправдовують його.

При цьому колегія суддів вважає, що в даному випадку встановлено, що потерпілий ОСОБА_12 на належній правовій підставі володів, користувався і мав право розпоряджатись автомобілем «Шкода Октавія», а той факт, що право власності на потерпілого не було оформлено належним чином, не впливає на об`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторону даного злочину, оскільки засуджений усвідомлював протиправність заволодіння цим транспортним засобом.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що у органу досудового розслідування та суду першої інстанції були достатні як матеріальні так і процесуальні підстави для визнання ОСОБА_12 потерпілим.

Стосовно доводів захисника, що потерпілий продав вказаний автомобіль, про що сторона захисту надавала відповідну довідку, колегія суддів зауважує, що суд, відповідно до ст.275 КПК України 1960 року, розглядає справу тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення, тому суд не може входити в оцінку вказаних дій потерпілого, а вказані обставини не входять в предмет доказування по ст. 289 КК України і не виключають склад злочину або доведеність вини засудженого по даному злочину. Предмет злочину повністю встановлений і досліджений судом на підставі належних, достовірних та допустимих доказів, зокрема показаннях потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , письмовими доказами: протоколом огляду автомобіля з фототаблицею (т. 1 а.с. 71-74) та ін.

Що стосується доводів захисника та засудженого про непричетність останнього до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та невиконання судом першої інстанції вказівок апеляційного суду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Доводи захисника, що обвинувачення за ст. 263 КК України ОСОБА_8 не пред`являлось та досудове розслідування не проводилось, колегія суддів вважає надуманими. Той факт, що резолютивна частина постанови про притягнення в якості обвинуваченого не містить посилання на ч. 1 ст. 263 КК України, не може свідчити про не проведення досудового розслідування та не пред`явлення обвинувачення в цій частині. Так, мотивувальна частина даної постанови містить фабулу інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, формулювання обвинувачення, яке встановлено органом досудового розслідування та кваліфікацію його дій за вказаним законом, що відповідає вимогам ст.ст. 131, 132 КПК України 1960 року.

Враховуючи зазначене, відсутність в резолютивній частині вказаної постанови посилання на ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів розцінює як недолік процесуального документу та механічну описку.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з твердженням захисника, що досудове розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України не проводилось, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна постанова про порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 263 КК України, копію якої вручали стороні захисту (т.1 а.с. 65), постанова про призначення судово-балістичних експертиз та судово-хімічної експертизи, з якими була ознайомлена сторона захисту (т. 1 а.с. 196-210), наявний протокол огляду автомобіля «Шкода Октавія» під час якого був виявлений та вилучений пістолет «ПСМ-Р» серії НОМЕР_2 калібру 9 мм Р.А., який відповідно до висновку експерта № 44/07-167 від 20.07.2012 року є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю (т. 1 а.с. 199-202), постанова про визнання вказаного пістолета речовим доказом (т. 2 а.с. 1-3) та інші процесуальні та слідчі дії, які були проведені в рамках розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і з якими сторона захисту неодноразово ознайомлювалась.

Також, обвинувальний висновок містить обставини справи, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію, посилання на докази та ін. відомості згідно ст. 223 КПК України 1960 року, за ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, вказаний недолік був усунений прокурором, який змінив обвинувачення в суді відповідно ст.ст. 276, 278 КПК України 1960 року. Згідно постанови про зміну обвинувачення в суді від 28.08.2014 року (т. 4 а.с. 55-64), копію якого отримала сторона захисту та їй було надано строк для підготовки до захисту, вказані недоліки щодо посилання на ч. 1 ст. 263 КК України про які зазначав апеляційний суд в попередній ухвалі, були виправлені, під час нового судового розгляду суд першої інстанції розглядав справу в межах нового обвинувачення.

Вина обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового слідства і підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які впізнали пред`явлений їм пістолет, як пістолет, який належав засудженому ОСОБА_8 та який він застосував відносно ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 158-159,162-163). Також вина підтверджується протоколом огляду автомобіля «Шкода Октавія» під час якого, за участю понятих, був вилучений пістолет «ПСМ-Р» серії НОМЕР_2 калібру 9 мм Р.А. (т. 1 а.с. 71-75). Також, приналежність даного пістолета засудженому підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , яка вказувала на характерну ознаку даного пістолета, а саме на колір пістолета.

Також, версія сторони захисту щодо відсутності доказів належності вказаного пістолета засудженому ОСОБА_8 спростовується, зокрема і висновком експерта № 44/07-167 від 20.07.2012 року, згідно якого гільзи, вилучені 02.07.2012 року біля буд. АДРЕСА_2 були стріляні з пістолета «ПСМ-Р» серії НОМЕР_2 калібру 9 мм Р.А, вилученого 30.06.2012 року в ході огляду автомобіля «Шкода октавія» д.н. НОМЕР_3 (т.д.1 л.д.199-202).

З огляду на сукупність, системність та взаємозв`язок зазначених вище доказів, а також на процесуальні підстави для призначення експертизи, колегія суддів вважає, що не має необхідності в призначенні повторної або додаткової судово-балістичної експертизи, а також дактилоскопічної експертизи вказаного пістолета, як не зазначені такі підстави і в апеляції захисника, у зв`язку з чим відповідні доводи сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище викладене, доводи сторони захисту, що досудове розслідування за ч.1 ст. 263 КК України не проводилось і обвинувачення не пред`являлось, колегія суддів вважає надуманими, а вина ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину встановлена в ході судового розгляду і підтверджується доказами, дослідженими судом, та яким суд дав належну правову оцінку і правильно послався на них у вироку.

Посилання захисника, що суд першої інстанції не виконав належним чином вказівок апеляційного суду, які містяться в ухвалі апеляційного суду від 10 грудня 2013 року, щодо суперечностей в показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також даних протоколу огляду автомобіля «Шкода Октавія» стосовно виявлення та вилучення знаряддя злочину ножа, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із пред`явленого обвинувачення в первісній та остаточній редакціях, стороною обвинувачення виключено ознаку ч. 3 ст. 289 КК України погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, яка виразилась начебто в демонстрації засудженим потерпілому ОСОБА_12 ножа і дії засудженого були перекваліфіковані на ч. 2 ст. 289 КК України.

У зв`язку з тим, що обсяг обвинувачення був зменшений, а саме виключено з об`єктивної сторони дії засудженого - демонстрацію потерпілому ножа або інше його застосування, а також з урахуванням, що органом досудового розслідування відмовлено в порушенні кримінальної справи за ч. 2 ст. 263 КК України, колегія суддів вважає, що обставини, про які зазначав апеляційний суд в попередній ухвалі і на які посилається сторона захисту в своїй апеляції, не були обов`язковими для суду першої інстанції під час нового судового розгляду, оскільки дані обставини перестали входити в предмет доказування внаслідок зміни обвинувачення та перекваліфікації дій засудженого.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого та його захисника, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено неповно, одностороннє, з обвинувальним ухилом, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, протоколу судового розгляду, суд повно, всестороннє дослідив всі обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення та в межах доказування, вирішив, у відповідності з законом, клопотання сторін, дав належну оцінку всім доказам: як тим, що підтверджують вину засудженого, так і тим, на які сторона захисту посилалась, як на докази, що спростовують обвинувачення.

Перевіряючи доводи апеляцій сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_8 , колегія суддів прийшла до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказані учасники процесу, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку і показанням засудженого, а саме - невизнання ним своєї вини і повне заперечення своєї причетності до скоєних злочинів. Таку поведінку засудженого колегія суддів розцінює як форму реалізації права засудженого на захист, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, що дана кримінальна справа не підсудна Баглійському районному суду м. Дніпродзержинська, оскільки досудове розслідування здійснювалося Дніпродзержинським міським управлінням внутрішніх справ, який знаходить в Заводському районі м. Дніпродзержинська, а тому справу мав розглядати Заводський районний суд, колегією суддів не встановлено порушення визначення підсудності. При цьому, колегія суддів зауважує, що повноваження Дніпродзержинського МУ розповсюджується на всю територію міста Дніпродзержинська, а не тільки на Заводський район.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_8 , належним чином врахував обставини і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного, який має незняту і непогашену судимість, не працював, має неповнолітню доньку, який не перебуває на обліку у нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання; позицію потерпілих, які на суворому покаранні не наполягали. Враховано обставини, що обтяжують покарання, до яких суд правильно відніс рецидив злочинів.

Таким чином, враховуючи характер вчинених злочинів, їх рівень суспільної небезпеки, а також особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами, можливе тільки за умови ізоляції його від суспільства, тому рішення суду про призначення покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, без конфіскації майна, слід вважати достатнім і справедливим, яке буде відповідати принципу співрозмірності і принципу пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_10 , залишити без змін.

Судді апеляційного суду:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4