В И Р О К
іменем України
"27" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0014750 від 26.09.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрьєве, Путивльського р-ну, Сумської обл., громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працює, холостого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2000 р. за ч. 2 ст. 81 КК України на 1 рік позбавлення волі; вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2003 р. за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2006 р. за ст. 395, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України - остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2009 р. за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнився 16.05.2014 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і маючи не зняті і не погашені, у встановленому законом порядку, судимості, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 26.09.2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні ресторану швидкого харчування «МакДоналдз», за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 2-Г, помітив на одному зі столів майно, яке належить ОСОБА_6 , після чого в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в приміщенні ресторану, швидкого харчування «МакДоналдз» з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_5 взяв зі столу ноутбук фірми «Lenovo», с/н СВ06330892, чорного кольору, вартістю 3 600 гривень, зарядний пристрій до ноутбуку фірми «Lenovo», чорного кольору, с/н 11S36001929ZZ0001149FT, вартістю 300 гривень, гарнітуру, вартістю 30 гривень, та пішов на вихід з вищевказаного приміщення. Однак в цей момент, власник майна ОСОБА_6 викрила дії ОСОБА_5 та почала кричати останньому, щоб він зупинився. ОСОБА_5 , реально розуміючи, що його таємні дії викриті, почав бігти з місця скоєння злочину з викраденими речами з метою уникнення затримання, тим самим продовжив вчинювати дії відкрито. Під час втечі ОСОБА_5 з місця вчинення злочину, потерпіла ОСОБА_6 продовжувала переслідувати його та кричати з метою зупинення, однак ОСОБА_5 дані вимоги ігнорував.

В подальшому, тікаючи з місця вчинення злочину в викраденим майном, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_6 наздоганяє його, викинув ноутбук із зарядним пристроєм та гарнітурою за паркан ресторану «Пітер», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сергієнка, 1-Б, однак був затриманий пересічними громадянами.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення. Обвинувачений визнає повністю обставини скоєння злочину, вказані в обвинувальному акті, щиро кається, просить суворо не карати.

Так, ОСОБА_5 показав, що 26.09.2015 року відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_6 ноутбук та аксесуари до нього.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів відносно особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, має не зняті та непогашені, в установленому законом порядку, судимості; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку за місцем реєстрації з діагнозом: залишкові зміни перенесеного туберкульозу верхньої долі легені у вигляді численних туберкулом, категорія 5.1.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття в скоєному та сприяння досудовому слідству у розкритті злочину.

Обтяжуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, беручи до уваги той факт, що обвинувачений вчинив повторно новий умисний злочин, маючи не зняті і не погашені, у встановленому законом порядку, судимості, через невеликий строк після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків та не став на шлях виправлення, вважає за вірне обрати обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З врахуванням даних обставин та особи винного, суд не погоджується з позицією захисту щодо можливості застосування відносно обвинуваченого ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений. Шкода, завдана обвинуваченим при вчиненні кримінального правопорушення відшкодована та потерпіла подала заяву про те, що не має до ОСОБА_5 претензій матеріального характеру.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 26 вересня 2015 року, дати його фактичного затримання в порядку статті 208 КПК України.

Речові докази: ноутбук фірми «Lenovo», с/н СВ06330892, зарядний пристрій до ноутбуку, гарнітура, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її власності; СД-диск з відеозаписом з камер відео спостереження ресторану швидкого харчування «МакДоналдз», що приєднаний до матеріалів справи, - залишити у матеріалах справи .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: