Старший слідчий слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених у ньому.
Слідчий суддя ознайомившись із клопотанням, та доданими до нього матеріалами, приходить до наступного висновку.
19 січня 2015 року водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz R500» д.р.н. НОМЕР_1 , порушуючи ПДР України, здійснив наїзд на неповнолітніх пішоходів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після чого з місця ДТП зник. Автомобіль марки «Mersedes Benz R500» д.р.н. НОМЕР_1 був виявлений працівниками міліції 20 січня 2015 року у дворі будинковолодіння ОСОБА_8 , що знаходиться по вул. Лубенській, 198 в м. Кременець.
30 жовтня 2015 року в прокуратуру Тернопільської області надійшов лист з Головного слідчого управління МВС України про повернення постанови про призначення службового розслідування.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
За змістом ч. 2 ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Слідчим слідчого відділу прокуратури Тернопільської області до клопотання не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів та обґрунтувань. По своїй суті клопотання слідчого ґрунтується у посиланні на єдину ст.40 КПК України, відповідно до якої обсяг повноважень слідчого носить невичерпний характер. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, і є самостійним у своїй процесуальній діяльності (ч.5 ст.40 КПК України.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням слідчий належним чином не обґрунтував необхідність призначення службової перевірки саме на підставі ухвали слідчого судді і в чому полягає неможливість призначення перевірки на підставі постанови слідчого або прокурора, адже збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, до числа яких п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України відносить слідчого і прокурора, а не слідчого суддю.
Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належать здійснення у порядку передбаченому, КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому ст. 247 КПК України. Положення КПК України не передбачають повноважень слідчого судді призначати або ж зобов`язувати проводити службову перевірку.
Окрім цього ст.132 КПК України не передбачає такого заходу забезпечення кримінального провадження як призначення перевірки, не регламентує порядок розгляду таких клопотань слідчого, обсяг доказування при розгляді такого клопотання, критерії, за якими слідчий суддя повинен визначати достатність підстав для зобов`язання призначення проведення перевірки.
Виходячи з вищевикладеного, клопотання слідчого відділу прокуратури Тернопільської області до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,3, 9, 40, 131,132, 308 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1