Справа № 11-181/11 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № Доповідач: Голубицький С. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Голубицького С.С.,

суддів - Данка В.В., Макарова Ю.М.,

за участю прокурора Тарнавського Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляцію прокурора на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2010 року, якою задоволено спільне подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_1 невідбутої частини покарання більш мяким у вигляді виправних робіт

в с т а н о в и л а :

Зазначеною постановою задоволено спільне подання адміністрації Личаківської ВК № 30 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_1 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш мяким у вигляді виправних робіт, замінено невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 4 дні позбавлення волі на виправні роботи з відрахуванням в дохід держави 20 % від заробітку.

На дану постанову подано апеляцію прокурором в якій він вказує, що при розгляді подання суд не повністю взяв до уваги дані про особу засудженого ОСОБА_1, який раніше неодноразово був судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі і двічі звільнявся умовно достроково, однак належних висновків для себе не зробив і знову скоїв тяжкий злочин за який в даний час відбуває покарання. При цьому судом було взято до уваги лише те, що за час відбування покарання в Личаківській ВК № 30 ОСОБА_1 два рази заохочувався протягом трьох місяців 2010 року, проте не було враховано всього періоду відбування ним покарання під час якого він допустив злісне порушення режиму утримання зберігав мобільний телефон, за що постановою начальника установи йому оголошено сувору догану. Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки заміна невідбутої частини покарання ОСОБА_1 більш мяким у вигляді виправних робіт не здатна досягнути мети його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, передбаченої ст. 50 КК України, не відповідає матеріалам справи та суперечить вимогам ст. 82 КК України, і просить вказану постанову скасувати, а справу скерувати на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи і зміст апеляції, вислухавши виступ прокурора на її підтримку, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27 серпня 2009 року ОСОБА_1 був засуджений за ст.ст. 15 ч. 2 - ст. 185 ч. 3, 185 ч. 3, 263 ч. 1, 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі і на час розгляду подання відбув 1 рік 8 місяців 26 днів, тобто половину призначеного строку покарання.

Задовольняючи подання адміністрації Личаківської ВК № 30 і спостережної комісії Шевченківської райдержадміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_1 більш мяким районний суд, взявши до уваги характеризуючи дані про особу засудженого, який під час відбування покарання впродовж 2010 року мав два заохочення за добросовісне відношення до праці та позитивно характеризується адміністрацією виправної колонії, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Даний висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і доводами апеляції не спростований.

Так, з матеріалів подання вбачається, що адміністрацією Личаківської ВК № 30 ОСОБА_1 характеризується позитивно, у червні та вересні 2010 року за зразкову поведінку і добросовісне відношення до праці заохочувався правами начальника колонії.

Із змісту спільного подання адміністрації ВК № 30 і спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації вбачається, що ОСОБА_1 до роботи відноситься добросовісно, має зразкову поведінку, приймає активну участь в суспільно-корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов у відділенні. Робить вірні висновки зі свого злочинного минулого та запевняє, що більше на шлях вчинення злочину не встане.

Відповідно до наявного у справі гарантійного листа ПП « Данмарбуд » у випадку звільнення ОСОБА_1 з місць позбавлення волі дане підприємство гарантує його працевлаштування на посаді робітника будівельних робіт.

З наданої адміністрацією виправної колонії довідки про стягнення та заохочення ОСОБА_1 вбачається, що накладене на нього 25. 11. 2009 року стягнення за зберігання мобільного телефону було знято відповідно до вимог п. 14 ст. 134 КВК України, а тому колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та правильно, всупереч доводів прокурора, не прийняв його до уваги при розгляді подання.

Що стосується минулих судимостей ОСОБА_1 то призначені за ними покарання останнім вважаються відбутими.

Згідно змісту ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш мяким судом мають бути враховані характеризуючі дані про особу засудженого на час розгляду подання.

Наявні в матеріалах справи характеризуючи дані про особу ОСОБА_1 і, зокрема, його зразкова поведінка під час відбування визначеного покарання в місцях позбавлення волі, негативне ставлення до скоєного злочину та добросовісне відношення до праці є ознаками того, що він став на шлях виправлення.

Як видно із матеріалів справи, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_1 відбув 1 рік 8 місяців 26 днів позбавлення волі, тобто трохи більше половини строку призначеного покарання.

З врахуванням викладеного колегія приходить до висновку, що у суду першої інстанції були передбачені законом підстави для застосування у відношенні засудженого ОСОБА_1 вимог ст. 82 КК України, а тому не може погодитись з думкою прокурора про невідповідність постанови вимогам закону та вважає, що при даних умовах можливе досягнення мети покарання визначеної у ст. 50 КК України.

Зважаючи на це апеляційний суд приходить до висновку, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляції прокурора не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2010 року, якою задоволено спільне подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_1 невідбутої частини покарання більш мяким у вигляді виправних робіт, замінено невідбуту ним частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш мяке у вигляді виправних робіт на термін 1 рік 4 місяці 4 дні з відрахуванням в дохід держави від заробітку 20% без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий : /підпис/.

Судді : /підписи/.