Справа № 1311/1602/12
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2015 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
підсудного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка-Бузька кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитно Рівненської області, з повною вищою освітою, одруженого, такого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, проходить службу на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 , полковник, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 410 КК України,
в с т а н о в и в :
підсудний ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, на яку покладались організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , повинен був діяти у відповідності до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 3.1.2, 3.1.9 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300, п.п. 1.4, 1.5, 2.6, 3.8 «Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів», затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686, ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» та пунктом 2 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95, однак, у порушення вимог вказаного вище законодавства та всупереч інтересів служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи службовим становищем та вчиняючи дії, безпосередньо спрямовані на незаконне заволодіння іншим військовим майном - коштами військової частини НОМЕР_3 , став на злочинний шлях.
Зокрема, підполковник ОСОБА_4 на виконання вимог наказу Міністра оборони України від 24.09.2001 №349 "Про затвердження Положення про порядок оренди і сплати орендованого житла в Збройних Силах України" (чинний на момент звернення до суду першої інстанції із позовною заявою) до командування військової частини НОМЕР_1 , якій підпорядковувались військові частини в яких проходив службу ОСОБА_4 , із заявами (рапортами) про найм або оренду для нього житла не звертався, оскільки достовірно знав, що у відповідності до п. 7 зазначеного наказу Міністра оборони України житлові приміщення, що орендуються, виділяються безквартирним військовослужбовцям та членам їх сімей, а тому і підстав для оформлення договорів оренди (найму) житлових приміщень для нього, ОСОБА_4 , не було, так як за час проходження служби у період із 1998 року по 2006 рік він повністю забезпечувався службовим житлом за місцем проходження служби у військових частинах А4623 (м. Кам`янка-Бузька Львівської обл.), А1573 (м. Рівне), А1822 ( АДРЕСА_2 ) та А1463 ( АДРЕСА_3 ).
Проте, 06.10.2008 підполковник ОСОБА_4 перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , зловживаючи службовим становщем, звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 щодо відшкодування йому матеріальних збитків за піднайом житла у період із 1998 року по 2006 рік на загальну суму 162791,63 грн. з урахуванням індексу інфляції, хоча достовірно знав, що службовим житлом він той час був забезпечений, а розрахунок ніби-то завданої йому шкоди провів самостійно, без надання до суду підтверджуючих документів. Продовжуючи свою протиправну діяльність спрямовану на незаконне заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_2 , у жовтні 2008 року ОСОБА_4 , будучи командиром військової частини НОМЕР_3 , зловживаючи службовим становищем, всупереч п.п. 1.4, 1.5, 2.6 Інструкції, з метою прийняття Мукачівським міськрайонним судом помилкового рішення на його користь, не забезпечив реєстрацію своєї позовної заяви до військової частини НОМЕР_3 у журналі реєстрації вхідних документів військової частини, без письмової згоди керівника військової частини НОМЕР_1 (вищестоящого командування) представив до суду особисто складену ним заяву від імені командира військової частини НОМЕР_2 , вказавши у ній, що військова частина визнає позовні вимоги та просить суд розглянути адміністративний позов ОСОБА_4 без представника військової частини НОМЕР_3 .
На підставі поданих ОСОБА_4 документів, щодо визнання позовних вимог військовою частиною, командиром якої являвся на той час він сам, проведених безпідставних розрахунків належної до виплати компенсації та розгляду справи без участі представника військової частини, 21.10.2008 Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області будучи введеним в оману, прийняв помилкове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі та видано виконавчий лист № 2-2914/08 від 21.10.2008 про накладення арешту на реєстраційний рахунок військової частини НОМЕР_2 по коду програмної кваліфікації 2101020 «Утримання особового складу Збройних Сил України» КЕКВ1112 «Грошове утримання військовослужбовців», який передано на виконання до відділу Державної виконавчої служби Кам`янко-Бузького районного управління юстиції Львівської області. Надалі, підполковник ОСОБА_4 знаючи про неправомірне рішення Мукачівського міськрайонного суду, діючи з метою незаконного заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_2 , зловживаючи службовим становищем, всупереч п. 3.8 Інструкції, не забезпечив оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2008, винесеного не на користь військової частини НОМЕР_3 , а також, приховав вказаний факт - прийняття незаконного судового рішення не на користь військової частини від вищестоящого командування з метою унеможливлення його оскарження та завершення свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем підпорядкованої військової частини.
У подальшому, 26.12.2008 та 22.01.2009 посадовими особами управління Державного казначейства у ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наданих посадовими особами відділу Державної виконавчої служби Кам`янко-Бузького районного управління юстиції платіжних вимог та постанов про відкриття виконавчого провадження здійснено безспірне стягнення грошової компенсації за піднайом (найм) житлових приміщень з урахуванням індексу інфляції на користь ОСОБА_4 на загальну суму 162791,63 грн., внаслідок чого, державі, в особі військової частини НОМЕР_2 завдано збитків.
Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що він перебував на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , зловживаючи службовим становищем, звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 щодо відшкодування йому матеріальних збитків за піднайом житла у період із 1998 року по 2006 рік на загальну суму 162791,63 грн., хоча був забезпечений службовим житлом. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати. При призначенні йому покарання просить застосувати до нього ст. 69 КК України, оскільки він щиро розкаються у вчиненому, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, має на утриманні неповнолітню дитини та пристарілу матір.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину повністю та обєктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства доказами.
Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 був командиром у в/ч НОМЕР_4 з 2000 по 2004 р.р., але точно цього ствердити не може.Командири військової частини проживали у будинку офіцерського складу. У квартирі АДРЕСА_4 перед ОСОБА_4 проживав ОСОБА_6 , а після ОСОБА_7 у даній квартирі проживав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Проте, чи проживав ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_4 та чи така за ним рахувалась йому невідомо. Зазначив, що в даній квартирі він був лише 3-4 рази, там святкували Новий рік, дні народження. Ввважає, що в згаданій квартирі ніхто не проживав, оскільки вана вважалась командирською, однак бачив там підсудного з сім`єю і коли той був командиром, то в квартирі АДРЕСА_4 не мав права ніхто проживати.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з 1994 р. він проходить службу у вйськовій частині, однак не може пригадати періоду, коли проходив службу ОСОБА_4 . У квартирі АДРЕСА_5 завжди проживали командири. Чи проживав у даній квартирі ОСОБА_4 йому невідомо, однак коли він був у квартирі, то бачив там сім`ю підсудного. Вказав, що покази, дані ним на досудовому слідстві в даний час не підтримує. Допитаний судом свідок ОСОБА_11 пояснив, що йому невідомо, де проживав ОСОБА_4 Квартира АДРЕСА_5 як правило завжди була закріплена за командирами роти і, коли він прийшов на службу у дану військову частину то в квартирі АДРЕСА_5 проживав майор ОСОБА_9 , а в даний час проживає майор ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з 2009 року він проходить службу у в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_2 . В даний час являється підлеглим по службі ОСОБА_4 . У квартирі АДРЕСА_5 постійно проживали командири роти, зокрема в даний час там проживає і він, ордеру на квартиру не отримував. Зазначив, що в довідці, яку він видавав, була допущена помилка та вказано хто проживав у квартирі, тоді як правильно слід була вказати за ким квартира закріплена. Допитаний судом свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_4 був його командиром з 2000 р по 2003р.р. Квартира АДРЕСА_5 завжди закріплена за командиром роти. Чи проживав ОСОБА_4 в даній квартирі йому невідомо, але те, що дана квартира була за ним закріплена це точно. Проте, чи хтось інший із військовослужбовців проживав у даній квартирі йому невідомо. Ключі від кварти могли бути як у ОСОБА_4 так і у старшини. Пояснив також, що був у гостях в ОСОБА_4 , однак не пригадує чи була там сім`я підсудного. Де проживав ОСОБА_7 йому невідомо, хоча той мав можливість проживавти у квартирі АДРЕСА_5 . Вказав, що у ОСОБА_7 був автомобіль темно- синього кольору, який в денний час автомобіль стояв на стоянці, а у нічний йому невідомо. Зазначив, що якщо квартира пустує, то за згодою командира роти в ній може проживати інша особа. Він же, ОСОБА_14 , маючи службову квартиру, проживав у с. Малнів у батьків. Вважає, що якщо б він, написав рапорт про те, що йому потрібна квартира, то житлова комісія вирішила б дане питання.
Вина підсудного ОСОБА_4 доводиться також матеріалами кримінальної справи, перевіреними та дослідженими в судовому засіданні, а саме: -довідкою № 52 від 08.02.2006, виданою начальником КЕВ м. Рівне та командиром в/ч НОМЕР_5 , з якої вбачається, що гр. ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 та перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_5 ( АДРЕСА_6 ). За час проходження служби у даній військовій частині проживав у службовому приміщенні;
-довідкою № 228 від 25.04.2012 р., виданою командиром військової частини НОМЕР_4 , з якої вбачається, що у період із 2000 р. по 2010 р. у квартирі № 6 Будинку офіцерського складу військової частини НОМЕР_4 проживали наступні мешканці: ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 ;
-повідомленням № 119 від 08.02.2012 р. із військової частини НОМЕР_1 , з якого вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_4 у період із 2008 по 2011 р.р. під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 із заявами (рапортами) про оренду, винайм для нього житла, як такого, що не забезпечений житлом, не звертався.;
-повідомленням № 161 від 08.02.2012 р. із військової частини НОМЕР_2 з якого вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_4 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 із заявами (рапортами) про оренду, найм для нього житла, не звертався;
-повідомленням № 606 від 16.02.2012 р. із квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова згідно з яким, гр. ОСОБА_4 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 був зареєстрований та проживав у кімнаті № НОМЕР_6 гуртожитку військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 разом із своєю сім`єю;
- звітом про результати внутрішнього фінансового аудиту окремих питань фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_2 № 234/5/32 від 02.03.2012 р. відповідно до якого посадовими особами управління Державного казначейства у Кам`янка-Бузькому районі Головного Управління Державного казначейства України у Львівській області на підставі наданих посадовими особами відділу ДВС Кам`янка-Бузького РУЮ платіжних вимог та постанов про відкриття виконавчого провадження з реєстраційного рахунку в/ч НОМЕР_2 по коду програмної кваліфікації 2101020 «Утримання особового складу Збройних Сил України» КЕКВ 1112 «Грошове утримання військовослужбовців» проведено безспірне стягнення грошової компенсації за піднайом (найм) житлових приміщень з урахуванням індексу інфляції на користь ОСОБА_4 на загальну суму 162791,63 грн.
Разом з тим, відповідно до інформації що визначена у довідці командира військової частини НОМЕР_2 від 08.02.2012 р. № 161 та командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2012 р. № 119 слідує наступне, що військовослужбовець ОСОБА_4 під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 із заявами (рапортами) про оренду, найм для нього житла до командування відповідних частин, не звертався. Крім того, відповідно до наданої інформації, що визначена у довідці тимчасо-виконуючого посаду начальника квартирно-екснлуатаційного відділу м. Львова від 16.02.2012 р. № 606 та тимчасово виконуючого посаду начальника Яворівської-експлуатаційної частині району від 16.02.2012 р. № 352 договори оренди (найму) житлових приміщень на вшевказаного військовослужбовця не оформлялись; - звітом про результати внутрішнього фінансового аудиту окремих питань фінансово-господарської діяльності вій ськової частини НОМЕР_7 № 234/5/7 від 19.07.2012 р., згідно з яким посадовими особами управління Державного казначейства у ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наданих посадовими особами відділу ДВС Кам`янка-Бузького РУЮ вимог та постанов про відкриття виконавчого провадження з реєстраційного рахунку в/ч НОМЕР_2 по коду програмної кваліфікації 2101020 «Утримання особового складу Збройних Сил України» КЕКВ 1112 «Грошове утримання військовослужбовців» проведено безспірне стягнення грошової компенсації за піднайом (найм) житлових приміщень з урахуванням індексу інфляції на користь ОСОБА_4 на загальну суму 162791,63 грн.
При цьому, в порушення вимог наказу МОУ від 24.09.2001 № 349 «Про затвердження Положення про порядок оренди і сплати орендованого житла в Збройних Силах України, відповідно до інформації, що визначена у довідці командира військової частини НОМЕР_2 від 08.02.2012 р. № 161 та командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2012 р. № 119 слідує наступне, що військовослужбовець ОСОБА_4 під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 із заявами (рапортами) про оренду, найм для нього житла до командування відповідних частин, не звертався. Крім того, відповідно до наданої інформації, що визначена у довідці тимчасо-виконуючого посаду начальника квартирно-екснлуатаційного відділу м. Львова від 16.02.2012 р. № 606 га тимчасово виконуючого посаду начальника Яворівської-експлуатаційної частині району від 16.02.2012 р. № 352 договори оренди (найму) житлових приміщень на вшевказаного військовослужбовця не оформлялись.
За встановлених та перевірених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що злочинні дії підсудного ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 410 КК України за кваліфікуючими ознаками викрадення іншого військового майна - грошових коштів, військовою службовою особою поєднане із зловживанням службовим становищем.
Призначаючи підсудному ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, котрий позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину а також мати похилого віку, є учасником АТО, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненому,обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.
Суд вважає, що підсудному ОСОБА_4 слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, застосувавши ст. 69 КК України. До такого висновку суд прийшов із врахуванням особи підсудного, зокрема того, що підсудний вперше притягуються до кримінальної відповідальності, та з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання кожного з них та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, те, що підсудний є учасником бойових дій в зоні проведення АТО, має на утриманні неповнолітню дитину та мати похилого віку.
Речовий доказ по справі довідку за № 52 від 08.02.2006р. слід залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи.
Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
Речовий доказ по справі довідку за № 52 від 08.02.2006р. зберігати в матеріалах кримінальної справи.
Раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копій вироку.
Суддя ОСОБА_1