Справа № 152/1226/15-к
В И Р О К
іменем України
11 вересня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,

Обвинувачений ОСОБА_4 18.07.2015 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Мічуріна в м. Шаргород Вінницької області повз нежилий будинок під №9, помітив на подвір`ї автомобіль марки «Шкода Октавія» з державним номером НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , який проживає по цій же вулиці в будинку під АДРЕСА_2 . Підійшовши до автомобіля, обвинувачений ОСОБА_4 вирішив вчинити крадіжку майна, що знаходиться в автомобілі. Пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б спостерігали за його діями, обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, відкривши незамкнені передні дверцята автомобіля зі сторони водія, проник в салон автомобіля, де відкрив вбудовану шухлядку, в якій виявив чоловічу сумочку з грошима в сумі 1221 грн. грошовими купюрами різного номіналу, які вирішив викрасти разом із сумочкою вартістю 100 грн. Проте, викрасти сумочку із грошима обвинувачений не встиг, так як, не вийшовши з автомобіля, був зупинений його власником ОСОБА_5 , котрий затримав обвинуваченого і не дав змоги викрасти та вільно розпорядитися сумочкою вартістю 100 грн. з грошовими коштами в сумі 1221 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 18.07.2015 року він перебував у стані алкогольного сп`яніння і вирішив піти в м. Шаргород. Приблизно о 10 годині 30 хвилин він проходив по вул. Мічуріна, де на одному із подвір`їв нежилого домоволодіння помітив припаркований автомобіль «Шкода Октавія». Він вирішив спробувати відкрити автомобіль і щось із нього викрасти. Підійшовши ближче до автомобіля, він подивився, чи немає навкруги людей або власника автомобіля. Так як він нікого не помітив, то спробував відкрити передні дверцята автомобіля з боку водія. Автомобіль був незамкнений і дверцята відразу відкрилися. Після цього він сів на сидіння водія і відкрив бардачок, де побачив сумочку. Він взяв сумочку, відкрив, виявив, що там були гроші купюрами різного номіналу, понад 1000 грн. Закривши сумочку, він вирішив викрасти її разом із грошима, вийти з автомобіля, закрити його, а потім повернутися до себе додому, в с. Козлівка, де витратити грошові кошти на власні потреби. Проте, викрасти сумочку з грошима він не зміг, так як до автомобіля підбіг невідомий чоловік, який сказав йому, що є власником автомобіля і наказав покласти сумочку з грошима. Він злякався власника автомобіля ОСОБА_5 , який затримав його, зв`язавши руки і викликав працівників міліції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, який передбачений ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_3 , думку потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме: 18.07.2015 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи по вул. Мічуріна в м. Шаргород Вінницької області повз нежилий будинок під №9, помітив на подвір`ї автомобіль марки «Шкода Октавія» з державним номером НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , який проживає по цій же вулиці в будинку під АДРЕСА_2 . Підійшовши до автомобіля, обвинувачений ОСОБА_4 вирішив вчинити крадіжку майна, що знаходиться в автомобілі. Пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б спостерігали за його діями, обвинувачений ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, відкривши незамкнені передні дверцята автомобіля зі сторони водія, проник в салон автомобіля, де відкрив вбудовану шухлядку, в якій виявив чоловічу сумочку з грошима в сумі 1221 грн. грошовими купюрами різного номіналу, які вирішив викрасти разом із сумочкою вартістю 100 грн. Проте, викрасти сумочку із грошима обвинувачений не встиг, так як, не вийшовши з автомобіля, був зупинений його власником ОСОБА_5 , котрий затримав обвинуваченого і не дав змоги викрасти та вільно розпорядитися сумочкою вартістю 100 грн. з грошовими коштами в сумі 1221 грн.
До вказаного висновку суд прийшов, виходячи із аналізу норм кримінального законодавства.
Так, відповідно до ч.1 ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Частиною 3 ст.15 КК України встановлено, що замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не встиг викрасти з автомобіля належне потерпілому ОСОБА_5 майно, то він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочини за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Також, при призначенні покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст.66-67 КК України, суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.16 КК України, кримінальна відповідальність за готування до злочину і замах на злочин настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчений злочин.
При призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця (ч.1 ст.68 КК України).
За вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу) (ч.3 ст.68 КК України).
ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.54, 55). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_5 , який не має до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій і просить суворо не карати, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нового злочину.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Чоловічу сумочку вартістю 100 грн. з грошовими коштами в сумі 1221 грн., що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження і знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_5 до вирішення кримінальної справи (а.с.45-46), слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_5 .
Цивільні позови у даній кримінальній справі не заявлялися.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.3 ст.15, ч.1 ст.185, ст.68 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і засудити до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання цим вироком суду законної сили не застосовувати.
Речовий доказ: чоловічу сумочку та грошові кошти в сумі 1221 грн. повернути потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1