Справа № 1-2/11
ПОСТАНОВА

04 жовтня 2013 року

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області в особі головуючого Гецко Ю. Ю. розглянувши апеляцію державного обвинувача, старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1 на вирок Берегівського районного суду від 17.05.2013 року по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 364 КК України,

встановив:

Вироком Берегівського районного суду від 17 травня 2013 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, а за ч. 3 ст. 364 КК України до 5 (пяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням функцій представника влади у правоохоронних органах строком на 3 (три) роки без конфіскації його майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_2 5 (пять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням функцій представника влади у правоохоронних органах строком на 3 (три) роки без конфіскації його майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

Державним обвинувачем-старшим прокурором Берегівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3-31.05.2013 року подана апеляція на вирок Берегівського районного суду від 17.05.2013 року з порушенням вимог ст. 350 КПК України (1960 року), а саме: в апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку щодо ОСОБА_2 у звязку з невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням закону. Між тим, зі змісту апеляції прокурора не вбачається, у чому саме полягає невідповідність викладених у вироку висновків фактичним обставинам справи та істотне порушення кримінально-процесуального закону. Крім того, в апеляції не міститься посилання на відповідні аркуші справи в підтвердження вищевказаних доводів про незаконність вироку і, зокрема, у підтвердження доводів про те, що ОСОБА_2 після скоєння злочину звільнений із посади. Крім цього з апеляції не вбачається, в чому саме полягає невиконання судом першої інстанції вказівок апеляційного суду, які дані в ухвалі від 09.12.2012 року.

Відповідно до ст. 352 КПК України (1960 року), у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог передбачених ст. 350 КПК України (1960 року), головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху.

За таких обставин, апеляцію державного обвинувача-старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1 - на вирок Берегівського районного суду від 17.05.2013 року слід залишити без руху та повідомити державного обвинувача-старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1 - про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 350, 352 КПК України,

постановив:

Апеляцію державного обвинувача, старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1 на вирок Берегівського районного суду від 17.05.2013 року по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 364 КК України залишити без руху.

Повідомити державного обвинувача-старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1-про необхідність виконання вимог вказаної постанови протягом семи діб.

В іншому разі апеляція визнається такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4