Справа № 127/7169/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 23.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001102 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котівка Путивльського району Сумської області, громадянина України, українця, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 28.04.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 23 лютого 2015 року приблизно о 00:30 год., перебуваючи на перехресті вулиць Некрасова-Коцюбинського у м. Вінниці, біля ТЦ «Алі-Баба», підійшовши до ОСОБА_5 та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у нього мобільний телефон торгової марки «Fly» сірого кольору. Після того як ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 вищевказаний телефон, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна ОСОБА_4 , з корисливих спонукань, маючи на меті матеріально збагатитись, керуючись жагою до легкої наживи, тримаючи телефон у руках, діючи відкрито та умисно, не реагуючи на прохання ОСОБА_5 повернути мобільний телефон, з метою заволодіння ним, втік з місця події у напрямку вул. Папаніна у м. Вінниці. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 , згідно висновку товарознавчої експертизи №297 від 22.02.2015 року, матеріальну шкоду в сумі 153,72 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочину визнав та суду повідомив, що він 23.02.2015 року на перехресті вулиць Некрасова-Коцюбинського зустрів ОСОБА_5 , якого раніше не знав, та попросив в нього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Так, отримавши мобільний телефон, він втік в сторону залізничного вокзалу. Потерпілий намагався його наздогнати, кричав про повернення телефону. Пізніше його затримали працівники міліції біля залізничного вокзалу, разом з якими був і потерпілий. Працівникам міліції він добровільно повернув викрадений мобільний телефон.

З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження вбачається, що 23.02.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 . Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 23.02.2015 року близько 01 години на перехресті вулиць Коцюбинського-Некрасова заволоділа його мобільним телефоном «Fly» вартістю 1250 гривень, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.02.2015 року.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 23.02.2015 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно заяви ОСОБА_4 від 23.02.2015 року, він добровільно передав працівникам міліції мобільний телефон «Fly».
З висновку експерта № 297 від 22.02.2015 року вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly» моделі «Е185» в корпусі сірого кольору з картою пам`яті на момент вчинення крадіжки, при умові робочого стану, станом на 23.02.2015 року, складала 153,72 грн.
Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 27.02.2015 року телефон мобільного зв`язку марки «Fly» моделі «Е185» сірого кольору приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та передано власнику для зберігання, що підтверджується відповідною розпискою від 04.03.2015 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналіз наведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджується сукупністю доказів у справі. Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він не оспорює факт заволодіння майном потерпілого, а саме мобільним телефоном марки «Fly» моделі «Е185», повністю підтверджує час, місце та спосіб вчинення злочину, зазначає на відкрите заволодіння майном потерпілого, оскільки чув та бачив, що потерпілий його наздоганяв та просив повернути телефон.

Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить, що обвинуваченням доведено винуватість ОСОБА_4 , надані докази є достатніми для висновків суду та надання правової кваліфікації дії обвинуваченого.

Оцінивши сукупність доказів у справі, прийнявши до уваги зазначені положення Пленуму та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З характеристики вбачається, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, скарг та компрометуючих матеріалів на його поведінку від мешканців будинку не надходило.

Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка № 20-979 від 03.03.2015 року ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває. Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 24.02.2015 року № 559-м ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває. Згідно вимоги про судимість та копій судових рішень, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз судимий 28.04.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На даний час відбуває зазначене покарання.

Таким чином обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, не працює, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин в період непогашеної судимості за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.06.2010 року, на даний час відбуває покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2015 року та вчинив злочин до постановлення вказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи становлять 393,60 гривень та вирішити питання про речові докази.
Керуючись ст. 65-67, 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, яке визначити шляхом часткового складання призначеного покарання з невідбутим покаранням за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2015 року, у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня постановлення вироку, тобто з 01.09.2015 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання відбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2015 року з 25.02.2015 року по 31.08.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 393,60 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Fly» моделі «Е185» в корпусі сірого кольору, переданий потерпілому ОСОБА_5 на зберігання залишити останньому.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: