Справа № 11а-793 / 2010 р. Головуючий у І інстанції Карбовнік І.М.
Категорія ст.307 ч.2 Доповідач Яременко О.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого Галапаца І.І.,

Суддів Волинця М.М., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Шахрайчук Н.І.,

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх захисника-адвоката ОСОБА_3 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 06 липня 2010 року,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_1,

який народився 25 березня 1970 року в м. Жовкві

Львівської області, українця, громадянина України, з

середньо-професійною освітою, не працюючого, одруженого,

раніше судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1

Львівської області,

засуджено

за ч.2 ст. 307 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання обчислюється з 06 липня 2010 року.

ОСОБА_2,

який народився 14 липня 1985 року в с. Зарудці

Жовківського району Львівської області,

українця, громадянина України, з середньо-спеціальною

освітою, не одруженого, засудженого 23.11.2007 року

вироком Шевченківського районного суду м. Львова

за ст. 309 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі,

на даний час відбуваючого покарання в

Держівській ВК-110 УДДУПВП у Львівській області,

засуджено

за ч.4 ст.27, ч.2 ст. 307 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.11.2007 року і за сукупністю вироків ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з конфіскацією майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишено без зміни взяття під варту.

Строк відбуття покарання обчислюється з 11 лютого 2009 року.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

На початку серпня 2008 року ОСОБА_1, на телефонне прохання засудженого ОСОБА_2, який шляхом умовляння схилив його до умисного, незаконного придбання, виготовлення та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в місця позбавлення волі 1,3825 грам опію ацетильованого, незаконно придбав, шляхом збирання сухих головок рослин маку в с. Гряда Жовківського району Львівської області, подрібнив їх, а потім у лісовому масиві методом варіння виготовив пастоподібну речовину темно-коричневого кольору, яка є опієм ( опій ацетильований ), який відноситься до особливо-небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено масою у висушеному стані 1,3825 грам, який, зберігаючи при собі, незаконно переніс до свого житлового будинку, де розфасував в чотири поліетиленових пакети, котрі потім вставив у фільтри чотирьох сигарет марки „ Ронсон та продовжив незаконно зберігати їх з метою збуту. В подальшому Кузів В.С.13.08. 2008 року перебуваючи на подвірї сім ї ОСОБА_4, передав ОСОБА_4 вищевказані наркотичні засоби в кількості чотирьох пакетиків з вмістом , згідно висновку експерта, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено опій ( опій ацетильований ) масою у висушеному стані 1,3825 грам, для передачі в місця позбавлення волі засудженому ОСОБА_2 Того ж дня, коли ОСОБА_4 здійснював передачу засудженому ОСОБА_2, при перевірці її вмістимого, працівники Держівської ВК-110 УДДУПВП у Львівській області виявили наркотичну речовину та вилучили її.

На вирок суду засуджені та їх захисник адвокат ОСОБА_3 подали апеляції.

Захисник у своїй апеляції вважає вирок суду незаконним, вказуючи, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Покликається на те, що засуджені на досудовому слідстві оговорили себе під впливом психологічного та фізичного тиску з боку працівників міліції, та дали неправдиві покази щодо вчинення ними інкримінованого їм злочину. Зазначає, що досудове слідство проводилось без участі захисника, чим було порушено право засуджених на захист. Під час досудового слідства слідчим не було проведено огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події. Не погоджується з тим, що суд не взяв до уваги покази засуджених під час судового слідства. При цьому захисник вказує, що факт підбурювання шляхом умовляння ОСОБА_2 ОСОБА_1 до вчинення даного злочину не є підтвердженим, як не підтверджений і факт умисного незаконного придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту в місця позбавлення волі ОСОБА_1 наркотичного засобу.

Враховуючи наведене просить вирок суду скасувати та закрити провадження по даній справі.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй апеляції вважає вирок суду незаконним. Вказує на неповноту та однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Покликається на те, що не вчиняв даного злочину та на відсутність в суду доказів, які б свідчили про його вину.

Стверджує, що оговорив себе на досудовому слідстві під психологічним тиском працівників міліції, а суд при прийнятті рішення, в порушення вимог закону, поклав в основу вироку покази, здобуті незаконним шляхом.

На підставі наведеного засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати та винести справедливе рішення.

Засуджений ОСОБА_2 у своїй апеляції та доповненні до неї вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Вказує на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону під час досудового слідства, а також на порушення на досудовому слідстві його права на захист. Покликається на те, що постанова про порушення щодо нього кримінальної справи була винесена без достатніх на це підстав і у справі відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні вказаного злочину. При цьому вказує, що засуджений ОСОБА_1 заперечив той факт, що він ( ОСОБА_2) схиляв його до вчинення даного злочину, а покази дані ОСОБА_1 на досудовому слідстві є неправдивими, даними ним під тиском працівників міліції.

На підставі наведеного ОСОБА_2 у апеляції просить вирок суду скасувати а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду а у доповненні до апеляції просить помякшити призначене йому судом покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_1, який підтримав подану ним та захисником апеляцію, ОСОБА_2, який підтримав свою та захисника апеляцію і просив вирок скасувати а справу направити на новий судовий розгляд, думку прокурора, котрий заперечив проти поданих апеляцій та просив вирок суду залишити без зміни, розглянувши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини засуджених в у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на доказах, ретельно перевірених в судовому засіданні й докладно наведених у вироку.

Покликання апелянтів на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються зібраними по справі доказами, які були перевірені в судовому засіданні і яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Вина засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджена в судовому засіданні доказами : показами свідків, даними ними на досудовому слідстві та підтвердженими в судовому засіданні, даними протоколу вилучення, першими поясненнями учасників та очевидців події злочину, висновком експерта, іншими дослідженими судом доказами. Всі ці докази були розглянуті в судовому засіданні, вони узгоджуються між собою і суд їх оцінив, опираючись на обєктивний розгляд всіх обставин справи в їх сукупності.

На підставі цих доказів суд першої інстанції мотивовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 умисно, повторно, незаконно придбав, виготовив, зберігав з метою збуту та збув ОСОБА_4 для передачі засудженому ОСОБА_2 в місця позбавлення волі особливо небезпечний наркотичний засіб, а ОСОБА_2 як підбурювач, шляхом умовляння схилив ОСОБА_1 до вчинення вищевказаного злочину. Тому суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 307 ч.2 КК України, а дії ОСОБА_2 за ч.4 ст. 27/ ст.307 ч.2 КК України.

Покликання засудженого ОСОБА_2 та захисника про те, що на досудовому слідстві було порушено право засуджених на захист є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи, на досудовому слідстві як засуджений ОСОБА_1 так і засуджений ОСОБА_2 відмовились від участі захисника та вказали, що свої інтереси бажають захищати самостійно (а.с.а.с.55, 73).

Щодо того, що до засуджених на досудовому слідстві застосовувались недозволені методи ведення слідства, то як видно із матеріалів справи, це питання на судовому слідстві судом досліджувалось і не знайшло свого підтвердження.

Твердження засуджених про те, що вони не вчиняли інкримінованих їм злочинів, судом обґрунтовано визнані неправдивими, зміненими ними в суді, лише з метою уникнення від кримінальної відповідальності і такими, які спростовуються сукупністю досліджених судом доказів у справі.

Як видно із матеріалів справи судом досліджені всі обставини, зясування яких могло мати істотне значення для правильного вирішення справи. Тому доводи у апеляціях про неповноту судового слідства є безпідставними. Не встановлено колегією суддів і істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону під час досудового слідства.

Щодо покарання, то таке засудженим призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, їх осіб та обставин, що помякшують та обтяжують покарання.

Це покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

З огляду на викладене колегія суддів, вважає що суд всебічно, повно і обєктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності, обґрунтував вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, постановив законний і обґрунтований вирок, а тому відмовляє апелянтам в задоволенні їхніх апеляцій.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляції засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх захисника адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 06 липня 2010 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни.

Судді :