Провадження №1-кп/761/111/2015
В И Р О К
іменем України
11 вересня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003678 від 16 квітня 2014 року) по обвинуваченню

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2014 року, приблизно о 21 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в салоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 3/7, де працювала його дівчина, з якою він підтримував близькі стосунки, побачивши в цьому ж салоні потерпілого ОСОБА_7 , на підґрунті ревнощів спровокував конфлікт з останнім, після чого, маючи умисел, направлений на нанесення йому тілесних ушкоджень, наздогнав вказаного потерпілого, який, намагаючись припинити згаданий конфлікт, вийшов із зазначеного салону у коридор, та наніс йому декілька ударів руками по голові, які призвели до забійної рани нижньої губи, що є легким тілесним ушкодженням, а також до закритого перелому лівого вилицево-орбітального комплексу зліва (синця на повіках лівого ока, субкон`юнктивального крововиливу лівого ока, перелому лівої вилицевої кістки та нижнього краю лівої орбіти), що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та при цьому пояснив, що 15 квітня 2014 року, приблизно о 21 годині, перебуваючи в салоні «Манікюр кафе», де працювала його знайома ОСОБА_10 , з якою він підтримував близькі стосунки, зустрів в цьому ж салоні потерпілого ОСОБА_7 , після чого, будучи в нервовому та збудженому стані через уникання ОСОБА_10 розмови з ним по телефону напередодні, а також перебування зазначеного потерпілого поруч з ОСОБА_10 , наздогнав ОСОБА_7 , коли останній знаходився в коридорі, і, що відбулось в подальшому, він не пам`ятає, лише наступного дня він дізнався, що потерпілий ОСОБА_7 перебуває в лікарні.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 під час судового розгляду своєї провини у пред`явленому обвинуваченні, вона знайшла своє підтвердження на основі дослідження всієї сукупності доказів по даному кримінальному провадженню.

Так, як пояснив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , 15 квітня 2014 року він перебував в салоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем роботи своєї знайомої ОСОБА_10 , коли до вказаного приміщення зайшов ОСОБА_5 та почав провокувати конфлікт. Намагаючись уникнути конфлікту, він спитав ОСОБА_10 чи можна її підвести, після чого покинув вказане приміщення і вийшов в коридор, де його наздогнав ОСОБА_5 та почав наносити удари по голові, а потім вийшла ОСОБА_10 та розняла їх.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що 15 квітня 2014 року, приблизно о 21 годині до салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вона працювала, зайшов знайомий ОСОБА_7 , а згодом за ним зайшов ОСОБА_5 , та почав з`ясовувати відносини з ОСОБА_7 , оскільки бачив, що останній раніше підвозив її додому. Далі, ОСОБА_7 , з метою уникнення конфлікту запропонував підвезти її додому та покинув вказане приміщення. Через деякий час вона почула гуркіт в коридорі, куди вийшов ОСОБА_7 , а за ним ОСОБА_5 , після чого, вибігши в коридор, побачила ОСОБА_7 всього у крові, при цьому поруч з ним знаходився ОСОБА_5 .

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожний окремо, вони знайомі з потерпілим ОСОБА_7 певний час, і після подій 15 квітня 2014 року останній почав постійно скаржитись на стан свого здоров`я, при цьому їм відомо, що ОСОБА_7 тяжко переживає отриманні ним травми, не може вести звичайний для нього спосіб життя, оскільки багато часу проводить у лікарнях.

Крім того, вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні підтверджується й іншими дослідженими в суді доказами, а саме відомостями, що містяться у:

- висновку експерта № 1138 від 6 червня 2014 року, згідно якого, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 , 1981 р.н. встановлено, що на момент надходження до стаціонару 15.04.2014 о 22 год. 26 хв. у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на повіках лівого ока, субкон`юнктивальний крововилив лівого ока, перелом лівої вилицевої кістки та нижнього краю лівої орбіти закритий перелом лівого вилицево-орбітального комплексу, забійна рана нижньої губи зліва;

Вказані ушкодження спричиненні тупим предметом (предметами), могли утворитись 15.04.2014, внаслідок не менш 2-х травматичних впливів та відносяться: забійна рана нижньої губи до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); закритий перелом лівого вилицево-орбітального комплексу до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- довідці № 366, виданій ОСОБА_7 , в якій зазначено, що він звернувся в приймальне відділення щелепно-лицевої хірургії 15 квітня 2014 року о 21 годині 30 хвилин, та в якого виявлено тілесні ушкодження;

- витягу (від 16.04.2014) з кримінального провадження №0003678, згідно якого 16 квітня 2014 року до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_7 (потерпілого) щодо нанесення йому 15 квітня 2014 року тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Що ж стосується висновку експерта № 120/е від 25 травня 2015, то оскільки такий висновок за своїм змістом прямо чи непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, суд вважає його неналежним доказом.

Що ж стосується показань обвинуваченого ОСОБА_5 , у яких останній наполягав, що він не пам`ятає нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_7 , то такі його показання суд оцінює критично, вважаючи, що у цей спосіб ОСОБА_5 здійснює спробу зменшити обсяг власного протиправного прояву відносно ОСОБА_7 , з метою пом`якшення відповідальності за вчинене або уникнення її взагалі, оскільки, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 прямо вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка наносила йому удари по голові, а свідок ОСОБА_10 бачила, що саме ОСОБА_5 знаходився поруч з потерпілим ОСОБА_7 у момент, коли останній знаходився в коридорі і був весь у крові.

Оцінивши у своїй сукупності досліджені в суді докази, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених в ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди на загальну суму 353088 грн., з якої 90 000 грн. розмір матеріальної шкоди, а 263088 грн. розмір моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав.

Враховуючи, що в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 не обгрунтовано розмір заявленої матеріальної шкоди в сумі 90 000 грн., то, такі його цивільно-правові вимоги задоволенню не підлягають.

Що ж стосується розміру моральної шкоди, то з урахуванням конкретних обставин по даній справі, а саме того, діями обвинуваченого ОСОБА_5 нанесено шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 , що, як наслідок, потягло за собою необхідність відповідного лікування та подальшої реабілітації останнього, тобто звичайний режим його життя був порушений, при цьому характер тілесних ушкоджень об`єктивно та беззаперечно призвів до певних страждань потерпілого, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого ОСОБА_7 в цій частині, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме на суму 20 000 грн., з відмовою у задоволенні решти вимог.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що останній на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому, зважаючи і на те, що в судовому засіданні потерпілий не наполягав на суворому покаранні останньому, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість не призначати найбільш суворий вид покарання, передбачений у санкціях ч. 1 ст. 122 КК України, тобто позбавлення волі, а визначити покарання у виді обмеження волі.

Крім того, враховуючи в сукупності всі обставини даної справи та головним чином те, що обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вперше, при цьому, згідно матеріалів справи, будь-яких даних компрометуючого змісту стосовно його особи (у минулих періодах) не встановлено, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, і тому по відношенню до останнього застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374, 376, 377 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за якою призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на протязі іспитового строку покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначені державні органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 до ОСОБА_5 щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 90 000 грн. та моральної шкоди - в розмірі 263088 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн., а в решті позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1