№ 336/453915-к
пр. № 1-кп/336/696/2015
УХВАЛА
Іменем України
25 грудня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 , інваліда 1 групи, раніше не судимого,

звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні вказували на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, неконкретність пред`явленого обвинувачення, порушення права підозрюваного на захист, у зв`язку з чим просили повернути обвинувальний акт прокурору, про що надано письмове клопотання, приєднане до матеріалів провадження.

Потерпілий в судовому засіданні вказав, що у разі виправлення органом досудового розслідування усіх недоліків він ввжає за можливе призначити справу до розгляду.

При вивченні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 04.04.2015 року в період часу з 12.00 по 14.00 годину, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись за місцем свого мешкання у кв. АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин та зловживання алкогольними напоями, наніс молотком, який він тримав у руці, 2 удари і область голови потерпілого, внаслідок чого останній втратив свідомість та впав, а ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, взяв у руки ніж та наніс ним ОСОБА_7 25 ударів в область грудної клітини, тулуба та голови, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 множинні гематоми обличчя, набряк м`яких тканин у лівій скроневій області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; закритий перелом кісток носа, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; рани непроникаючого характеру в області грудної клітини справа в проекції 5-9 ребер по заднєпахвовій лінії (7 рін), в міжлопатковому просторі (5 ран), рани справа на кордоні верхньої частини сідниці та нижньої частини бокової стінки живота (1 рана), зліва на кордоні верхньої частини сідниці та нижньої третини правої бокової стінки живота (1 рана), в області лівої сідниці (2 рани), в міжбрівній області ( 1 рана), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; проникаючи поранення грудної клітини справа в проекції 5 ребра по середньопахвовій лінії (2 рани) та зліва в проекції 5-9 ребер по середньопахвовій лінії (6 ран) з пересіченням 8 ребра зліва, міжреберних судин, з наскрізним пораненням нижньої долі лівої легені по боковій поверхні, 9 сегменту нижньої долі правої легені по боковій поверхні, 5 сегмента середньої долі правої легені, з ушкодженням діафрагми, з наступним проникненням раневого каналу у черевну порожнину без ушкоджень органів черевної порожнини, з розвитком пневмогемоторакса (скупченням крові та повітря в плевральній порожнині), з виникненням підшкірних емфізем грудної клітини зліва та справа по боковим її поверхням, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Від множинних колото-різаних поранень грудної клітини, які частково проникаючі в плевральні порожнини з пошкодженням листків плеври, тканин легенів та судин, що ускладнилися підшкірною емфіземою, гемопневмотораксами, фіброзно-фібринозним плевритом, а в подальшому розвитком септичних ускладнень, при наростаючих явищах ендогенної інтоксикації і формуючої поліорганної недостатності ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06.30 годині у приміщенні КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги у м. Запоріжжя», а проникаючі ушкодження у ОСОБА_7 знаходяться із настанням смерті у прямому причинному зв`язку, який має у конкретному випадку випадковий характер, і тим самим ОСОБА_5 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Стаття 55 ч. 1 КПК України дає визначення потерпілого як фізичної особи, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридичної особи, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому в обвинувальному акті зазначено, що потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , якому матеріальна або моральна шкода не завдана.

Отже, в обвинувальному акті визначені відомості, які суперечать вимогам КПК України, оскільки потерпілим визначена особа, якій начебто не завдано будь-якої шкоди, ані моральної, ані матеріальної, що взагалі виключає можливість отримання процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Всупереч вказаному в обвинувальному акті не визначені ані мотив, ані мета вчинення ОСОБА_5 злочину, які б були встановлені в ході досудового розслідування.

Перелік тілесних пошкоджень, які виявлені у ОСОБА_7 та у спричиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , не узгоджуються з описом дій ОСОБА_5 в обвинувальному акті.

Як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 2 удари в область голови та 25 ударів ножем в область грудної клітини, тулуба та голови.

При цьому як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 також множинні гематоми обличчя, набряк м`яких тканин у лівій скроневій області, закритий перелом кісток носа, однак, дії ОСОБА_5 , які стали причиною виникнення таких тілесних ушкоджень в обвинувальному акті не зазначені. Крім того, відповідальність за ст. 121 КК України настає за умови умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, натомість як, окрім 8 ран, інші пошкодження кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. При цьому в обвинувальному акті взагалі відсутній механізм нанесення ударів ОСОБА_5 . ОСОБА_7 , а саме не вказано, в якому положенні перебували як обвинувачений, так і потерпілий під час нанесення ударів, в якій руці тримав ОСОБА_5 молоток та ніж, що є істотним у цій ситуації, враховуючи, що ОСОБА_5 перебуває постійно в інвалідному візку.

Стаття 121 ч. 2 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

Отже, для кваліфікації діянь обвинуваченого за ст. 121 ч. 2 КК України повинно бути доведено, що злочин вчинений умисно, а між діяннями обвинуваченого та наслідками у виді смерті потерпілого є причинний зв`язок.

В обвинувальному акті натомість зазначено, що смерть потерпілого ОСОБА_7 має випадковий характер, тобто не пов`язана безпосередньо та не є незворотнім та передбачуваним наслідком дій ОСОБА_5 , що суперечить суб`єктивній стороні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2015 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 був повернутий прокурору з зазначенням, окрім іншого, про те, що обвинувачення є неконкретним, а право підозрюваного на захисту порушене.

З такими висновками суду першої інстанції погодилась колегія суддів апеляційної інстанції, залишивши ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.09.2015 року апеляцію прокурора без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2015 року без змін.

В ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акту та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав. Призначення судового розгляду по обвинувальному акту, який не відповідає вимогам КПК України, є неприпустимим.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачення є неконкретним в частині наслідків злочинних діянь, переліку тілесних ушкоджень, локалізації та механізму їх спричинення, а також ступеню тяжкості.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що інші обставини, зазначені судом в якості підстави для повернення обвинувального акту, зокрема, щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, у своїй сукупності з іншими обставинами, підтверджують обґрунтованість висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, після повернення судом обвинувального акту прокурору єдиними процесуальними рішеннями, які приймались було продовження терміну досудового розслідування та відмова слідчим у задоволенні клопотання захисника, після чого був знову складений обвинувальний акт.

Статтею 279 КПК України визначено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Зважаючи, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє зазначення про те, що прокурором ОСОБА_5 повідомлялось про зміну раніше повідомленої підозри, тож у суду є підстави вважати, що обвинувачення ОСОБА_5 залишилось у тому ж вигляді, яким воно було при направленні кримінального провадження до суду вперше, оскільки без зміни підозри та надання можливості підозрюваному захищатися в установленому порядку неможливо змінити і обвинувачення.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

При цьому реєстр є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен містити повні та точні відомості про вчинені в ході досудового розслідування процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення.

Як вказує ст. 110 ч. 3 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Вивчивши реєстр матеріалів досудового розслідування суд вважає, що він за своєю формою та змістом не відповідає вимогам КПК України, оскільки фактично являє собою хаотичне перелічення різних подій без дотримання будь-якої логіки чи хронології. Час вчинення окремих процесуальних дій не визначений, реквізити більшості процесуальних рішень відсутні.

При цьому враховуючи, що ОСОБА_5 є інвалідом 1 групи та у відповідності до вимог ст. 52 КПК України, яка вказує, що обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад, вочевидь потребував захисника, в переліку процесуальних рішень немає жодного процесуального рішення, прийнятого у формі постанови, про що прямо зазначає ст. 49 ч. 2 КПК України, про залучення захисника до участі у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування.

За клопотанням захисника слідчим відповідно до переліку процесуальних рішень відповідне процесуальне рішення не приймалось, оскільки про наявність постанови з цього приводу в переліку не вказано.

Як вказує ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, існують істотні перешкоди для призначення кримінального провадження до розгляду, тож є підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, повернути прокурору прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1

25.12.15