Справа № 357/6106/14-к
1-кп/357/429/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю старшого прокурора прокуратури м.Біла Церква ОСОБА_3 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 12.05.2014 року від прокурора прокуратури м.Біла Церква у кримінальному провадженні №0001310 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Біла Церква, Київської області, гр. України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , запобіжний захід не обирався, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2014 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по б-ру 50 років Перемоги в м. Біла Церква Київської області від вул. Сломчинського в напрямку вул. Сквирське шосе по проїзній частині, що має дві смуги для руху в одному напрямку (загальна ширина проїзної частини 9,10 м.) та доїжджаючи до буд. 94 по б-ру 50 років Перемоги, в порушення вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно вимог якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год,перевищив дозволену для руху в населених пунктах швидкість та виявивши на проїзній частині небезпеку для руху пішохода ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до вимог якого у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, своєчасно не вжив необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину з права на ліво відносно руху автомобіля, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на голові, в області шиї на правій кисті; забій головного мозку важкого ступеню з осередковим крововиливом в праву вискову частку, субдуральний крововилив над лівою півкулею головного мозку; закритий перелом правої ключиці, забій лівої легені; закриті переломи правої великої гомілкової кістки та правої малої гомілкової кістки у верхньому відділі.

Ушкодження на голові відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Пошкодження на тулубі та правій нозі відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні.

Садна на шиї та правій кисті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.12.3 та 12.4 «Правил дорожнього України» знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, цивільний позов не визнав, повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину і показав суду, що дійсно, 12 березня 2014 року під час руху на мікроавтобусі зі швидкістю близько 80 км/год. помітив чоловіка, як потім виявилось потерпілого ОСОБА_8 , який вийшов на дорогу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, так як поводив себе неадекватно, а тому він збільшив швидкість руху, намагаючись об`їхати пішохода, однак допустив з ним зіткнення. У вчиненому розкаюється, частково надавав потерпілому грошові кошти на лікування, придбання ліків, допомагав потерпілій з транспортуванням її сина, всього витратив на лікування потерпілого 3155грн., а тому вважає, що своїми діями не завдав моральної шкоди потерпілій. В даний час обвинувачений повністю усвідомив наслідки вчиненого, цивільний позов не визнав, так як його цивільна відповідальність застрахована, а тому вважає, що Страхова компанія повинна відповідати в цивільному порядку за завдані ним матеріальні та моральні збитки потерпілій.

У скоєному ОСОБА_7 розкаюється, звернувся до суду з письмовою заявою, просить застосувати щодо нього вимоги ст.1 п.п.»в,е» Закону України «Про Амністію в 2014 році», так як він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлений батьківських прав.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_7 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд з врахуванням позиції обвинуваченого прийшов до висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо обставин вчинення ДТП обвинуваченим, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги до обвинуваченого та страхової компанії ПрАТ « Європейський страховий альянс», просить стягнути з ОСОБА_7 на свою користь 510 грн. завданої матеріальної шкоди, яка полягає у франшизі та не відшкодовується страховою компанією ПрАТ « Європейський страховий альянс» та стягнути з обвинуваченого 28500 грн. завданої їй його винними діями моральної шкоди, з ПрАТ « Європейський страховий альянс» просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 18540грн та 1500 грн. моральної шкоди.

Представник цивільного відповідача, ПАТ «Європейський страховий альянс» за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги потерпілої визнала частково та суду пояснила, що страхова компанія визнає позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14528,51 грн., що становлять матеріальні витрати потерпілої ОСОБА_5 на придбання ліків та лікування і названа сума підтверджується наданими потерпілою суду товарними чеками та виписками з історії хвороби ОСОБА_8 з листами лікарських призначень, та відповідно визнає позов в частині моральної шкоди в сумі 726,43 грн., що становить 5%грн. від суми визнаних матеріальних збитків у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був укладений між обвинуваченим ОСОБА_7 та страховою компанією 21.05.2013 року.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, представника цивільного відповідача, заслухавши обвинувальну промову прокурора, промову захисника, оглянувши та дослідивши письмові докази в кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку та вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в Білоцерківському психоневрологічному диспансері не перебуває.

У скоєному ОСОБА_7 чистосердечно розкаюється наведену обставину суд вважає такою, що пом`якшує відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_7 судом не встановлено

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, який є молодим, фізично здоровим чоловіком, суд вважає що для виправлення та перевиховання ОСОБА_7 йому слід призначити покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами та звільнити обвинуваченого від відбування покарання згідно ст.1п.»е» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, так як кримінальне правопорушення вчинене ним до набрання чинності зазначеним законом, не являється особливо тяжким кримінальним правопорушенням вчиненим з необережності, ОСОБА_7 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії, тобто підпадає під дію Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому маються підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання згідно ст. 1 п.Е Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року.

Згідно ст.1 п.Е Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які є потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи, підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Відповідно до ст.9 виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

У разі якщо до особи може бути застосовано кілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.

Обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,однак доказів того, що відносно сина не позбавлений батьківських прав суду не надав, а тому суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого вимоги ст.1 п. «е» Закону України «Про амністію».

При визначенні розмірів матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 , вирішенні цивільного позову, суд прийшов до висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог потерпілої по таким підставам.

З цивільних відповідачів, ПАТ «Європейський страховий Альянс», які залучені до участі в справі під час розгляду кримінального провадження за клопотанням потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 , слід стягнути на користь потерпілої матеріальну шкоду в розмірі 14528,51 грн., що становлять матеріальні витрати потерпілої ОСОБА_5 на придбання ліків та лікування її сина ОСОБА_8 і названа сума підтверджується наданими потерпілою суду товарними чеками та виписками з історії хвороби ОСОБА_8 з листами лікарських призначень, та відповідно моральної шкоди в сумі 726,43 грн., що становить 5%грн. від суми визнаних матеріальних збитків у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був укладений між обвинуваченим ОСОБА_7 та страховою компанією 21.05.2013 року, розміри названої матеріальної та моральної шкоди визнаються представником цивільного відповідача, в іншій частині ж заявленої матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, як такій, що не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 20000грн., так як у відповідності до п.п.4,16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Потерпіла заявила до обвинуваченого позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 28500 грн., які підтримала в судовому засіданні, до початку судового розгляду заявляла вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 10000грн.. Збільшення розміру моральної шкоди мотивує тим, що потерпіла продовжує лікувати свого сина, який прикутий до ліжка та не може піклуватись про себе внаслідок ДТП, вона також втратила в 2014 році свого старшого сина ОСОБА_10 , помер її чоловік ОСОБА_11 після отримання тяжких травм в ДТП сином, а тому суд вважає, що хоча з вини ОСОБА_7 під час ДТП і не завдано фізичної шкоди здоров`ю потерпілої, потерпілій завдано моральної шкоди внаслідок травмування її сина, так як вона тривалий час переносить значне психологічне навантаження, зазнала морального стресу та змінився звичайний уклад її життя та побуту, однак при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої суд враховує те, що обвинуваченим добровільно надавалась матеріальна допомога та підтримка потерпілій в зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень її сину з його вини в розмірі 3155 грн., враховує також ступінь вини обвинуваченого в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , який також під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, вийшов на проїжджу частину дороги в забороненому місці, а тому вважає обґрунтованим та необхідним стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, розмір якої визначає в 20000 грн., що з врахуванням обставин справи вважається судом достатнім та співрозмірним з завданими з вини обвинуваченого моральними збитками на час розгляду справи судом потерпілій.

Суд не приймає до уваги посилання потерпілої в обґрунтування розміру моральної шкоди на те, що вона і в подальшому буде витрачати грошові кошти на лікування сина, так як названі витрати є матеріальними а не моральними, стягненню наперед не підлягають.

Речові докази у справі автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , який зберігається у обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити останньому.

Судові витрати в сумі 1844,70 грн. за проведення криміналістичних експертиз слід стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КІІК України, ст.1 п.Е, ст.9 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням прав керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно ст.1 п.»Е» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання.

Цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», на користь ОСОБА_5 14528( чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 51 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 726,43 грн. моральної шкоди.

Речовий доказ у справі, автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 залишити ОСОБА_7 .

Судові витрати в сумі 1844,70 грн. за проведення криміналістичних експертиз стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1