Справа № 185/8951/15-к
Провадження № 1-кп/185/523/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Павлоград кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001642 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 12.11.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 125 ч. 1 КК України до 150 годин громадських робіт, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року обвинуваченого ОСОБА_4 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин. 05.01.2015 року до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області надійшов для виконання вищевказаний вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 13.01.2015 року інспектором Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області було здійснено вихід за адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_4 та залишено виклик для з`явлення до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області на 15.01.2015 року. В зазначений день обвинувачений ОСОБА_4 до Павлоградського КВІ не з`явився, про причини не повідомив, 15.01.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 направлено виклик для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. 16.01.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 повторно направлено виклик в інспекцію на 22.01.2015 року. 22.01.2015 року і ні в наступні дні: 29.01.2015 року, 02.02.2015 року, 12.02.2015 року, 20.02.2015 року, 17.03.2015 року, - за викликами обвинувачений ОСОБА_4 до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області не з`являвся та про причини неявки не повідомляв.

11.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 389 КК України його буде притягнуто до кримінальної відповідальності. У відповідності до ч.3 ст.13 КВК України 11.06.2015 року заступником начальника Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області було винесено постанову про встановлення обвинуваченому ОСОБА_4 днів явки на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області: перший, другий, третій, четвертий вівторок кожного місяця. З постановою обвинувачений ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис. 11.06.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 було вручено направлення на відбування громадських робіт до КП «Затишне місто» м.Павлограда Дніпропетровської області, де він повинний був приступити до праці з 13.06.2015 року. Обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено згідно до ст. 38 КВК України порядок і умови відбування громадських робіт, що він повинний працювати по 4 години в день у вільний від роботи час але не менше ніж 25 годин в місяць, про що останній зазначив в поясненні. Під час ознайомлення з вироком суду обвинувачений ОСОБА_4 надав письмове пояснення, в якому зазначив, що не з`являвся за викликами до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області без поважних причин. За допущене порушення умов було застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Згідно виданого направлення до КП «Затишне місто» м.Павлограда для відбуття призначеного судом покарання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, про причини невиходу до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області не повідомляв. 16.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області, про причини неявки не повідомив, 17.06.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 відправлений виклик до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області на 22.06.2015 року для з`ясування причин неявки на реєстрацію. В зазначений у виклику та в наступні дні обвинувачений ОСОБА_4 до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області не з`явився, про причину неявки за викликом не повідомив. 23.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 вдруге не з`явився на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області, про причину неявки не повідомив. 23.06.2015 року до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області надійшло повідомлення КП «Затишне місто» про те, що станом на 19.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся для складення графіку та відпрацювання громадських робіт. Не зважаючи на роз`яснення порядку відбування покарання у виді громадських робіт та наслідки ухилення від відбування покарання, графік відпрацювання громадських робіт на червень 2015 року обвинуваченим ОСОБА_4 не складений. 23.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області не з`явився, про причини неявки не повідомив. Обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини, не з`явився до КП «Затишне місто» для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив, чим ухилився від відбування громадських робіт.

Допитаний обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, визнав повністю, судові повідомив, що він з порядком та умовами відбуття покарання у вигляді громадських робіт був ознайомлений в травні 2015 року. В червні 2015 року його було попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання вироку суду. Він працевлаштувався, проте неофіційно, і фактично не міг відпрацьовувати призначене покарання. До КП «Затишне місто» з`являвся, уповноважена особа повідомляла йому про необхідність відпрацювання по 3 години щоденно. Жодного разу призначене судом покарання не виконав. З попередженнями кримінально-виконавчої інспекції ознайомлювався. Просив суд розглядати справу із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція. Просить суворо його не наказувати та надати можливість відбути покарання у виді громадських робіт.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими фактичними доказами справи, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

Так згідно витягу з ЄРДР 26.06.2015 року за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів було порушено кримінальне провадження № 0001642 за ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі /т.2 а.п.1/.

Відповідно до подання заступника начальника Павлоградського МРВ КВІ УДДУВП в Дніпропетровській області, 25.06.2015 року було звернуто до Павлоградської міжрайонної прокуратури подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року за ст. 125 ч 1 КК України до 150 годин громадських робіт, який з 05.01.2015 року до відбуття покарання не приступав. Таким чином умисно ухилився від відбуття покарання у виді громадських робіт, призначеного за вироком суду / т.2 а.п.9-10/

Згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року обвинуваченому ОСОБА_4 було призначено покарання за ст. 125 ч 1 КК України у виді 150 годин громадських робіт. /т.2 а.п. 12-14/. Вирок набрав законної сили 13.12.2014 року, про що було видано Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області розпорядження. /т.2 а.п.11/

11.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання, а також попереджений, що у випадку ухилення від відбуття покарання на підставі ч.2 ст. 389 КК України буде притягнутий до кримінальної відповідальності, про що свідчить підписка обвинуваченого /т.2 а.п.18/ та попередження від 11.06.2015 року /т.2 а.п.25/.

За постановою інспектора КВІ від 11.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 повинний був заявлятись на реєстрацію у перший, другий, третій та четвертий вівторок кожного місяця до відділу КВІ. /т.2 а.п.20/, до відділу КВІ жодного разу не з`явився відповідно до листка реєстрації /т.2 а.п.13/.

Відповідно до направлення обвинувачений ОСОБА_4 11.06.2015 року був направлений для відбуття покарання у виді громадських робіт до КП «Затишне місто». /т.2 а.п.21/

За повідомленням директора КП «Затишне місто» від 19.06.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , направлений для відбуття покарання у виді громадських робіт, до вказаного підприємства з 13.06.2015 року не з`явився для складення графіку та виконання громадських робіт. /т.2 а.п.28/

25.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 був повторно ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання, а також повторно попереджений, що у випадку ухилення від відбуття покарання на підставі ч.2 ст. 389 КК України буде притягнутий до кримінальної відповідальності, про що свідчить повторне письмове попередження від 25.06.2015 року, відібране заступником начальника Павлоградського МРВ КВІ /т.2 а.п.32/. 25.06.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 було повторно видане направлення для відбуття покарання у виді громадських робіт до КП «Затишне місто». /т.2 а.п.33/

Наказом №209а від 26.06.2015 року директора КП «Затишне місто», обвинуваченого ОСОБА_4 було залучено до виконання громадських робіт та прийнято до дільниці благоустрою. /т.2 а.п.34/.

Згідно повідомленням директора КП «Затишне місто» від 15.07.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , направлений для відбуття покарання у виді громадських робіт, станом на 01.07.2015 року до вказаного підприємства не з`явився для складення графіку та виконання громадських робіт /т.2 а.п.35/.

Відповідно довідки КЗ «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» ДОР» від 13.07.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 з 05.01.2015 року по 13.07.2015 рік за медичною допомогою до вказаного закладу не звертався /т.2 а.п.49/.

За даними КЗ «Павлоградська міська станція швидкої медичної допомоги» ДОР» обвинувачений ОСОБА_4 в період з 05.01.2015 року по 13.07.2015 рік за медичною допомогою до вказаної медичної установи не звертався /т.2 а.п.51/.

Згідно наданої довідки КЗ «Павлоградська міська лікарня №1» ДОР» від 14.07.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 в період з 05.01.2015 року по 14.07.2015 рік на стаціонарному лікуванні не знаходився, за амбулаторною допомогою не звертався /т.2 а.п.53/.

Адміністрація КЗ «Павлоградська ЦРЛ» ДОР» повідомляє, що обвинувачений ОСОБА_4 за медичною допомогою в період часу з 05.01.2015 року по 13.07.2015 рік не звертався. /т.2 а.п.56/

Згідно повідомлення ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №15» МОЗ України» від 30.07.2015 року, з 05.01.2015 рік по 30.07.2015 рік обвинувачений ОСОБА_4 на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в закладі не перебував /т.2 а.п.57/.

Аналогічні відповіді надані КЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №7» МОЗ України» від 09.07.2015 року /т.2 а.п.58/, КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» ДОР» від 10.07.2015 року /т.2 а.п.59/.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 389 ч.2 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Ствердження обвинуваченого про те, що він фактично із-за зайнятості на роботі не має можливості відбувати покарання у виді громадських робіт за вироком суду документально нічим не підтверджується, протягом періоду з 13.12.2014 року до моменту розгляду кримінального провадження в суді обвинувачений офіційно не працевлаштувався, будь-яких інших документів, що підтверджують поважність причин невідбуття покарання у виді громадських робіт судові не надано. Надані в судовому засіданні покази обвинуваченого щодо фізичної неможливості відбуття громадських робіт суд розцінює як спосіб захисту останнього від відбуття покарання, тому не приймає за підставу при постановлені вироку. Провина обвинуваченого доведена письмовими доказами по справі, які узгоджуються між собою та є логічними.

При призначенні покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії злочинів невеликої тяжкості, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за вироком суду, не працює, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному диспансері та в наркологічному диспансері не перебуває.

Обставиною, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за вироком суду, за місцем реєстрації характеризується посередньо, не працює, суд дійшов висновку, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією від суспільства у виді арешту в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин в період невідбутого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року, за яким останнього було засуджено за ст. 125 ч.1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

За повідомленням Павлоградського МРВ КВІ в Дніпропетровській області невідбута частина покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у виді громадських робіт складає 150 годин, що за правилами ст. 72 КК України дорівнює 18 дням арешту.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне при призначенні покарання стосовно обвинуваченого застосувати положення ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року за правилами складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, у виді 10 днів арешту та визначити остаточне покарання до відбуття у виді арешту.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому була обрана у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили запобіжний захід не підлягає змінам.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

У відповідності з ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складення покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року, за правилами складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання до відбуття у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів.

Після набрання вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_4 взяти під варту з утриманням в Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області.

Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття останнього під варту.

До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1