Справа №579/57/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/22/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Кролевецького районного суду Сумської області від 15 січня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.12.2011р. Апеляційним судом Сумської області за ч.3 ст.187, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.3 ст.185 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про звільнення з-під варти в порядку ч.ч.3,5 ст.206 КПК України на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
13 січня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Кролевецького районного суду Сумської області з заявою про звільнення його з-під варти в порядку ч.ч.3,5 ст.206 КПК України на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року.

Ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15 січня 2016 року в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_7 було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15 січня 2016 року, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою вказати на необхідність дотримання слідчими суддями норм міжнародного права, зокрема, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та необхідність застосовування практики Європейського суду з прав людини, а тим більше в частині, що стосується належного реагування на порушення прав та свобод людини під час незаконного утримання під вартою. Апелянт зазначає також про необґрунтоване незадоволення слідчим суддею його клопотань та клопотань його захисника ОСОБА_9 та не постановлення за результатами їх розгляду процесуальних рішень у відповідності до вимог ст.ст. 23, 94, 99, 350 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, засудженого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду та відмову у задоволенні апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положенням ч.3 ст.206 КПК України встановлений обов`язок слідчого судді звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведене наявність інших підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ч.5 ст.206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року за ст.187 ч.3, ст.15 ч.2, ст.194 ч.2, ст.185 ч .3, ст.70 ч.1. ст.71 ч.1 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 17 травня 2012 року даний вирок набрав законної сили. ОСОБА_7 був заарештований 26 серпня 2009 року, до СІЗО прибув 13 вересня 2009 року, 14 серпня 2012 року направлений до Роменської ВК №56.

Уповноваженою особою Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області надана інформація про те, що ОСОБА_7 на підставі судового рішення, а саме вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року, утримується під вартою в даній державній установі, якій законом надано право здійснювати тримання осіб під вартою.

Отже, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 незаконно утримується в установі для попереднього ув`язнення, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для звільнення останнього в порядку ч.ч.3,5 ст.206 КПК України з-під вартою є вірними та обґрунтованими.

Щодо клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону України від 26 листопада 2015 року). То колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області про відсутність у нього повноважень вирішувати дане клопотання, оскільки даний місцевий суд вироку суду відносно ОСОБА_7 не ухвалював, на території Кролевецького району в межах територіальної юрисдикції даного суду вирок суду відносно ОСОБА_7 не виконується.

Крім того, звертаючись із зазначеним клопотанням, ОСОБА_7 фактично ставить на вирішення суду питання про скорочення терміну відбування призначеного йому судом покарання, тобто з питанням, пов`язаним із виконанням вироку, яке повинно вирішуватись на підставі п.2 ч.2 ст. 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (в даному випадку відбувається покарання засудженим).

Такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, є доводи апеляційної скарги щодо незадоволення слідчим суддею клопотань ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 та не постановлення за результатами їх розгляду процесуальних рішень у відповідності до вимог ст.ст. 23, 94, 99, 350 КПК України, оскільки з журналу судового засідання від 15 січня 2016 року (а.с.40) вбачається, що під час розгляду слідчим суддею заяви ОСОБА_7 про звільнення його з-під варти та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання останнім будь-яких клопотань не заявлялось, а захист засудженого здійснював адвокат ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 .

Наведені висновки слідчого судді цілком узгоджуються з вимогами як діючого законодавства України, так і Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з практикою Європейського суду з прав людини. За змістом апеляційної скарги засудженим не наведено переконливих доводів на спростування висновків слідчого судді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15 січня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_7 винесена обґрунтовано, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі останнього, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15 січня 2016 року, якою відмовлено у якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення з-під варти в порядку ч.ч.3,5 ст.206 КПК України на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно