Апеляційний суд Херсонської області
Справа №11a-659/2010 Головуючий у 1 інстанції: Борко А.Л.
Категорія ст.309 ч. 1 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
УХВАЛА

іменем України

01 червня 2010 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Червоненка В.Я.,

суддів Гемми Ю.М., Бугрименка В.Г.,

з участю прокурора Досенко О.В.,

засудженого ОСОБА_1,

роозглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Суворовського районного суду Херсона від 16 лютого 2010 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України,

раніше неодноразово судимий, останній раз 19.10.2009 року

Суворовським районним судом м. Херсона за ст. 185 ч. 3 КК

України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою з 29.07.2009 року.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він, 22 липня 2009 року близько 14 год. 30 хвил. у невстановленої слідством особи, в районі залізничного вокзалу на проспекті Ушакова у м. Херсоні, незаконно, без мети збуту, для власного вживання, придбав шляхом покупки за 210 грн. особо небезпечний наркотичний засіб - ацетильований опій, масою 0,33г., який зберігав до виявлення та вилучення працівниками міліції.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні злочину, указує на неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, обгрунтовуючи свої доводи тим, що призначаючи йому покарання, суд не врахував усі обставини, що помякшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, стан його здоровя, що він є батьком неповнолітньої дитини. Також вважає, що суд неправильно призначив йому покарання з застосування ст.70 КК України. З цих підстав просить змінити вирок та помякшити покарання.

Іншими учасниками судового розгляду вирок не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи своєї апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, останнє слово ОСОБА_2, в якому він просив помякшити покарання, перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ст. 309 ч.1 КК України, обгрунтований доказами дослідженими судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК України, і в апеляції засудженим не оспорюється.

З матеріалів справи видно, що в судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у придбанні і зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, і як він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скороченого дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким оспорювалися, тому суд обмежився тільки допитом підсудного та дослідженн письмових матеріалів справи, що характеризують його особу, (а.с. 75 -77)

Що стосується доводів апелянта про неправильне застосування кримінально, закону і суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, що він неодноразово судимий, має непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, він перебуває на обліку у наркологічному диспансері з приводу вживання опіатів, синдром залежності, обставини, що помякшує його покарання, такі як, щире каяття, наявність у нього хвороби на туберкульоз, на які є посилання в апеляції. При цьому суд врахував, що злочин, передбачений ст.309 ч.1 КК України, вчинений ним постановления попереднього вироку, за яким його засуджено за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі. (а.с. 37 - 40, 42, 44)

Врахувавши зазначені обставини справи, та дані про особу винного, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_1 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК Українж сукупністю злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, 309 ч.1 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальних межах, установлених у санкції статті, якою передбачено більш суворе покарання, яке на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для помякшення покарання, в тому числі з застосуванням ст.69 України, як про це просить засуджений, немає.

Даних, які б свідчили про те, що у справі неправильно застосований кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 - залишити задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 16 лютого 2010 року щодо нього - без зміни.

Головуючий:

Судді: