АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/15/16 Справа № 711/9493/15-к Категорія: ст. 303, 309 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015 року,

в с т а н о в и л а :
Згідно з ухвалою суду першої інстанції скаржник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження слідчим в особливо важливих справах прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 року за результатами розгляду його заяви на неправомірні дії працівників міліції за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 373, 374 КК України, та внесених до ЄРДР за ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м . Черкаси від 21 липня 2015 року.

Скаргу мотивує тим, що перевірка проведена поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, упереджено та поспішно винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Вказує, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 року не були перевірені належним чином його доводи в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню, особливо до уваги не були взяті його особисті пояснення від 20.10.1996 року, протокол його допиту в якості підозрюваного від 22.10.1996 року та від 23.10.1996 року; не з`ясовано, за яких обставин було написано його пояснення від 20.10.1996 року, не з`ясовано обставини участі в справі його захисника.

Ухвалою слідчого судді від 22 грудня 2015 року за наслідками розгляду скарги по суті відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015. Указана постанова слідчого від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження залишилася чинною.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 виконані всі необхідні процесуальні дії, спрямовані на встановлення дійсних обставин справи, визначених ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року у справі № 711/6074/15-к; допитано в якості потерпілого самого ОСОБА_7 та вчинено інші дії, спрямовані для досягнення мети досудового провадження.

Зокрема, вказує слідчий суддя, із матеріалів кримінального провадження №0000253 від 30.07.2015 року також вбачається, що органом досудового розслідування перевірено доводи потерпілого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього неправомірних дій з боку працівників міліції, витребувано всі необхідні процесуальні документи із кримінальної справи відносно ОСОБА_7 та інших осіб, які в тим чи іншим чином мають безпосереднє відношення до цього кримінального провадження та перевірки доводів заявника.

Крім того, зазначає слідчий суддя, на виконання ухвали слідчого судді від 21.07.2015 року та доводів ОСОБА_7 про це органом досудового розслідування здійснено запити та проведено дослідження матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших осіб, й встановлено, що факт застосування (чи не застосування) фізичного насильства до ОСОБА_7 , порушення права на захист, вже неодноразово перевірявся органами розслідування й за їх результатами виносились відповідні процесуальні рішення, які на теперішній час не скасовані та є чинними.

Крім того, органом досудового розслідування зроблені копії цих процесуальних рішень органів розслідування за різний період часу, а також зроблено копії інших документів, які мають безпосереднє відношення до обставин скарги ОСОБА_7 щодо поставлених ним питань: це дані про порушення кримінальних справ (постанови), протокол затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину № Е 015032 від 20.10.1996 року, протокол особистого обшуку затриманого, перші письмові заяви затриманого, в тому числі і щодо участі адвоката; явки з повинною від 21.10.1996 року, висновок експерта тощо. Таким чином, слідчим суддею встановлено, що доводи ОСОБА_7 були перевірені належним чином, з 21.10.1996 року йому був призначений захисник, який був присутнім на всіх слідчих діях, які проводились з ним.

Також слідчий суддя указує, що ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України. Однак, зазначає слідчий суддя, таких клопотань ОСОБА_7 до слідчого та прокурора в рамках кримінального провадження не подавав.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що перевірка по цьому факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних дій, а ухвалене рішення про закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2015 та постановити нову, якою задовольнити його скаргу й скасувати постанову слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015. Також просить зобов`язати досудовий орган відновити кримінальне провадження № 0000253 від 30.07.2015 року.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_7 мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржуване судове рішення ухвалене з істотними порушеннями судом першої інстанції вимог процесуального закону, не відповідає положенням ст. 9 КПК України, а також судом не виконано функції судового контролю по забезпеченню та дотриманню прав, свобод та інтересів людини і громадянина у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Зазначає, що окремими працівниками Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області з 20.10.1996 по 23.10.1996 проведено слідчі дії за його участю як підозрюваного за ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) у кримінальній справі № 16044 без участі захисника.

За результатами проведення вказаних слідчих дій, під тиском фізичного насильства (побиття, мордування), стверджує апелянт, його примусили підписати зізнавальні показання про причетність до вчинення злочинів, пов`язаних з убивством двох осіб.

На що, зокрема, вказують, на думку апелянта, такі фактичні обставини справа: 20.10.1996 дізнавачем ОСОБА_9 власноручно було написано пояснення від імені ОСОБА_7 з подальшим записом «с моих слов записано верно мною прочитано», в межах якого визнається причетність останнього до вчинення злочинів по АДРЕСА_1 ; 22.10.1996 проведено допит ОСОБА_7 в якості підозрюваного за ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) без участі захисника; 23.10.1996 проведено допит прокурором Смілянської міжрайонної прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 за участю ОСОБА_7 в якості підозрюваного у вчиненні злочинів за кваліфікуючими ознаками п. п. а, г ст. 93, ч. 2 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) без участі захисника; висновок експерта № 694 від 24.10.1996 про виявлення тілесних ушкоджень на тілі слідчо-арештованого ОСОБА_7 , які відносяться до 20.10.1996.

Таким чином, наголошує апелянт, правовим наслідком кримінального злочину стало використання в якості доказів у кримінальній справі № 16044 процесуальних документів, а саме: явок з повинною, пояснення, протоколів допиту підозрюваного ОСОБА_7 , датованих 20, 22, 23.10.1996 року стосовно визнання вини, які отриманні внаслідок порушення процесуальних і конституційних прав підозрюваного на захист та мовчання, які використовуються в обґрунтування обвинувального вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року як докази вини апелянта в інкримінованих злочинах.

Крім того, зазначає, що зміст оскаржуваної постанови від 30.09.2015 року надає змогу об`єктивно стверджувати, що досудове розслідування щодо відомостей про злочин не проводилось, а слідчий представляє заяву про злочин як намагання потерпілого оскаржити вирок суду.

Разом з тим, слідчий суддя залишив поза увагою та не надав належної правової оцінки доводам потерпілого в частині порушення права на захист. Водночас, судове рішення не містить жодного правового аргументу, згідно з яким слідчий суддя дійшов висновку про відсутність зазначеної події злочину та відсутність в діянні складу злочину за ознаками ст. 374 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив її відхилити та залишити ухвалу слідчого судді без змін. Вказав, що ухвала слідчого судді та постанова слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованими.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами закону слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів у їх сукупності.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_7 , як потерпілого, слідчий суддя не дотримався зазначених вимог процесуального закону і не достатньо перевірив доводи, викладені в скарзі, а також законність та обґрунтованість рішення слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження, залишивши поза увагою доводи скаржника стосовно неповноти досудового розслідування, і не врахував наступне.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, зокрема і тих, які є підставою закриття кримінального провадження, покладається на слідчого або прокурора. Таке доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Сторона обвинувачення відповідно до ст. 93 КПК здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і зокрема - отримання відомостей та висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Колегія суддів вбачає, що під час досудового розслідування дійсно залишались не достатньо дослідженими окремі обставини кримінального провадження, які можуть мати істотне значення для його вирішення, а саме під час досудового розслідування слідчим однобічно та неповно перевірено твердження ОСОБА_7 про застосування щодо нього недозволених методів дізнання та досудового слідства, а також порушення його права на захист.

У своїй заяві до правоохоронних органів про вчинення злочинів, а також у своїх показах у якості потерпілого (Т-1, а.с. 16-18, 23-27), ОСОБА_7 вказує:

- на факт його побиття, знущання з боку працівників Смілянського МРВ УМВС Бабіченка та ОСОБА_11 , які мали місце 20-21 жовтня 1996 року, з метою примусити його підписати окремі документи;

- на факт психологічного тиску на нього з боку прокурора ОСОБА_10 23 жовтня 1996 року шляхом натяку на можливі негативні наслідки для його співмешканки ОСОБА_12 , якщо він не буде визнавати свою вину;

- на факт проведення з ним окремих слідчих дій без участі захисника.

Однак, слідчий, перевіряючи обґрунтованість вказаних показів потерпілого, отриманих в ході допиту, обмежується дослідженням лише окремих матеріалів кримінальної справи щодо останнього та рішень судів за іншими скаргами ОСОБА_7 щодо порушень його прав в ході досудового слідства.

Зокрема, як на основні підстави для закриття кримінального провадження слідчий вказує на:

- постанову слідчого від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи по відношенню до працівників Смілянського МРВ УМВС України за фактом перевищення службових повноважень (Т-1. а.с. 67);

- на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13.08.2014, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_13 від 08 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000044, відкритого (внесеного до ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 368 КК України;

- на окремі положення вироку суду щодо засудження ОСОБА_7 .

Таким чином, слідчим у кримінальному провадженні фактично була проведена одна реальна слідча дія допит ОСОБА_7 у якості потерпілого. Усі інші дії слідчого були зведені до дослідження ним окремих матеріалів з кримінальної справи ОСОБА_7 та інших кримінальних проваджень, які раніше розглядалися судами за заявами останнього. Копії вказаних документів були приєднані слідчим до матеріалів кримінального провадження.

При цьому слідчий, а також і слідчий суддя, не звернули уваги на те, що постанова слідчого від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосується відмови за фактом перевищення службових повноважень працівниками Смілянського МРВ УМВС України в Черкаській області, а за змістом мотивувальної частини цієї постанови в ній йде мова про дії працівника міліції ОСОБА_14 , який застосував до ОСОБА_7 спеціальний засіб гумовий кийок, оскільки останній вчинив спротив та спробував вчинити втечу. Жодних аспектів щодо дій вказаних ОСОБА_7 працівників міліції ОСОБА_15 і Яцини вказана постанова слідчого не містить. Крім цього, в її змісті також немає вказівок на відсутність фактів можливого вчинення певними особами злочинів, передбачених ст. ст. 373, 374 КК України 2001 року чи злочинів, які за диспозицією відповідали цим злочинам у КК 1960 року.

Також слідчий, ухвалюючи постанову про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 373, ч. 1 ст. 374 КК України, як на одну з підстав закриття провадження посилається на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13.08.2014, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_13 від 08 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000044, відкритого (внесеного до ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 368 КК України, за заявою ОСОБА_7 відносно слідчого ОСОБА_16 . При цьому слідчий ОСОБА_8 не звернув уваги на те, вказане рішення апеляційного суду стосується зовсім іншого кримінального провадження, яке розслідувалося з метою встановлення наявності ознак злочинів, передбачених зовсім іншими статтями КК України, хоча і стосувалося одних й тих самих фактичних обставин.

Колегія суддів вбачає, що кожне окреме кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за ознаками вчинення певними особами окремих конкретних злочинів, має бути повно та всебічно розслідуване у суворій відповідності до вимог КПК України на предмет наявності у діях певних осіб саме конкретних злочинів (насамперед тих, за ознаками яких й були внесені відомості в ЄРДР). Тим більше, коли особа, яка була допитана у якості потерпілого прямо вказує на конкретних осіб, які чинили на неї фізичний та психологічний тиск.

Колегія суддів бере до уваги той факт, що у чинному вироку суду щодо ОСОБА_7 вказано, що суд вважає надуманими заяви ОСОБА_7 про вплив на нього з боку працівників міліції. Однак, у вироку немає вказівок щодо не лише фізичного, але й психологічного впливу на останнього з боку працівників прокуратури, про що він вказує у протоколі допиту у якості потерпілого. Немає там й конкретного аналізу аспектів порушення права останнього на захист щодо вчиненні з ним окремих слідчих дій без участі захисника. Таким чином, зміст чинного вироку щодо ОСОБА_7 не може бути підставою для закриття кримінального провадження стосовно усіх без винятку указаних ним аспектів можливого вчинення щодо нього злочинів, передбачених ч. 1 ст. 373 та ч. 1 ст. 374 КК України 2012 року, про що й були внесені відомості до ЄРДР.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що, незважаючи на вказівку зі сторони потерпілого прізвищ конкретних осіб, які з його слів чинили на нього фізичних та психологічний тиск, слідчий навіть не визнав доцільним дослідити можливість допиту цих осіб в межах цього кримінального провадження. Натомість слідчий визнав можливим в цьому аспекті послатися на результати іншого кримінального провадження, яке здійснювалося на предмет наявності складу зовсім інших злочинів.

Колегія суддів вбачає, що це істотно вплинуло на повноту та всебічність з`ясування обставин провадження, й дослідження цих аспектів вбачається доцільним, навіть враховуючи значний час, який минув з часу описуваних ОСОБА_7 подій.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015 року допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та ухвалив передчасне рішення на підставі однобічно та неповно проведеного досудового розслідування, тому рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

З тих же підстав колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_7 як потерпілого подана до суду у передбаченому ст. 303 КПК України порядку, підлягає задоволенню, а постанова слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015 року - скасуванню з направленням матеріали кримінального провадження для проведення подальшого досудового розслідування.

Тому, керуючись ст. ст. 303, 307, 395, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22 грудня 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого з ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000253 від 30.07.2015 року.

Матеріали кримінального провадження направити до СВ прокуратури Черкаської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :