Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0613/4-10/2012 Головуючий у 1-й інст. Шидловський
Категорія ст. 236-1,236-2 КПК Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Михайловського В.І.

суддів: Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1,

з участю: прокурора Горпинича В.М.

особа, яка подала скаргу ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого помічника прокурора Любарського району про відмову у порушенні кримінальної справи залишено без задоволення.

Згідно постанови суду, скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку ст.236-1 КПК України зі скаргою на постанову старшого помічника прокурора Любарського району про відмову у порушенні кримінальної справи в звязку з тим, що перевірка органом досудового слідства проведена неповно, однобічно, а покладені в її основу висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що при відмові в порушенні справи в повній мірі були виконані вимоги статті 99 КПК України, а тому постанова старшого помічника прокурора Любарського району Житомирської області ОСОБА_3 від 13.01.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК України є законною.

У звязку з цим, на думку суду, відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а матеріали справи направити на прокурору Житомирської області для організації проведення додаткової перевірки і прийняття законного рішення. Посилається на те, що заява про злочин і надані до неї документи свідчать про те, що державі завдано матеріальну шкоду в розмірі 123 000 10 750 112 250 грн., оскільки фактична вартість 55/100 часток будинку № 73 по вул. Кірова в смт Любар Житомирської області згідно висновку експертизи № В-982/1 від 30.05.2000 року складає 123 000 грн., а загальна вартість будинку становить 229 612 грн.

Висновок суду про неможливість витребування оригіналу акту опису і оцінки будинку від 06.11.2003 року є таким, що не відповідає дійсності.

В наявних у матеріалах перевірки поясненнях головного спеціаліста відділення Державного Казначейства України в Любарському районі ОСОБА_5, начальника управління економіки Любарської райдержадміністрації ОСОБА_6 чітко і однозначно вказано, що вони акт опису і оцінки від 6. XI. 2003 року бачать вперше і ніколи його не підписували, хоч в акті вони названі членами комісії а їх підписи підроблені. В своїх поясненнях податковий інспектор Дударко Євген Олександрович вказав, що акт дійсно складений ним, але пригадати хто саме приймав участь у складані акту він не може.

В матеріалах перевірки відсутні будь які докази про те, що виконавчою службою проводився опис частини будинку, проводилось визначення тих часток в натурі.

До матеріалів перевірки скаржником ОСОБА_2 була надана копія супровідного листа Чуднівського районного суду, адресованого начальнику ВДВС Любарського районного управління юстиції від 24 вересня 2002 року про направлення виконавчого листа № 2. За одержання в суді виконавчого листа розписався представник ТОВ «Інфо сервіс» ОСОБА_7, але, як сказано вище, виконавча служба рішення суду не виконувала і до суду повідомлення про закінчення виконавчого провадження не направляла, доказом чого є відсутність відповідних документів.

Крім того, на думку апелянта, під час проведення перевірки залишились не зясованими ряд питань, які мають суттєве значення для справи, а саме: чому виконанням рішення суду за виконавчим листом проводила не виконавча служба, а податкова інспекція при умові, що в нього і в ОСОБА_8 боргів по сплаті податків не було; який орган місцевого самоврядування чи посадова особа органу державної влади і управління) замовляв проведення експертної оцінки частини будинку і прийняв рішення про їх продаж; чим пояснюється 15?ти кратна різниця в ціні частини будинку в сторону зменшення, хоч фактично в період з 2000 року по 2003 і наступні роки відбувалось зростання цін.

Також не взяті пояснення від колишнього керівника Чуднівської ОДПІ ОСОБА_9, через що залишилось не зясованим, чому вона затвердила акт опису і оцінки частини будинку від 06. 11. 2003 року, якщо в ньому відсутні відомості про те, хто призначав склад комісії яку «очолював» підлеглий їй працівник ОСОБА_4, а особи, прізвища і підписи яких вказані в акті, до того акту ніколи ніякого відношення не мали.

Заслухавши доповідача по справі, апелянта ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію з наведених мотивів, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вважаючи, що перевірка слідчим проведена належним чином, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах перевірки, в ході якої було встановлено, що згідно акту розподілу від 28.03.1997 року адмінбудинку «Торговий офіс», (що розташований в смт. Любар по вул. Кірова, 73), 45/100 частин приміщення належного ТОВ «Інфо-Сервіс», а 55/100 частин приміщення належного ТОВ «Марія», засновниками якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_8

В подальшому, вироком Чуднівського районного суду від 22.06.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було визнано винним у заволодінні шляхом шахрайства 45/100 частин приміщення належного ТОВ «Інфо-Сервіс», що знаходиться по вул. Кірова, 73 в смт. Любар Житомирської області, за що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було засуджено. Вказаний вирок залишений без зміни апеляційною та касаційною інстанціями.

Рішенням Чуднівського районного суду від 15.05.2002 року та додатковим рішенням від 15.08.2002 року 55/100 ідеальних частин приміщення по вул. Кірова, 73 в смт. Любар, що належало засудженим, було передано в дохід держави.

На виконання судового рішення дане приміщення було передане для реалізації з прилюдних торгів. Експертний висновок про ринкову вартість даного приміщення був проведений експертами ТОВ «Укрспецекспертиза» ОСОБА_10 та ОСОБА_11, згідно якого ринкова вартість 55/100 частин приміщення станом на 29.07.2003 визначена в сумі 9668,20 грн. без ПДВ. Експертний висновок у встановленому законом порядку ніким не оспорювався.

Згідно акту опису, оцінки та передачі майна № 1 від 06.11.2003 року, затвердженому в передбаченому законом порядку, 55/100 ідеальних частин даного приміщення були передані для реалізації з прилюдних торгів. У випуску газети «Житомир і Житомиряни» від 14.11.2003 року було опубліковано оголошення про день, час та місце проведення прилюдних торгів з продажу 55/100 ідеальних частин приміщення за початковою ціною продажу обєкта в сумі 9764,88 грн.

21.11.2003 року відбувся аукціон з продажу 55/100 ідеальних частин приміщення розташованого по вул. Кірова, 73 в смт. Любар, про що був складений відповідний протокол аукціону № 123.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що будь-яких даних щодо наявності ознак змови між учасниками угоди купівлі-продажу щодо вартості 55/100 частин будинку по вул. Кірова, 73 в смт. Любарі Житомирської області органами досудового слідства не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, підтвердити чи спростувати факт внесення державним податковим інспектором Дударком Є.О. підписів осіб, які не були присутніми при складанні акту оцінки та передачі майна (магазину-офісу з підвалом, що знаходяться по вул. Кірова, 73 в смт. Любар Житомирської області) не представляється можливим за плином часу та тим, що його місцезнаходження не відомо.

За таких обставин, постанова Любарського районного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року є законною і обґрунтованою на зібраних та досліджених по справі доказах, а тому відсутні будь-які підстави для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 236-1, 236-2, 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любарського районного суду від 31 травня 2012 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого помічника прокурора Любарського району про відмову у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ст. ст. 366 ч. 1, 367 ч. 1 КК України від 13 січня 2012 року без зміни

Судді: