Справа № 461/9276/15-к
Провадження №1-кп/461/416/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2015

Галицький районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець, Тернопільської області, українця, громадянина України, студента ЛНУ «Львівська Політехніка», працюючого менеджером з пасажирських перевезень ПРАТ «ЛьвівІ-Інтуртранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , 20 червня 2015 року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи в приміщенні навчального корпусу ЛНУ ім.І.Франка, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Драгоманова, 12, діючи умисно, наніс ОСОБА_4 три удари кулаком в область голови, чим, згідно висновку судово-медичної експертизи № 938 від 30.06.2015 року, заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді синця в ділянці правого ока, садно на лівому передпліччі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій визнав та надав пояснення про те, що, дійсно, 20.06.2015 року о 13.00 год., в приміщенні кафедри ЛНУ ім.І.Франка, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , який на той час був його викладачем, оскільки перебував у збудженому стані внаслідок упередженого ставлення останнього до нього під час здачі іспитів. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Крім повного визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованих йому дій, вина такого стверджується наступними дослідженими та перевіреними в суддовому засіданні доказами:
Показами потерпілого ОСОБА_4 , даними в судовому засіданні про те, що на час подій, викладених у обвинувальному акті він працював асистентом кафедри теоретичної фізики ЛНУ ім.І.Франка., а обвинувачений ОСОБА_5 був його студентом. 20 червня 2015 року, під час його обідньої перерви, ОСОБА_5 ввірвався до нього на кафедру і раптово наніс йому удари по голові, від чого він упав на землю. Останній перебував у збудженому стані та звинувачував його у упередженому ставленні, оскільки не міг здати іспит. Після нанесення йому ударів, він короткочасно втратив свідомість, його забрала швидка допомога, він проходив відповідне лікування, після чого звернувся з заявою про вчинення злочину у правоохоронні органи.
Висновком експерта № 938 від 21.06.2015 року, згідно якого у гр. ОСОБА_4 виявлено: синець в ділянці правого ока, садно на лівому передпліччі, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 20 червня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. При його обстеженні в травмпункті № 2 м.Львова 20 червня 2015 року було діагностовано: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку». Дати оцінку ступеня тяжкості вказаному діагнозу можна буде після вивчення медичної документації із записами про дообстеження та лікування потерпілого. При наявності вказаної медичної документації, з цього приводу, може бути проведена додаткова судово-медична експертиза.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2015 року, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_4 та фототаблицею до нього, згідно яких останній показав при яких обставинах та яким чином обвинувачений ОСОБА_8 наніс йому удари, а також механізм нанесення таких.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 279 від 03 серпня 2015 року, згідно якого у гр. ОСОБА_4 на момент проведення первинної судово-медичної експертизи було виявлено: синець в ділянці правого ока, садно на лівому передпліччі, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 20 червня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Беручи до уваги дані кримінального провадження № 0002077, протоколу проведення слідчого експерименту, покази потерпілого і свідків, механізм виникнення тілесних ушкоджень міг бути наступним: синець в ділянці правого ока міг виникнути внаслідок удару кулаком в голову справа, як вказано на фото № 1; поверхневе садно в ділянці лівого передпліччя могло виникнути внаслідок удару кулаком по руці, коли він прикривав голову руками, як вказано на фото № 2, 3 під час проведення із потерпілим слідчого експерименту.
У судовому засіданні прокурор та інші сторони кримінального провадження не наполягали на виклику та допиті свідків, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав фактичні обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, відтак його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Обираючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), позицію потерпілого, який при призначенні покарання поклався на розсуд суду, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на даний час є студентом ЛНУ «Львівської Політехніки» та офіційно працевлаштований, є особою молодого віку, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його позитивну характеристику за місцем проживання, винність у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомивши протиправність своїх дій активно сприяв розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин вчинення злочину, а тому приходить до висновку, що покарання останньому слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення (злочин) у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Крім того, у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому останній просить стягнути з останнього на його користь кошти у сумі 3000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування поданого цивільного позову покликається на те, що злочинними діями ОСОБА_5 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі та гідності, моральних та фізичних стражданнях, йому важко оговтатись від вчиненого відносно нього злочину, крім того вказує, що йому завдано матеріальну шкоду у сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією про оплату аналізу томографії голови і шиї.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявлений ним цивільний позов підтримав та просив такий задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вказаний цивільний позов заперечили з підстав, викладених у письмовому запереченні на цивільний позов, надали пояснення, аналогічні до викладених у такому та просили суд відмовити в задоволенні цивільного позову.
Оцінивши позовні вимоги цивільного позивача, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В частині 3 ст.23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд України в п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

В п.9 вищевказаної Постанови Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України"Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вчинення злочину проти здоров`я, що спричинило його короткочасний розлад, на переконання суду, свідчить про доведення факту спричинення потерпілому моральної шкоди.

Вирішуючи питання про суму відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, судом ураховано тяжкість завданої ОСОБА_4 моральної шкоди, необхідність його лікування, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті потерпілого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує величину її заподіяння, а саме те, що потерпілий ОСОБА_4 переніс моральні страждання, які проявились в порушенні нормального укладу життя, змушений захищати свої права в судовому засіданні. Разом із тим суд враховує і реальну можливість відшкодування завданої шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 , який є студентом та офіційно працевлаштований.

Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої потерпілому моральної шкоди повинна складати 1000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 1508,40 грн., які потерпілий ОСОБА_9 сплатив за аналіз томографії голови і шиї, то така, на думку суду, належить до матеріальних витрат і не може бути стягнена з ОСОБА_5 як відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні задоволити частково, стягнувши з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1