Справа № 192/1562/15-к
Провадження № 1-кп/192/171/15
В И Р О К
Іменем України
"19" жовтня 2015 р. смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000716 відносно

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Нижнєвартівськ Тюменьскої області, Російська Федерація, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, непрацевлаштованого, має неповнолітню дитину, військовозобов`язаного, що мешкає та зареєстрований у АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.317 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 11 серпня 2015 року близько 12-ї години, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 умисно надав ОСОБА_6 приміщення, а саме: кімнату в житловому будинку за вказаною адресою, для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - «дезоморфін».

ОСОБА_6 у наданій обвинуваченим кімнаті вжив особливо небезпечний наркотичний засіб дезоморфін.

11 серпня 2015 року з 13 години 25 хвилин до 14 години 05 хвилин під час проведення санкціонованого обшуку слідчим СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпроптеровській області спільно з працівниками ВБНОН ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області у будинку ОСОБА_4 за вказаною адресою знаходився ОСОБА_6 , який, згідно медичного висновку від 11.08.2015 року, знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та своїми показами підтвердив вищевикладені обставини скоєного ним злочину.

Показав, що він неодноразово відмовляв ОСОБА_6 у наданні приміщення для вживання наркотиків, а після його повторного прохання, 11 серпня 2015 року він дозволив ОСОБА_6 вжити наркотичний засіб дезоморфін у будинку. У його присутності в кімнаті будинку ОСОБА_6 внутрішньовенно зробив собі укол виготовленого ним дезоморфіну. Невдовзі до нього додому прийшли для обшуку співробітники міліції, які пред`явили ухвалу суду на обшук. Обшук проводився при понятих. Протокол обшуку він підписав без зауважень. У будинку був і ОСОБА_6 , якого доправили разом з ним до лікарні для медичного обстеження на наявність наркотичного сп`яніння.

Судом досліджені й письмові докази.

З протоколу обшуку від 11.08.2015 року убачається, що за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 в одній з кімнат будинку знаходився ОСОБА_6 , який, зі слів ОСОБА_4 , з його дозволу вжив наркотичний засіб «дезоморфін».

Згідно висновку хімічної експертизи №70/10-2056 від 21.08.2015 року, речовина світло-жовтого кольору, об`ємом 0,6 мл. та 0,3 мл, вилучена за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 містить особливо небезпечний наркотичний засіб - дезоморфін, обіг якого заборонено, маса якого становить 0,00024 г та 0,00009 г відповідно. На поверхні чотирьох шприців з полімерного матеріалу номінальною ємкістю по 5,0 мл і трьох флаконах з прозорого скла, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено дезоморфін. Наявність на поверхнях трьох флаконів з прозорого скла і в шести шприцах з полімерного матеріалу номінальною ємкістю по 5,0 мл слідових кількостей особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено дезоморфін, може свідчити про те, що вони могли використовуватись при зберіганні або в процесі виготовлення наркотичного засобу.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу, його діяння кваліфікуються за ч.1 ст.317 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався; обставини, що пом`якшують покарання: повне визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкриміновано.

Із врахуванням наведених обставин суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.317 КК України , вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 за ч.1 ст. 317 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, куди періодично з`являтися на реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Дніпропетровській області 738 (сімсот тридцять вісім) гривень 64 копійки судових витрат.

Речові докази: речовину світло-жовтого кольору, об`ємом 06 мл. та 0,3 мл, 4 шприци, ємкістю 5,0 мл, три флакони з прозорого скла, які знаходяться у камері зберігання речових доказів ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий