Дата документу Справа № 336/1306/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1306/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1546/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст.115, 263, 396 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002020 від 25 травня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , в.о.прокурора Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 червня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі; за п.1 ч.2 ст.115 КК України - до 15 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років; ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.396 КК України до 2 років обмеження волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_6 , залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з часу його фактичного затримання з 02 вересня 2014 року. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований щодо ОСОБА_7 , також залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з дати його фактичного затримання.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо останнього змінити в частині кваліфікації його дій за п.1 ч.2 ст.115 КК України та засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, з призначенням йому покарання у межах санкції статті, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що стороною обвинувачення не доведено факт вчинення ОСОБА_6 вбивства ОСОБА_12 , оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається відсутність в діях ОСОБА_6 об`єктивної сторони вказаного складу злочину та причинного зв`язку між його діями та смертю потерпілої.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вказуючи на незаконність та необґрунтованість вироку суду, наявність суттєвих протиріч в його показаннях, а також показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вищевказаний вирок суду щодо нього змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст.ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд, призначаючи покарання, на його думку, не врахував те, що раніше він не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має на утриманні вагітну дружину, позитивно характеризується за місцем проживання.

В апеляційній скарзі, з врахуванням доповнень до неї, прокурор просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат; вирок щодо ОСОБА_7 - змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, за п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 15 років, на підставі ст.70 КК України остаточно призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі, та стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз - 10447,62 грн, з ОСОБА_7 стягнути в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи 1537,50 грн. В іншій частині оскаржуваний вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що суд першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_6 не врахував всіх фактичних обставин провадження, у зв`язку з чим не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки ,і як наслідок, неправильно застосував кримінальний закон, а також допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: ст.124 КПК України, оскільки не стягнув із обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати.

Згідно з вироком суду, на початку квітня 2014 року на грунті стійких особистих неприязних відносин між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , в останнього виник умисел на скоєння умисного вбивства ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

З метою реалізації вказаного злочинного наміру, в середині квітня 2014 року, приблизно о 18-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, знаходячись на вулиці Солідарності у місті Запоріжжя, незаконно придбав у ОСОБА_14 , за 1700 долларів США (еквівалентно 21 тисячі 454 гривням відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України, станом на 10.04.2014), пістолет «моделі 37», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm, «FEMARU-FEGYVER-TS GEPGYAR R.T.», Угорщина та боєприпаси у кількості 4 штук. Після незаконного придбання вогнепальної зброї та боєприпасів ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі, перевіз вищезазначені пістолет та боєприпаси за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до моменту його затримання працівниками правоохоронних органів 02 вересня 2014 року.

За весь термін незаконного зберігання зазначеної вогнепальної зброї та боєприпасів, у період з середини квітня 2014 року по 02 вересня 2014 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне носіння вогнепальної зброї та боєприпасів, неодноразово при пересуванні містом Запоріжжя незаконно носив при собі вищевказаний пістолет та боєприпаси, у тому числі 13 травня 2014 року, використавши зазначену вогнепальну зброю при скоєнні умисного вбивства за адресою : АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_6 , на грунті стійких особистих неприязнених відносин до ОСОБА_13 , достовірно знаючи про те, що в будинку АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , 13 травня 2014 року приблизно о 10-00 годині прибув до вказаного домоволодіння з метою скоєння вбивства зазначених осіб. Для реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_6 переліз через паркан, тим самим незаконно перетнув огорожу вказаного домоволодіння, проник на його територію та вікрив вхідні ворота, через які увійшов ОСОБА_7 .

Після вказаних дій, приблизно о 10 годині 05 хвилин, ОСОБА_6 через не закриті вхідні двері проник до вищевказаного будинку, де у спальній кімнаті знаходилася ОСОБА_12 , та продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на її вбивство, діючи з корисливих мотивів, використовуючи вищевказаний пістолет, який він заздалегідь взяв із собою, підійшов до ОСОБА_12 , яка стояла в кімнаті, після чого утримуючи пістолет у правій руці, наніс останній удар у ліву потиличну область голови рукояткою зазначеного пістолету, внаслідок чого спричинив потерпілій, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3295 від 04 жовтня 2014 року, забійну рану у лівій тім`яній області, перелам лівої тім`яної кістки, від чого вона впала на підлогу. В подальшому ОСОБА_6 , з метою обмеження руху потерпілої та придушення можливого опору з її боку, зв`язав їй за спиною руки скотчем, знайденим у будинку, залишивши потерпілу на підлозі у кімнаті.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї зазначеного домоволодіння, став очікувати ОСОБА_13 з метою його вбивства. В той же день, приблизно о 14-00 годині, коли до подвір`я домоволодіння зайшов ОСОБА_13 , ОСОБА_6 з пістолету «FEMARU-FEGYVER-ES GEPGYAR RT.37M», який знаходився у нього, використовуючи боєприпаси не встановленого зразка, здійснив три постріли в область голови ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №3294 від 03 жовтня 2014 року, одиночне проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення голови, внаслідок чого настала смерть потерпілого на місці злочину.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що не виконав усі необхідні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_12 , приблизно о 14 годині30 хвилин вказаного дня, підійшов до ОСОБА_12 , яка лежала на підлозі у кімнаті будинку та, бажаючи настання її смерті, надів їй на голову поліетиленовий пакет, який закріпив скотчем на шиї, тим самим перекривши їй доступ повітря до дихальних шляхів, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_12 на місці злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Після скоєння вбивства ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , приблизно о 15-00 годині, провів обшук будинку домоволодіння та прилеглих до неї будівель, а також прилеглої території до домоволодіння з метою виявлення та привласнення грошових коштів та матеріальних цінностей, перебуваючи у приміщенні будинку, виявив грошові кошти у сумі 500 грн, та в вечірній час покинув територію зазначеного домоволодіння.

15 травня 2014 року приблизно о 09-00 годині ОСОБА_6 , з метою приховування слідів вчинення особливо тяжкого злочину, разом з ОСОБА_7 , який діяв умисно, заздалегідь не обіцяючи ОСОБА_6 здійснити дії, направлені на приховування зазначеного злочину, вчинив дії, спрямовані на те, щоб вчинений злочин та особа, що його вчинила, не стали відомі правоохоронним органам, а саме від будинку АДРЕСА_1 , пересуваючись на автомобілі марки ВАЗ моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вивезли трупи ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на територію присадибної ділянки № 42 «ОСГК Граніт», яка розташована за адресою: місто Запоріжжя, селище Креміно, де разом помістили тіла ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до зливної ями, розташованої на території зазначеної присадибної ділянки та ОСОБА_15 присипав їх ґрунтом.

Після цього, продовжуючи злочинні дії, направлені на заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, для повного настання бажаних наслідків, ОСОБА_7 22 травня 2014 року у вечірній час замовив розчин бетону М-100 обсягом 1,5 куб.м. на ТОВ "Будсервіс" за адресою: м.Запоріжжя, вул.Складська, 6.6 та 23 травня 2014 року приблизно о 09-00 годині, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 залили зливну яму, в якій знаходились трупи ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вищезазначеним розчином бетону.

Заслухавши:

доповідь судді;

обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просив змінити вирок суду щодо нього, кваліфікувати його дії за ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_9 , та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

потерпілого ОСОБА_16 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора і заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту;

прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу в.о.прокурора Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_11 та заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту,

перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину частково, обвинувачений ОСОБА_7 - в повному обсязі. Обвинувачені надали показання з приводу вказаних в обвинувальному акті обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що, наскільки йому відомо ОСОБА_13 доводився йому біологічним батьком, а ОСОБА_12 - бабусею. В квітні 2014 року він придбав пістолет у хлопця, який є двоюрідним братом його знайомого ОСОБА_17 . Пістолет він придбав за 1700 доларів США з метою захисту від батька - ОСОБА_13 , так як між ними виник конфлікт через те, що батько звинувачував його у крадіжках грошових коштів. Через це він побоювався, що ОСОБА_13 може спричинити йому тілесні ушкодження, оскільки останній займався спортом та носив при собі ножа. Крім того обвинувачений зазначив, що в лютому 2014 року з боку ОСОБА_18 та його товариша до нього було застосовано фізичне насильство на прохання, як він вважає, ОСОБА_13 . В середині травня 2014 року він попрохав ОСОБА_7 піти з ним до ОСОБА_13 та вирішити конфлікт, на що ОСОБА_7 погодився. Направившись за місцем мешкання батька - АДРЕСА_1 , він взяв із собою придбаний пістолет. Підійшовши до вказаного домоволодіння, він переліз через паркан, відчинив ворота та впустив на подвір`я ОСОБА_17 . Потім він зайшов у будинок, двері якого були відчинені, та побачивши свою бабусю - ОСОБА_12 , наніс їй один удар рукояткою пістолета по голові. Від удару бабуся впала на підлогу, після чого він зв`язав ОСОБА_12 руки та ноги, вийшов на подвір`я, де разом з ОСОБА_19 почав чекати ОСОБА_13 . Під час очікування він вживав слабоалкогольні спиртні напої. Вказані події відбувалися біля 09-00 години. Близько 15-00 години, його батько зайшов на територію домоволодіння, почав підніматися до будинку та помітив його та ОСОБА_20 . ОСОБА_13 дістав з кишені штанів ніж, а він, в свою чергу, дістав пістолета та здійснив постріл в область голови батька, в результаті пострілу помітив цятку у ОСОБА_13 на лобі. Після першого пострілу ОСОБА_13 присів та спиною обперся на стіну гаража, нічого не говорив. Він з ОСОБА_20 також просто стояли і нічого не робили. Приблизно через 3 хвилини батько зробив спробу підвестися, при цьому навкарачки опустився обличчям до низу. Тоді він здійснив ще два постріли в потиличну частину голови ОСОБА_13 . Далі він попрохав ОСОБА_20 підтягнути потерпілого ближче до будинку, що останній і зробив. Перетягнувши труп батька, вони зайшли до будинку, де він, злякавшись, надів бабці полімерний пакет на голову та навколо шиї обмотав скотчем. Через стан сильного алкогольного сп`яніння він не пам`ятає, в якому положенні знаходилась ОСОБА_12 , чи говорила вона щось, чи подавала ознаки життя. Далі, вийшовши з будинку на вулицю, на голову батька він також надягнув полімерний пакет, щоб не текла кров, після чого вони з ОСОБА_20 перетягнули труп під будинок та приблизно сорок хвилин сиділи на подвір`ї та заспокоювались. Потім вони з ОСОБА_19 перенесли трупи ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у автомобіль марки «Жигулі» блакитного кольору, який знаходився в гаражі та помістили їх на місце, де розміщається заднє сидіння, яке на той час було відсутнє. Після того, як помістили трупи в автомобіль, розійшлися по домівках. Наступного дня, приблизно о сьомій годині ранку, він з ОСОБА_20 знову прийшов на територію вказаного домоволодіння, де він сів за кермо автомобіля, в якому знаходились трупи, а ОСОБА_20 їхав попереду на іншому автомобілі, щоб не натрапити на співробітників міліції. Трупи вони вивезли на дачну ділянку, що належить його вітчиму - ОСОБА_21 . Трупи скинули в зливну яму та засипали їх землею. Через декілька днів він разом із ОСОБА_19 знову приїхали та залили трупи бетоном, який замовили на фірмі, розташованій в Космічному районі м.Запоріжжя. Замовлення бетону робив ОСОБА_22 , а він сплатив вартість бетону. Пістолет, з якого вистрілив в батька, він залишив за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_5 , де проживав разом зі своєю співмешканкою - ОСОБА_23 , та їх малолітньою дитиною.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що у травні 2014 pоку, вранці, за місцем його мешкання прийшов ОСОБА_24 , з яким він підтримував товариські стосунки, та попросив піти з ним до його батька - ОСОБА_13 , оскільки ОСОБА_25 бажав з батьком поспілкуватись. Коли вони прийшли до будинку, де жив батько ОСОБА_26 , хвіртка була зачинена. ОСОБА_25 відчинив хвіртку та впустив його на територію подвір`я. ОСОБА_25 направився до будинку, а він залишився на вулиці. Через деякий час ОСОБА_25 вийшов з будинку та в руці тримав пістолет на якому він помітив вологі плями, схожі на кров та злякався, оскільки з будинку не було чути жодних звуків. Пострілів він не чув. ОСОБА_25 пояснив йому, що далі вони будуть чекати ОСОБА_13 , оскільки ОСОБА_27 бажав з останнім поспілкуватись. При цьому ОСОБА_25 приніс з собою дві банки напою «РЕВО», які вживав під час очікування. Оскільки у ОСОБА_26 в руці був пістолет, ОСОБА_28 хвилювався за своє життя. Чекали вони приблизно годину, можливо дві. Потім він почув, як хтось підійшов до паркану. З того місця, де він знаходився, не було видно вхід до двору. Потім ОСОБА_28 почув постріл та побачив ОСОБА_26 , який тримав у руці пістолет. ОСОБА_13 він не бачив, оскільки коло обзору йому закривав брезент. Потім він почув ще два постріли. Далі ОСОБА_25 покликав його та попросив занести тіло батька до будинку. Потім вони зайшли до будинку, де ОСОБА_28 на підлозі кімнати помітив тіло бабусі, з голови якої текла кров та її руки були зв`язані скотчем. Бабуся подавала ознаки життя, кликала ОСОБА_29 , на що ОСОБА_25 відповів, що «не має більше ОСОБА_30 ..». За діями ОСОБА_31 він далі не спостерігав, бо йому це було неприємно. Коли виносили тіло бабусі, ОСОБА_28 помітив, що пакет на голові ОСОБА_12 був в області шиї замотаний скотчем. Далі ОСОБА_32 сказав йому, щоб він допоміг обшукати будинок з метою відшукання грошових коштів. Пошуки тривали приблизно годину, вони нічого коштовного не знайшли та вийшли на вулицю покурити. Потім разом з ОСОБА_33 вони занесли тіло ОСОБА_13 до будинку. В будинку, ОСОБА_27 простелив на підлогу плівку, в яку вони поклали тіло ОСОБА_13 . ОСОБА_25 пояснив, що треба вивезти тіла на присадибну ділянку, а якщо він не допоможе, то трупи знайдуть та його посадять до в`язниці. Як пояснив ОСОБА_25 , він має довідку з лікарні та зможе уникнути кримінальної відповідальності. Потім вони вийшли за територію двору, де ОСОБА_25 сказав, що наступного дня необхідно буде допомогти йому вивезти тіла. Наступного дня вони повернулись до двору та на автомобілі вивезли тіла на присадибну ділянку, на яку вказав ОСОБА_27 , де кинули тіла в зливну яму. Олег присипав тіла землею. Через декілька днів, на прохання ОСОБА_26 , він зі свого телефону замовив бетономішалку з бетоном, яким була залита зливна яма з тілами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Під час апеляційного розгляду, з метою перевірки доводів, викладених в апеляційних скаргах, за клопотанням прокурора обвинувачені також були допитані та пояснили наступне.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що до будинку, де мешкав ОСОБА_13 , він йшов для того, щоб поговорити з останнім та вирішити конфлікт. Пістолет взяв для самозахисту. Під час розмови ОСОБА_13 витягнув ніж, у зв`язку з чим він здійснив в нього постріли з пістолету, що був при ньому. ОСОБА_6 визнав, що смерть ОСОБА_13 настала від його пострілу, але зазначив, що потерпілу ОСОБА_12 він не вбивав, смертельних ударів їй не наносив, а лише завдав їй один удар рукояткою пістолету у потилицю, щоб вона не заважала йому розмовляти з ОСОБА_12 . Від вказаних дій ОСОБА_12 впала. Чи живі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ані він, ані ОСОБА_7 не пересвідчувалися. До вказаних подій неприязних стосунків з ОСОБА_12 у нього не було. Пакет на голову останній він одягнув для того, щоб не текла кров. ОСОБА_7 будь-яких ударів потерпілим не завдавав, а лише допомагав виносити їх тіла та складати у автомобіль. Під час прибирання слідів злочину, він випадково знайшов кошти, які забрав.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що у травні 2014 року він разом з ОСОБА_6 та на прохання останнього, прийшов до вищевказаного будинку. ОСОБА_6 хотів поговорити з ОСОБА_13 з приводу конфлікту, який склався між ними щодо грошей. Він не бачив, що відбувалось між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , а також між ОСОБА_6 та ОСОБА_34 , лише чув постріли. Він особисто будь-яких тілесних ушкоджень потерпілим не завдавав, а лише допомагав ОСОБА_6 вивезти їх тіла. До вказаних подій ОСОБА_6 звертався до нього із запитанням, де можна придбати зброю. Він познайомив його зі своїм двоюрідним братом - ОСОБА_14 . При розмові між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 він присутній не був, але йому відомо, що ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_14 якусь зброю.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами: показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_18 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , а також письмовими доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він є двоюрідним братом ОСОБА_7 , з яким до квітня 2014 року він не спілкувався через значну різницю у віці. У квітні 2014 року йому зателефонував ОСОБА_20 та запропонував зустрітись, на що свідок погодився. Наступного дня вони зустрілись з ОСОБА_20 , з яким на зустріч з`явився ще один хлопець на ім`я ОСОБА_27 . ОСОБА_20 пояснив, що їм потрібен пістолет. Зброя необхідна ОСОБА_41 через складну ситуацію в країні - для можливого самозахисту. Він поцікавився, на яку суму вони розраховують, на що ОСОБА_27 відповів, що на 1000-1500 доларів США. Свідок пообіцяв поцікавитись, де можливо придбати зброю, після чого вони розійшлись. У нього на той момент вже був пістолет та 4 патрони, які він придбав приблизно у 2006 році та зберігав за місцем свого мешкання. Саме цей пістолет він вирішив продати ОСОБА_41 . Наступного дня він зателефонував ОСОБА_20 та повідомив, що знайшов пістолет. Вони зустрілись на вул.Епронівській, проїхали на автомобілі в поле, де він передав ОСОБА_42 пістолет та 4 патрони, а останній передав йому 1700 доларів США. Яким чином в подальшому ОСОБА_6 використав придбаний пістолет, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_26 , з яким вони мають спільну дитину - ОСОБА_43 , 2013 року народження. Проте у свідоцтві про народження обвинувачений, як батько, не значиться. Деякий нетривалий час вони з ОСОБА_33 проживали в с.Калантировка в м.Запоріжжя, а влітку 2013 року розійшлися. Потім знову стали мешкати разом, винаймали квартиру на пр.Моторобудівників в м.Запоріжжя. У вересні 2014 року ОСОБА_27 зник, три дні вони не могли його знайти, а потім вона дізналась, що ОСОБА_31 затримали. Після затримання ОСОБА_31 зателефонувала його мати - ОСОБА_36 , та попросила заховати пістолет, який вона знайшла у квартирі за місцем їх з ОСОБА_44 проживання. Зброю вона бачила і раніше - до затримання ОСОБА_31 , коли під час їх сварки обвинувачений розмахував пістолетом. Оскільки вона прийняла рішення далі їхати проживати до матері - ОСОБА_45 , в с.Шевченкове Пологівського району, то пістолет взяла із собою та в подальшому сховала в тюках із сіном за місцем проживання матері.

Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_47 та колишньою дружиною ОСОБА_13 , з яким вони розлучились у 1985 році У вересні 2012 року її мати захворіла та потребувала стороннього догляду, у зв`язку з чим вона переїхала проживати до будинку матері, та стала мешкати приблизно за 2 км від будинку, де проживав ОСОБА_13 та його мати - ОСОБА_12 . В цей час ОСОБА_46 стала більш тісно спілкуватись з колишнім чоловіком. В процесі спілкування ОСОБА_13 розповідав їй, що в нього зникає товар та підозрював у крадіжках ОСОБА_48 . Одного разу ОСОБА_13 їй повідомив, що у нього зникла дуже крупна сума грошей, а саме 80 000 доларів, але свідок не повірила, оскільки ОСОБА_13 не був схожий на забезпечену людину. ОСОБА_49 казав їй, що в крадіжках він підозрює сина - ОСОБА_26 та боявся, що син його вб`є. Від ОСОБА_13 вона чула висловлювання: «чи ОСОБА_27 вб`є мене, чи я - його». ОСОБА_13 про всякий випадок залишив номер її телефону своєму знайомому, з яким він працював на ринку ОСОБА_50 . В подальшому цей знайомий зателефонував їй та повідомив, що ОСОБА_49 два тижні не з`являється на робочому місці та не відповідає на дзвінки. Вона вирішила піти провідати ОСОБА_13 , але сусіди останнього повідомили, що приблизно 2 тижні вони ані ОСОБА_51 , ані бабусю не бачили. У присутності сусідів вона та ОСОБА_52 зайшли до будинку, де був безлад та відчувався неприємний запах. У травні 2014 року до будинку приїхали співробітники міліції та склали процесуальні документи.

Свідок ОСОБА_36 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 . ОСОБА_7 вона знає як товариша сина. З ОСОБА_13 вона свого часу проживала разом у цивільному шлюбі. Останній був біологічним батьком її сина - ОСОБА_6 , та її доньки - ОСОБА_53 . Мешкали вони з ОСОБА_13 на одній вулиці, але останні 2 роки ОСОБА_27 не спілкувався з батьком, оскільки ОСОБА_13 пропонував сину побити її, на що ОСОБА_27 відмовився. Вона вважає, що така пропозиція з боку потерпілого була пов`язана з тим, що останні декілька років вона стала проживати однією сім`єю з колишнім найкращим другом ОСОБА_13 - ОСОБА_21 . В якийсь період часу їй зателефонувала сусідка та повідомила, що ОСОБА_13 зник, а 02 вересня 2014 року надійшов дзвінок від невістки про те, що зник і ОСОБА_27 . Як потім з`ясувалось, сина затримали співробітники міліції.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_26 , з яким у нього склалися неприязні стосунки. Як повідомив йому ОСОБА_13 , ОСОБА_25 викрав в нього велику суму грошей 80 000 доларів. ОСОБА_13 він знав як найкращого товариша свого батька - ОСОБА_21 . Зі згоди ОСОБА_21 . ОСОБА_24 жив іноді на дачі.

Свідок ОСОБА_54 у судовому засіданні пояснив, що працює на ТОВ «Будсервіс» водієм бетоновозу. Наприкінці травня 2014 року він на замовлення привозив на одну із садибних ділянок 1,5 куба бетону. Біля другого кар`єра їх зустріли замовники, які показали дорогу до дачі, де він злив бетон в дверний отвір, на який йому вказали.

Свідок ОСОБА_55 у судовому засіданні пояснив, що був сусідом ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . У травні-червні 2014 року з подвір`я ОСОБА_56 він чув грохіт та стукіт по металу. Шум чутно було і вночі, що заважало відпочивати та у зв`язку з чим він звертався до правоохоронних органів. Він вирішив з`ясувати, що коїться на подвір`ї ОСОБА_57 . Там він побачив декілька хлопців, один з яких, як зараз йому відомо - ОСОБА_24 , пояснив що він є сином ОСОБА_58 , а також повідомив, що вони вивозять з території домоволодіння металобрухт. На його питання щодо місцезнаходження ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , ОСОБА_27 відповів, що це йому не відомо.

Свідок ОСОБА_60 у судовому засіданні пояснив, що до гаражу, який розташований на вул.Крайній, в липні 2014 року ОСОБА_24 та ОСОБА_61 , разом з хлопцем на ім`я ОСОБА_62 , привозили йому металолом - швелера та металеві кути. Приїздили вони на автомобілі Тойота білого кольору. Через деякий час вони пригнали автомобіль УАЗ, а приблизно через тиждень забрали цей автомобіль, так як не знайшли документів на нього.

Свідок ОСОБА_63 у судовому засіданні пояснив, що у липні 2014 року він працював охоронцем на ринку ОСОБА_50 в м.Запоріжжя. В один із днів цього місяця він біля одного з кіосків помітив ОСОБА_64 з металевим ломом в руці та ще одного хлопця. Кіоск вже був відчинений, хто його відчинив та яким чином, йому не відомо. Хлопці повідомили йому прізвище та номер свідоцтва на зайняття підприємницькою діяльністю власника кіоску, які відповідали дійсності, тому їх проникнення до кіоску не викликало у нього інших запитань. Взявши з кіоску прут з бронзи та бухту для зварювального апарату, хлопці зачинили кіоск та покинули територію ринку. Наступного дня свідок повідомив про приїзд незнайомців начальнику зміни. Той оглянув документи, виявилось, що торгівельне місце в тому кіоску, який відвідали хлопці, було не сплачено біля двох місяців. Після чого начальник зміни зателефонував дружині ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 19 грудня 2014 року, свідок ОСОБА_14 впізнав на фотознімку під №4 особу, якій в квітні 2014 року в м.Запоріжжя він продав предмет, схожий на пістолет, зазначивши, що особу звати ОСОБА_27 (т.2 а.п.102-103).

Відповідно до протоколу обшуку від 17 вересня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_6 , виявлено та вилучено паперовий зіп-пакет з-під кави «Jacobs», в якому знаходиться предмет, схожий на пістолет (т.4 а.п.1-6).

Згідно з висновком експерта №25-ЗТ від 13 січня 2015 року, вищевказаний пістолет є вогнепальною зброєю - пістолетом «моделі 37», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм, виробництва фірми «FEMARU-FEGYVER-TS GEPGYAR R.T.», Угорщини, призначений для стрільби патронами 9 мм та 380 АСР, і придатний для стрільби, слідів переробки на якому не виявлено. 4 вилучені патрони є боєприпасами - патронами, виготовленими саморобним способом по типу коротких патронів Браунінга калібру 9x17 мм, придатними для проведення пострілу (т.2 а.п.64-68).

В ході огляду місця події 22 серпня 2014 року в будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: три сліди папілярних узорів рук зі стакану в кімнаті №2; трудова книжка, медична картка на ім`я ОСОБА_13 , медична картка на ім`я ОСОБА_12 , дві перепустки; змив РБК; зіскоб РБК; сокира; 5 ножів (т.1 а.п.169-183, 184-196).

Згідно з висновком №845 від 05 вересня 2014 року, в змиві речовини бурого кольору (об`єкт № 1), вилученого з лутки дверного отвору з кімнати № 2 до кімнати № 3, зіскобу (об`єкт № 2) з відкосу, прилеглого до лутки з кімнати № 1 до кімнати № 2, знайдена кров людини, та виявлений лише антиген Н ізосерологічної системи АВ0 (т.4 а.п.62-63).

Згідно з висновком експерта №1194 від 16 січня 2015 року, генетичні ознаки крові з лутки дверного отвору з кімнати № 2 до кімнати № 3 (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками фрагменту ребра трупа ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками фрагменту зубу від трупа ОСОБА_13 та генетичними ознаками зразків букальних клітин ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (т.2 а.п.28-32);

Відповідно до протоколу обшуку від 01 вересня 2014 року, на ділянці №42-43, розташованих на території дачного кооперативу «Граніт» за адресою: м.Запоріжжя, с.Креміно, Мокрянський кар`єр №2, а також в приміщенні будинку, розташованого на ділянці АДРЕСА_7 , виявлено два трупа людини та вилучено: зразок бетону з окремого приміщення будинку під підлогою; зразок ґрунту під демонтованим бетоном під підлогою окремого приміщення будинку; кофту та светр з місця виявлення трупів; куртку з місця виявлення трупу чоловіка; полімерний матеріал, в який були загорнуті трупи чоловіка та жінки; сипуча речовина білого кольору з місця виявлення трупів (т.1 а.п.212-222).

Відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 03 вересня 2014 року, ОСОБА_65 було пред`явлено для впізнання труп невідомої жінки, в якому по одягу, а також за волоссям свідок впізнала ОСОБА_12 (т.2 а.п.75-76).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3295 від 04 жовтня 2014 року, причина смерті ОСОБА_12 не встановлена через гнилісні зміни внутрішніх органів та тканин трупа, які далеко зайшли (стан жировоску). Виходячи з характеру розвитку та ступеня виявлення гнилісних змін, експерт дійшов висновку, що з моменту настання смерті до початку проведення експертизи пройшло близько 3-4 місяців. При проведенні експертизи трупа на голові трупу виявлений поліетиленовий пакет, а також кляп, який закриває ротову порожнину та отвори носа. При експертизі трупа виявлені наступні ушкодження: забита рана в лівій тім`яній області, перелом лівої тім`яної кістки, які утворились від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, який мав в поперечному розтині форму, що наближена до прямокутної у вищевказану частину голови, але висловитись, чи за життя утворились дані пошкодження, не виявляється можливим через гнилісні зміни; прямі (розгинальні) переломи 4-9 ребер зліва по передній пахвовій лінії, непрямі (згинальні) переломи 4-7 ребер праворуч по передній ключичній лінії - утворились від дії тупого предмета з переважною травмуючою поверхнею в область лівої бокової поверхні грудної клітини, але висловитись, чи за життя утворились дані ушкодження, не можливо через гнилісні зміни. Будь-яких колото-різаних, різаних, рубаних пошкоджень при проведенні експертизи не виявлено. Висловитись про утворення пошкоджень за життя чи після смерті не можливо через гнилісні зміни, які зайшли далеко (т.4 а.п.29-33).

Відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 03 вересня 2014 року, ОСОБА_65 було пред`явлено для впізнання труп невідомого чоловіка, в якому за формою черепа, структурою тіла та по одягу ОСОБА_46 впізнала ОСОБА_13 (т.2 а.п.77-78).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3294 від 03 жовтня 2014 року, експертиза була утруднена гнилісними змінами м`яких тканин та внутрішніх органів трупу (стан жировоску), на фоні яких було виявлено одиночне проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення голови. Враховуючи морфологічні особливості пошкоджень в області голови, а також дані медико-криміналістичної експертизи, можливо зробити висновок, що шкіряна рана та дірчатий перелом потиличної кістки зліва представляє собою вхідне вогнепальне поранення з відкладенням по краю часток свинцю, а пошкодження на лобній кістці зліва, відповідно, вихідне вогнепальне кульове поранення. Канал поранення направлений з переду назад, незначно згори до низу; довжина його складає біля 20-25 см. Враховуючи викладене, а також відсутність захворювань та інших пошкоджень, які б могли заподіяти смерть, можливо допустити, що смерть ОСОБА_13 могла настати від одиночного проникаючого наскрізного вогнепального поранення голови. У живих осіб воно відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Після спричинення подібного поранення смерть, як правило, наступає швидко - через хвилину - хвилини. Малоймовірно, що після отримання подібного поранення голови ОСОБА_13 міг вчиняти активні цілеспрямовані дії. Взаємо розташування нападаючого та потерпілого могло бути різним, з дотриманням єдиної умови - область вхідного поранення повинна бути доступною для нанесення пошкодження. Вхідне вогнепальне поранення знаходиться в потиличній області зліва. Після настання смерті до початку проведення судово-медичної експертизи труп ОСОБА_13 міг знаходитись закопаним в земляному ґрунті, поверх якого знаходився шар цементу. Виходячи із ступеню розвитку трупних явищ, враховуючи причину смерті та умови, в яких знаходився труп до розтину, можливо зробити висновок, що з часу настання смерті ОСОБА_13 до початку проведення експертизи трупа в морзі пройшло не менш ніж 4-5 місяців (т.4 а.п.39-43).

Згідно з висновком експерта №178 від 04 лютого 2015 року, при експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено одне проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення голови. Дане поранення могло утворитись за обставин та умов, вказаних ОСОБА_7 під час його допиту у якості підозрюваного від 02 вересня 2014 року, та проведеного з його участю слідчого експерименту від 03 вересня 2014 року (т.4 а.п.55-57).

Згідно з висновком експерта №179 від 04 лютого 2015 року, стенограми протоколу додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_6 не суперечать даним судово-медичної експертизи трупу №3294 від 03 вересня 2014 року Експерт звертає увагу, що при експертизі трупа ОСОБА_13 було виявлено одне проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення голови. Таким чином, покази ОСОБА_6 частково відповідають даним судово-медичної експертизи №3294 від 03 вересня 2014 року (т.4 а.п.50-51).

Відповідно до протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 02 вересня 2014 року, свідок ОСОБА_54 впізнав за зовнішнім виглядом, формою обличчя та структурою тіла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, які зустріли його на автомобілі, для того, щоб супроводити бетоновоз, яким він керував, до місця вивантаження бетону. Бетон він відвантажив в дверний отвір дачного будинку (т.2 а.п.79-86).

Відповідно до протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 02 вересня 2014 року, свідок ОСОБА_60 по зовнішнім рисам обличчя, зросту та статурі впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як осіб, які приблизно в липні міяці приїжджали до нього на автомобілі «Тойота» білого кольору, за кермом якого був хлопець на ім`я ОСОБА_62 , та продали йому металолом, а пізніше - на початку серпня 2014 pоку, ці ж хлопці знову приїжджали до нього та привозили автомобіль «УАЗ» зеленого кольору (т.2 а.п.87-94).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 травня 2014 року, на підставі повідомлення чергового по Шевченківському РВ ЗМУ про факт безвісті зниклого ОСОБА_13 , була оглянута відкрита ділянка місцевості, розташована поблизу Т-образного перехрестя - вул.Залізнична/Трудова в м.Запоріжжя, де знаходився оглянутий легковий автомобіль ВАЗ 21013, в кузові синього кольору, державний номер НОМЕР_2 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу була ОСОБА_12 (т.2 а.п.103-107).

Згідно з актом судово-психіатричної експертизи №554 від 24 вересня 2014 року, ОСОБА_6 хронічними психічними захворюваннями не страждав та в цей час не страждає, а виявляє психічні та поведінкові розлади, внаслідок поєднаного вживання алкоголю та психостимуляторів (гуарани, кофеїну), синдром залежності. В період вчинення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані поєднаного сп`яніння (т.2 а.п.1-11).

Згідно з висновками судово-психологічних експертиз №6772 та №6774 від 12 січня 2015 року, на представлених відеоматеріалах підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент дачі свідчень з приводу обставин вчинення ними злочину відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_12 під час їх допиту у якості підозрюваних від 02 вересня 2014 pоку, ОСОБА_6 - під час додаткового допиту від 02 вересня 2014 pоку, а ОСОБА_7 - під час слідчого експерименту від 03 вересня 2014 pоку, перебували у звичайному емоційному стані, у них відсутні будь-які ознаки надмірної збудженості чи пригнічення. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не перебували в будь-якому незвичайному емоційному стані, що могло б свідчити про будь-який вплив на них, що відобразилось в об`єктивності їх свідчень. Відсутні ознаки психічного тиску (погроз, залякування, образ, дій, що випереджають дії особи, яка допитується, в тому числі і у вигляді висловлювань особами конкретної інформації -відповідей, які вони хотіли почути від ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 чи підказок для отримання відповідей на них зі сторони учасників слідчих дій, свідчення давались ними вільно. Враховуючи тривалість слідчих дій, обвинувачені не могли так детально придумати свої свідчення чи вивчити їх (т.2 а.с.42-44, 51-54).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищевказані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про доведеність у повному обсязі вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, при обставинах, зазначених у вироку.

Свої висновки про те, що корисливий мотив скоєння злочину ОСОБА_6 не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки належних та допустимих доказів про це суду не надано, суд першої інстанції належним чином вмотивував.

Суд обґрунтовано звернув увагу на те, що з показань свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що потерпілий ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_6 перебували у неприязних стосунках, оскільки ОСОБА_13 систематично звинувачував ОСОБА_6 у крадіжках належного йому майна, через що тривалий час до цього між ними складалися напружені відносини, які розвинулися у конфлікт, а вчинений злочин є логічним його наслідком.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив всі докази у кримінальному провадженні, дав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вбивства ОСОБА_12 , спростовуються вищевказаними доказами, відповідно до яких смерть ОСОБА_12 є закономірним наслідком умисних дій ОСОБА_6 .

Покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статті Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за скоєні ними кримінальні правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які Законом віднесені до категорій тяжкого та особливо тяжкого злочинів, наслідки злочину настання смерті двох потерпілих, що є невідворотнім, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, не працевлаштований, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який Законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, не працевлаштований, раніше не судимий, одружений, те, що дружина обвинуваченого перебувала у стані вагітності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_7 не перебував. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння ОСОБА_7 розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покарання у межах санкцій інкримінованих їм статей, а саме: ОСОБА_6 - у виді позбавлення волі, а ОСОБА_7 - у виді обмеження волі, з реальним відбуванням призначеного покарання.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченим покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи фактичні обставини провадження та відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , факт народження у останнього дитини, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Обґрунтованими колегія суддів вважає і висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судових витрат, понесених у зв`язку з проведенням експертиз у даному провадженні, оскільки прокурором у судовому засіданні не надано будь-яких відомостей про те, що витрати на залучення експертів пов`язані з оплатою проїзду експертів або добових, а також про те, що виконана експертами робота по проведенню експертиз не є їх службовим обов`язком, як визначено у ст.122 КПК України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг і вважає, що доводи, в них викладені, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд, формулюючи у вироку обвинувачення, визнане доведеним, помилково вказав у 5-му абзаці мотивувальної частини вироку про те, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії відносно ОСОБА_12 , діяв з корисливих мотивів, оскільки кваліфікуючи дії ОСОБА_6 , суд виключив з обвинувачення дану кваліфікуючу ознаку та належним чином вмотивував свої висновки.

У зв`язку з викладеним, оскаржуваний вирок суду, на підставі ст.ст.ч.2 ст.404, ст.408 КПК України, підлягає зміні, а вищевказана вказівка суду - виключенню з вироку, як помилково зазначена.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 , в.о.прокурора Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 червня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.263, п.1 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.396 КК України, змінити.

Виключити з вироку вказівку суду про те, що дії по відношенню до ОСОБА_12 ОСОБА_6 вчиняв з корисливих мотивів.

В іншій частині зазначений вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4