Справа № 1718/1-437/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2012 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Березень Ю. В.

при секретарі Кудіній А. Р.

з участю прокурора Барбашової О. В.,

представника потерпілого ОСОБА_1,

законного представника підсудного ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, учня 10-а класу Сарненської ОСОБА_5 ступенів №2, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2011 року біля 20 години неповнолітній ОСОБА_4 у дворі будинку № 54 по вул. Пушкіна у м. Сарни Рівненської області з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи перевагу у фізичній силі, діючи з особливою зухвалістю, вмисно наніс неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, один сильний удар правою ногою, взутою в тапочок, в ділянку лоба, спричинивши гематому лобної ділянки з переходом на навколоорбітальні ділянки, забій головного мозку легкого ступеня, перелом зовнішньої стінки лобної пазухи, тобто середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоровя потерпілого.

Вина підсудного у вчиненні злочинів, який у судовому засіданні вину в інкримінованих йому діяннях визнав частково, підтверджується його показаннями про те, що 31 серпня 2011 року біля 20 години він у дворі будинку № 54 по вул. Пушкіна у м. Сарни наніс ОСОБА_6 один сильний удар правою ногою, яка була взута в тапочок, в ділянку лоба. При цьому пояснив про конфлікт, який виник до цього між потерпілим з одного боку та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з іншого. Оскільки громадського порядку не порушував, хуліганства не вчиняв. У вчиненому щиро розкаявся.

Судом критично оцінюються показання підсудного в частині невизнання вини у грубому порушенні громадського порядку як дані з метою уникнення від відповідальності за вчинення вказаного злочину, його вина у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження та діянь, які виразились зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності в громадських місцях повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів - неупередженими показаннями потерпілого, незацікавлених свідків, протоколами слідчих дій, висновком експертизи.

Потерпілий ОСОБА_6 дав послідовні показання про обставини події та пояснив, що 31 серпня 2011 року біля 20 години ОСОБА_4 у дворі будинку № 54 по вул. Пушкіна у м. Сарни під час його конфлікту з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо пошкодження ним турніка у їхньому дворі, ОСОБА_4 безпричинно вдарив його ногою в чоло, від отриманих ушкоджень він лікувався стаціонарно. Крім ОСОБА_4 його в голову ніхто не бив, наявні ушкодження заподіяв він. Особистих неприязних стосунків з підсудним у нього не було. Претензій до підсудного не має.

Показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які кожен окремо підтвердили показання потерпілого про обставини нанесення ОСОБА_4 ОСОБА_6 одного удару ногою, взутою в тапочок, в область чола. При цьому зауважили, що подія відбувалась в їх присутності, мала місце в дворі будинку в вечірній час під час особистого конфлікту між потерпілим з одного боку та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з іншого.

Протоколом огляду місця події від 1 вересня 2011 року.

Висновком судово-медичної експертизи № 355Е/352/287 від 2 листопада 2011 про те, що у потерпілого ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді гематоми лобної ділянки з переходом на навколоорбітальні ділянки, забій головного мозку легкого ступеня, перелом зовнішньої стінки лобної пазухи, тобто середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоровя потерпілого.

Дії підсудного кваліфікуються за ч. 1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, а також за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При призначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, особу неповнолітнього підсудного, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно; як помякшуючі покарання обставини приймає вчинення злочину неповнолітнім, відсутність претензій з боку потерпілого, обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

Покарання підсудному, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, слід призначити у виді позбавлення волі та арешту, у відповідності до ст. 70 КК України - за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З огляду на обставини справи суд вважає, що виправлення неповнолітнього засудженого можливе без відбування призначеного покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 75, 104 КК України остаточне покарання слід призначити із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням.

Цивільний позов до ОСОБА_4 на суму 990 грн. 60 коп. в звязку із витратами закладу охорони здоровя на лікування потерпілого суд вважає доведеним, а тому в силу ст. 28, 93-1 КПК України, ст.ст. 1167, 1179, 1206 ЦК України позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, ст.ст. 1167, 1179, 1206 ЦК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання:

за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту на строк тридцять діб.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обовязку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально виконавчої системи та періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

До набранням вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 підписку про невиїзд залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Сарненської районної державної адміністрації 990 грн. 60 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: