Провадження № 11-сс/779/254/2015
Категорія ч.2 ст.121 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську в режимі відеоконференцзв`язку матеріали за апеляційною скаргою, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 грудня 2015 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 грудня 2015 року задовольнено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК) на строк 60 днів до 19 лютого 2016 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Крім того, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, дані, що характеризують його особу, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотання, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків.

В апеляційній скарзі (далі АС) захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчий суддя своє рішення про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 доводить протоколом пред`явлення особи до впізнання та протоколом допиту потерпілого, однак вказані докази є односторонніми, неналежними та сумнівними, оскільки спростовується іншими здобутими доказами, які були надані стороною захисту в суді при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. Зокрема, як вбачається із долученого в судовому засідання акту виконаних робіт №149 від 20.11.2015 року, квитанції №0029650 від 20.11.2015 року, а також показань ОСОБА_7 , дані ним про те, що на час злочинних дій, він перебував в м.Івано-Франківську по вул.. Коновальця, 225Б при ремонті транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 .

Також вказує на те, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано позицію Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини, в яких зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом.

Вважає, що прокурором зовсім не доведено ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у зв`язку із чим слідчий суддя необґрунтовано погодився із твердженням прокурора щодо наявності відповідних ризиків. В ухвалі відсутні посилання на підтвердження наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Вважає, що слідчим суддею, всупереч вимогам ст.178 КПК, при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу не надано оцінку усім обставинам, в сукупності, та не враховано, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.12.2015 року та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ч.1 ст.180 КПК.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали АС, просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи та додані документи під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи й мотиви АС, колегія суддів вважає, що АС не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Підставами застосування запобіжного заходу є обгрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК, а саме в тому, що він 20 листопада 2015 року близько 16:30 год, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибули до магазину «Слов`янка», що по вул.Набережна в м.Івано-Франківську, поряд із житловим будинком №6 А, де діючи за попередньою змовою групою осіб, будучи заздалегідь озброєні невстановленою слідством вогнепальною зброєю, підбігли до ОСОБА_12 та на грунті раніше виниклих неприязних стосунків, бажаючи спричинити тілесні ушкодження потерпілому, умисно нанесли ОСОБА_12 удари руками та ногами по тулубу.

Після цього, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжуючи свої злочинні дії, умисно провели цілеспрямований постріл у ОСОБА_12 , чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівого стегна. В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця скоєння злочину скрилися, а потерпілий був госпіталізований в Івано-Франківську ОКЛ, де йому своєчасно надано медичну допомогу.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вагомість наявних доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою долучені копії процесуальних документів, які в своїй сукупності доводять правильність висновків слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_12 та протоколом пред`явлення йому для впізнання за фотознімками, із змісту яких вбачається, що потерпілий прямо вказує на ОСОБА_7 , як на особу, яка 20.11.2015 року приймала участь у вчиненні злочину проти нього.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів була досліджена нотаріально посвідчена 28.12.2015р. за №3037 копія заяви потерпілого ОСОБА_12 , в якій останній вказує, що безпосередньо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 під час нападу не впізнав, так як обличчя нападників не розгледів, а висновок про їх можливу причетність до нападу він зробив, так як третій нападник по зросту і тілобудові йому здався подібним до ОСОБА_11 , з яким вони дружать та ведуть спільні справи. Також в заяві зазначив, що до нападу з вищевказаними трьома особами у нього склалися неприязні відносини і крім них ні з ким іншим він не мав конфліктів, а тому зробив висновок про їх можливу причетність до скоєння злочину щодо нього. Вказує, що на його висновки вплинуло те, що він під час допиту був у стані больового та морального шоку, а також під впливом сильнодіючих знеболюючих ліків. Просить врахувати його заяву під час вирішення питання стосовно необхідності взяття під варту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і додатково допитати його.

Колегія суддів вважає, що вищевказана заява потерпілого ОСОБА_12 не може вважатися беззаперечним доказом, який свідчить про непричетність ОСОБА_7 до вчиненого щодо потерпілого злочину. Так, порядок надання потерпілим показань під час досудового розслідування встановлено положеннями ст.ст. 95, 104, 224, 225 КПК, відповідно до яких показання, це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту потерпілим, щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Показання потерпілого оформлюються відповідним протоколом допиту потерпілого, якому перед допитом роз`яснюються його права, порядок проведення допиту та який попереджається про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань.

Таким чином, вищевказана копія нотаріально посвідченої заяви потерпілого ОСОБА_12 , не може бути визнана показаннями потерпілого, оскільки не відповідає відповідним вимогам кримінального процесуального закону.

Враховуючи характер та обсяг слідчих дій, які необхідно провести для перевірки показань потерпілого ОСОБА_12 щодо причетності ОСОБА_7 до вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що вони потребують значного часу і не можуть бути проведені під час перегляду ухвали слідчого судді в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до положень ст.ст. 131-132 КПК, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримано вимог ст.ст. 176, 177, 183, 184, 194 КПК.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та мотивовано чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає доведеним наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК, а саме вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, вік підозрюваного, його стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони характеризують лише підозрюваного, і не виключають обґрунтованої підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4