АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/396/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2015 року,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ємгір Ромитанського району Бухарської області республіки Узбекистан, узбека, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимого,
засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 6 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній утримання під вартою, а початок відбуття строку покарання постановлено рахувати з 15 травня 2015 року, зараховано в строк відбуття покарання строк його затримання з 3 травня по 6 травня 2015 року включно та термін перебування під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 користь міського бюджету м.Тернополя 3548 грн. 18 коп. за лікування потерпілого та 664 грн. 92 коп. Процесуальних витрат.
Відповідно до вироку ОСОБА_7 . Визнано винним у тому, що він 02 травня 2015 року близько опівночі в парку Топільче, що в м.Тернополі, в ході конфлікту, який виник під час спільного вживання спиртного між ним та ОСОБА_9 умисно наніс останньому один удар ножем в живіт, в результаті чого спричинив йому поранення передньої черевної стінки лівого підреберя, яке проникало у черевну порожнину з ушкодженням внутрішніх органів (товстого відділу кишківника і його брижі, великого сальника), супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею і розвитком перитоніту (запаленням оболонки, що вистилає черевну порожнину), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Після скоєного ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального законодавства і неправильним застосуванням кримінального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що дане правопорушення ним було вчинене ненавмисно, а в стані необхідної оборони, оскільки бійку розпочав ОСОБА_9 і саме він витягнув ніж, який був у нього ОСОБА_7 , на поясі. ОСОБА_9 намагався ним скористатися, але він перехопив у нього ніж з руки і відштовхнув його від себе, не задумуючись над тим, що ніж в нього в руці. Після чого він втік, не підозрюючи, що поранив ОСОБА_9 . Вказує на те, що суд першої інстанції врахував лише показання ОСОБА_9 , а його до уваги не взяв, хоча вони підтверджуються висновками судмедекспертизи та обстеження.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили в судових дебатах скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, а також думку прокурора, про залишення вироку суду без зміни, як законного і обґрунтованого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджений дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновками судово-медичних експертиз, судово-трасологічної експертизи та іншими доказами, які наведені у вироку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що висновок суду про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1ст.121 КК України не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і у вироку не наведено жодних доказів та мотивів того, що дане правопорушення було скоєне ним навмисно, а не з метою необхідної оборони, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який ствердив в судовому засіданні, що ОСОБА_7 на пропозицію піти до дому, у звязку з його неадекватною поведінкою щодо інших відпочиваючих, взяв ніж, який у нього був прикріплений на поясі і з усією силою завдав йому ОСОБА_9 удар в ділянку тулуба, поблизу серця. При цьому він підставив руку, пручався, так як ОСОБА_7 намагався просунути ножа йому ще глибше в тулуб і тільки після того, як він відштовхнув ОСОБА_7 , останній втік з місця вчинення злочину.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що потерпілий ОСОБА_9 першим вихопив у нього ніж з пояса і намагався ним скористатися, але не зміг тому, що його рука заплуталась в його кофті та куртці і саме в цей момент він перехватив ніж з його руки, відштовхнувши його від себе, не задумуючись, що ніж в його руці та не підозрюючи, що поранив ОСОБА_9 спростовуються також, крім показань потерпілого, ще й висновком судово-медичної експертизи, з якого видно, що у ОСОБА_9 було

виявлено поранення передньої черевної стінки в ділянці лівого підреберя, яке проникало в черевну порожнину з ушкодженням внутрішніх органів та висновком судово-трасологічної експертизи, з якого вбачається, що на поверхні ручки ножа, яким заподіяно поранення ОСОБА_9 було виявлено лише слід великого пальця правої руки ОСОБА_7 .

Колегія суддів не може прийняти до уваги показання обвинуваченого як достовірні ще й тому, що вони є неоднаковими і протирічивими. Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 дав показання, що ОСОБА_9 вході конфлікту відібрав у нього ніж і погрожував йому фізичною розправою, у звязку з чим, побоюючись за своє життя, він втік від нього і жодних ударів ножем йому не наносив, а в апеляційній скарзі він стверджує, що перехватив ножа з руки ОСОБА_9 і відштовхнув його від себе, не задумуючись над тим, що може заподіяти йому ним поранення.

Що стосується виявлених у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень і його посилань в апеляційній скарзі на те, що він отримав їх обороняючись від потерпілого, то суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що вони не спростовують вини обвинуваченого у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , оскільки спростовуються вищенаведеними доказами і могли бути ним отримані до і після скоєння даного кримінального правопорушення в іншому місці та при інших обставинах.

Таким чином, вірно проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дав належну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння ним тяжких тілесних ушкоджень.

Посилання апелянта про процесуальні порушення у цьому кримінальному провадженні колія суддів відхиляє, так як істотних порушень норм КПК України, які були б підставою для скасування вироку не встановлено.

При визначенні покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням його особи та обставин, що помякшують і обтяжують покарання, зазначених у вироку, обрав його майже у мінімальному розмірі, що передбачено санкцією статті за вчинене ним кримінальне правопорушення, тому колегія суддів вважає посилання обвинуваченого на надмірну його суворість безпідставним.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
________________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3