Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8.,

суддів: ОСОБА_9 ОСОБА_10

за участю прокурора ОСОБА_11

засудженої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_12

розглянула в судовому засіданні 29 жовтня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами захисників засудженої ОСОБА_1 - адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13. на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_4 та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на його користь 50000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 81 КПК України 1960 року.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона, 11 вересня 2009 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-2107 д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Набережній Заводській з боку вул. Павлова в напрямку Кайдацького мосту у м. Дніпропетровську, порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху України, змінила напрямок руху автомобіля вліво, в внаслідок чого, в районі е/о 218 допустила зіткнення з мотоциклом Kawasaki, д/н НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_4, що рухався у попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з наслідками що настали.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційних скаргах захисники ОСОБА_13. та ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 просять судові рішення скасувати, а справу направити прокурору для проведення додаткового розслідування. Свої доводи мотивують тим, що досудове слідство по справі було проведено з порушенням норм закону і є однобічним та неповним. При цьому вказані порушення неможливо усунути під час судового розгляду. Місцевий суд розглядаючи справу безпідставно послався у вироку на докази, які не можна вважати допустимими по справи. Також судом було проігноровано наявні по справі порушення права на захист ОСОБА_1 Крім того місцевий суд посилаючись на показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вірно зазначив дату скоєння злочину. Під час розгляду в апеляційному суді не було належним чином досліджено матеріали справи, а тому ухвала суду не відповідає положенням ст. 377 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, засуджену ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали касаційні скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції має відповідати вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. При цьому, залишаючи апеляцію без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд, постановляючи ухвалу щодо ОСОБА_1, цих вимог кримінально-процесуального закону не дотримався.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13., вказував що місцевий суд, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України, послався на докази, які є недопустимими по справі, а тому було допущено істотне порушення вимог закону, а досудове слідство проведено з порушеннями вимог закону. Крім того зазначив, що проведені по справі експертизи містять суттєві суперечності, однак суд, не досліджуючи їх висновки належним чином, помилково постановив обвинувальний вирок.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляції, при дослідженні обставин за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, не навів у своєму рішенні належні обґрунтування того чому вважає доводи захисника неспроможними, а лише формально, перерахувавши докази, якими місцевий суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1, вказав, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що вказані порушення закону можуть бути усунуті під час розгляду справи в апеляційному порядку, ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Новий розгляд справи апеляційному суду слід провести з дотриманням вимог закону, перевірити усі доводи апеляційних скарг, а також взяти до уваги інші доводи касаційних скарг та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Щодо доводів касаційних скарг про те, що слідчий по справі підлягав відводу, то вони є необґрунтованими, оскільки порушень вимог закону під час досудового слідства колегія суддів не вбачає. Також неспроможними колегія суддів вважає доводи касаційних скарг в частині посилання на неправомірність відновлення досудового слідства начальником слідчого відділу постановою від 26 липня 2011 року, оскільки таке рішення прийняте у відповідності до вимог закону та на підставі ст. 216 КПК України 1960 року.

Оскільки ОСОБА_1 було взято під варту в порядку виконання вироку, колегія суддів у зв'язку зі скасуванням ухвали апеляційного суду вважає за необхідне звільнити її з-під варти.

Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України 1960 року, п.п. 11,15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисників ОСОБА_13. та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

ОСОБА_1 з-під варти звільнити негайно в залі суду.

С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_9 ОСОБА_8