№ 5 - 4605 ск 15
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_6.,
суддів:ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

розглянула в судовому засіданні 4 вересня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 7 травня 2015 року щодо ОСОБА_4

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кіровокан, Вірменія, без громадянства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Подільського районного суду м. Києва від 16 травня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 7 травня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання змінено.

Визначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України 8 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 23 жовтня 2014 року, в період часу приблизно з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., знаходячись в АДРЕСА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5, заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, чим спричинив смерть потерпілого.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м'якості. При цьому посилається на ту обставину, що апеляційний суд не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину та його наслідки, а також особу засудженого, в результаті чого безпідставно змінив вирок місцевого суду та призначив занадто м'яке покарання. Крім того, прокурор вказує, що апеляційний суд, у порушення ч. 3 ст. 419 КПК України, в своїй ухвалі не проаналізував та, як наслідок, не дав вичерпної відповіді на доводи викладені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, чим порушив право засудженого на захист.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доводи касаційної скарги прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому покарання суди врахували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з того, що засуджений вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання та за місцем останнього відбування покарання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні засудженому. Також враховано поведінку потерпілого, який спровокував ОСОБА_4 на заподіяння тілесних ушкоджень. Обставин, що пом'якшують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання засудженому, судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі на які прокурор посилається у касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його м'якість, про що зазначає прокурор у касаційній скарзі, не вбачається.

Таким чином, апеляційний суд, змінюючи вирок суду першої інстанції, з урахуванням поведінки потерпілого, дійшов правильного висновку про необхідність пом'якшити покарання засудженому в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

При розгляді апеляцій засудженого та його захисника, суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційних скарг, на кожен із них дав вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційні скарги засудженого та захисника задоволено частково, а вирок місцевого суду в частині призначення покарання змінено.

В даному конкретному випадку, порушення вимог кримінального процесуального закону, на яке вказує прокурор, не є істотним порушенням, оскільки воно не перешкодило суду в цілому ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Крім того, з приводу порушення процесуальних прав засудженого під час розгляду провадження у суді апеляційної інстанції, то останній до суду касаційної інстанції з даного приводу не звертався. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 7 травня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6. ОСОБА_7 ОСОБА_8