Справа № 1-43 /2012 рік
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2012 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Мамчина П.І.

суддів: Богдана С.І.,

ОСОБА_1

при секретарі Колотило А.В.

за участю прокурора Малик Н.В.

адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2»янець-Подільський , вул.. Гагаріна, 46/51, українець, громадянин України, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, 17.02.2011 р. судимий вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч.1, 3 ст. 358, ч.1 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України до 3- років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_6, 20 грудня 1972 р. н., уродженка смт. Смотрич Дунаєвського району Хмельницької області, жителька м. Кам»янець-Подільський, вул.. Привокзальна, 16/5, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працююча, одружена, на утриманні неповнолітня дитина, 5 лютого 2010р. судима вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 369, ч. 3 ст. 357, ч 2,3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України до 5-ти років і 3-х місяців позбавлення волі, 17.02.2011р. вироком цього ж суду за ч. 2, 3 ст. 358 , ч. 1,3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України до 6-ти років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК України,

В с т а н о в и в:

Підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 17.03.2010р. приблизно о 21-30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, діючи узгоджено, попередньо домовившись про незаконне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 шляхом нападу поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров»ям особи, яка зазнала нападу із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, під приводом покупців художніх полотен, проникли в квартиру №3 що в будинку №4 по вул. Новикова Прибоя, м. Чернівці, яка належить потерпілому. Знаходячись у спальній кімнаті зазначеного житла, підсудний ОСОБА_5, в ході вчинення розбійного нападу, реалізуючи раптово виниклий у нього умисел направлений на протиправне позбавлення життя потерпілого, з метою заволодіння його майном, застосував насильство небезпечне для життя та здоров»я потерпілого , що виразилось у стисканні органів шиї зашморгом від чого настала механічна асфіксія та смерть потерпілого ОСОБА_7, тобто вийшов за межі домовленості з ОСОБА_6 які охоплювались лише подоланням опору потерпілого шляхом застосування насильства.

Продовжуючи реалізацію умислу на заволодіння майном потерпілого, підсудні, діючи узгоджено, обшукали приміщення квартири і незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7, а саме :

-Цифровим фотоапаратом «Кенон» вартістю 1800 грн;

-Мобільним телефоном «Нокія 6300» вартістю 1700 грн;

-Шкіряною сумкою вартістю 250 грн;

-Валізою вартістю 200 грн;

-Валізою вартістю 150 грн;

-Готівкою в сумі 150 грн;

-Художніми полотнами, а саме:

1.«Колискова» автор ОСОБА_8, вартістю 4000 грн;

2.«Ковчег» автор ОСОБА_8, вартістю 4500 грн;

3.«Спогади» автор ОСОБА_9, вартістю 1200 грн;

4.«Сон Якова» автор ОСОБА_10, вартістю 3200 грн;

5.«Футляр» автор ОСОБА_11, вартістю 1500 грн;

6.«Діалог» автор ОСОБА_11, вартістю 2500 грн;

7.«Той, що дивиться в небо», автор ОСОБА_11, вартістю 2500 грн;

8.«Венеція» автор ОСОБА_12, вартістю 2500 грн;

9.«Царське полювання» автор ОСОБА_12, вартістю 2000 грн;

10.«Погляд» автор ОСОБА_13, вартістю 2400 грн;

11.«Перемога» автор ОСОБА_14, вартістю 16000 грн;

12.«На зеленій поляні» автор ОСОБА_11, вартістю 2000 грн;

13.«Весільна маска» автор Момих, вартістю 1500 грнь;

14.«Невинні розваги» автор ОСОБА_8, вартістю 3000 грн., а всього на загальну суму 53050 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись частиною чужого майна, яким незаконно заволоділи, на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 вину визнав частково, показав що в ході спілкування зі своєю знайомою ОСОБА_6 на початку 2010р. говорив про колекціонера картин з м. Чернівці, при цьому на її прохання передав номер його мобільного телефону який виписав у своєї співмешканки. В березні 2010р. він погодився на пропозицію ОСОБА_6 про поїздку в м. Чернівці і зустріч з колекціонером з метою впевнитись щодо наявності картин, а згодом можливого їх викрадення. Приїхавши в м. Чернівці, ОСОБА_6 сама телефонувала потерпілому пояснивши, що метою їх зустрічі є придбання полотен і саме тому потерпілий впустив їх до житла. В ході розмови ОСОБА_7 показував їм картини та каталоги, також мова йшла про ціни і можливість придбання картин. Через деякий час, вони попрощались при цьому повідомили що подумають з приводу купівлі полотен. Після вживання спиртного, яке придбала ОСОБА_6, остання вмовила його повернутись назад і заволодіти картинами, застосувавши насильство до потерпілого, однак мова про вбивство не йшла. Тоді ж ОСОБА_6 знову зателефонувала ОСОБА_7 і повідомила що вони готові залишити завдаток, при цьому особисто йому було відомо що грошей у неї не має. В квартирі, потерпілий знову почав водити їх по кімнатам і розповідати про картини, при цьому ОСОБА_6 постійно спонукала його до вчинення насильницьких дій щодо потерпілого. Піддавшись підбурюванню, він схопив мотузку яка знаходилась на підлозі і накинув на тулуб ОСОБА_7, почав утримувати, після чого вони обоє впали. Невдовзі він підвівся, а потерпілий залишився лежати. Тоді ж за пропозицією ОСОБА_6 вони знайшли валізи в які склали картини, а також викрали інше майно та кошти зазначені в обвинуваченні. Ствердив, що усвідомлює що саме його дії призвели до смерті потерпілого, однак настання таких наслідків він не бажав.

Підсудна ОСОБА_6 вину в судовому засіданні визнала частково та показала, що в березні 2010р. ОСОБА_5, знаючи про її фінансові проблеми, запропонував поїхати в м. Чернівці до художника якому вона повинна позувати оголеною, за що той заплатить. Погодившись, через декілька днів вона телефонувала потерпілому по номеру який їй дав ОСОБА_5 і домовилась про зустріч. Приїхавши в м. Чернівці на слідуючий день, вона зателефонувала потерпілому і приблизно о 20-й год. вони зустрілись у нього в квартирі, при цьому розмова йшла про придбання у нього полотен, а щодо написання з неї картини ніхто нічого не говорив. Повідомивши ОСОБА_7 що подумають з приводу придбання картин, вони попрощались, а коли опинились на вулиці то вона на прохання ОСОБА_5 знову через деякий час телефонувала до потерпілого і повідомила що вони вже прийняли рішення щодо купівлі картин, при цьому ОСОБА_5 повідомив що в цей раз переговорить з приводу написання картини. Опинившись в квартирі, ОСОБА_7 почав знову розповідати про картини, при цьому разом з ОСОБА_5 пройшов у іншу кімнату, звідки невдовзі вона почула крик, а коли увійшла то побачила лежачим на підлозі лицем вниз потерпілого, тоді сильно перелякалась, однак ОСОБА_5 її заспокоїв, повідомивши що тому стало погано і запропонував забрати картини які він в подальшому продасть і частину грошей передасть їй, на що вона погодилась і невдовзі з викраденим вони покинули житло потерпілого. Ствердила що наміру викрадати майно чи заподіяти смерть потерпілому у неї не було. Також зіславшись на ст.. 63 Конституції України, давати показання та відповідати на запитання відмовилась.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини підсудними, їх вина повністю підтверджується показаннями свідків та матеріалами кримінальної справи.

З показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 та оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_16М.(т.1 а.с. 82-83)., слідує що ОСОБА_7 був їх товаришем і 18.03.2010р. після того, як він не прийшов на святкування Дня народження і вони тривалий час не могли з ним зв»язатись, оскільки мобільний телефон був відключеним, а домашній не відповідав, за допомогою викликаного ними представника ЖРЕПу двері квартири потерпілого було виламано і виявлено труп ОСОБА_7 на підлозі обличчям донизу, накритого покривалом. Також звернуто увагу на відсутність мобільного телефону який потерпілий завжди тримав при собі, відсутність ключа в дверях який там постійно знаходився і те що вони не були закриті на ланцюжок, наявність синців на обличчі. В подальшому було викликано швидку допомогу та працівників міліції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 показав що він працює столяром в приватному підприємстві «Регіон-Центр» і 18.03.2010р. він отримав вказівку виїхати на вул.. Новікова Прибоя щоб відчинити квартиру. Приблизно о 16-й год. двоє чоловіків які були друзями господаря квартири заїхали за ним. Потрапивши всередину, він бачив на підлозі труп невідомого, пізніше приїхали працівники міліції.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що 18.03.2010р. у нього на ОСОБА_17 народженні був відсутнім запрошений ним ОСОБА_7 В той же день до нього зателефонував ОСОБА_15 і повідомив що потерпілий помер. Коли приїхав, там вже були працівники міліції, також бачив труп який лежав обличчям до підлоги, звернув увагу на безлад, зокрема те що картини були зняті з стін.

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 показала в судовому засіданні, що була добре знайома з потерпілим і часто бувала в нього вдома. Зазначила що він займався тільки колекціюванням художніх полотен і ніколи їх не писав, тобто художником не був. Також вони разом видали каталог картин. 22 березня 2010р. вже після похорон, вона разом з дружиною ОСОБА_7, виявили що деякі картини в квартирі були переставлені, крім того не знайшли цифрового фотоапарату «Кенон», мобільного телефону, кредитних карток, валіз, сумки, паспорту ОСОБА_7, жодних коштів. Також через деякий час до неї зателефонував їх з покійним спільний знайомий художник який повідомив, що картину яку він подарував ОСОБА_7 знайшов в інтернеті і що вона продається. Дана обставина її дуже здивувала оскільки від потерпілого при житті вона знала що подаровані цим художником полотна він мав намір відправити дружині за кордон.

Свідок ОСОБА_20 підтвердила в судовому засіданні що весною 2010р. вона спілкувалась з ОСОБА_6 і та їй повідомляла що потрапила в халепу оскільки була присутня при вбивстві ОСОБА_7 який був колекціонером картин. З цього приводу вона зверталась до знайомого працівника міліції в м. Кам»янець-Подільський, однак той повідомив що м. Чернівці така подія не зареєстрована.

З показань свідка ОСОБА_21, відносно якої відмовлено в порушенні кримінальної справи, які оголошено, вбачається що вона була знайома з ОСОБА_7 і тривалий час співпрацювала з ним, також він подарував їй три примірники каталогів картин, один з яких знаходився у ОСОБА_5 в квартирі оскільки вони співмешкали. Про відносини з ОСОБА_7 знав ОСОБА_5, а також їй було відомо що останній спілкується з ОСОБА_6. В липні 2010р. на квартирі у ОСОБА_5 вона виявила художні полотна і зокрема ті які бачила у ОСОБА_7, при цьому ОСОБА_5 пояснив що картини належать його товаришу і він їх отримав для продажу. З цього приводу вона не телефонувала ОСОБА_7, оскільки картини які той відправляв на виставки часто не повертались, будучи придбаними іншими особами.(т.1 а.с. 64-67,68-71).

З висновку №164 від 25.08.2010 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 вбачається, що у нього виявлено наступні тілесні ушкодження: садна в ділянці спинки носа зліва, в ділянці правого передпліччя по променевій поверхні в середині третині, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; поодинока, незамкнена, м»яка странгуляційна борозна в верхній третині шиї; повний поперечний злам в ділянці лівого тіло-ріжкового з»єднання верхнього ріжка щитоподібного хряща, з дифузними крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м»які тканини, які виникли незадовго до моменту настання смерті від стискаючої дії зашморгу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як «небезпечні для життя» в момент їх виникнення та знаходяться в безпосередньому причинному зв»язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_7 настала 18.03.2010 року від механічної асфікції внаслідок стискання органів шиї зашморгом, та об»єктивно відповідають показанням обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про механізм, локалізацію та характер їх спричинення. ( т.1 а.с. 97-100).

Та обставина що по місцю проживання ОСОБА_5 в м. Кам»янець Подільський , вул.. Гагаріна, 46/51 виявлено, вилучено та оглянуто 11 художніх полотен, дві валізи, аркуш паперу з записами викрадених у ОСОБА_7 картин, свідчать відповідні протоколи обшуку та огляду. ( т. 1 а.с. 43-44, 117-118, 119,121-126).

Те, що вартість викрадених у ОСОБА_7 11-ти полотен складає 42300грн. підтверджується висновком мистецтвознавчої експертизи. (т.1 а.с. 134-139).

Протокол відтворення обстановки та обставин події з застосуванням відеозапису та стенограма до нього, свідчить про те що ОСОБА_5 на місці розповів та показав за яких обставин вчинено злочини і зокрема те що саме на шию потерпілому накинув зашморг, при цьому той впав обличчям до підлоги. (т.1 а.с. 212-213,214-219).

Підозрювана ОСОБА_6 в ході досудового слідства при відтворенні обстановки та обставин події розповіла та показала за яких обставин скоєно злочини, також зазначивши що бачила як ОСОБА_5 витягував зашморг з під шиї потерпілого. (т.2 а.с. 88-89,90-93).

Про причетність до скоєння злочинів стосовно ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили в явках з повиною (т. 1а.с. 186-187, т 2, 66-67).

Згідно висновків амбулаторних судово-психіатричних експертиз, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є осудними і примусових заходів медичного характеру не потребують. ( т. 1 а.с. 177-178, т. 2 а.с. 30-31).

Показання підсудної ОСОБА_6 з приводу мети поїздки, суд розцінює як лінію захисту обрану з метою пом»якшення відповідальності, оскільки вони спростовуються послідовними в цій частині показаннями ОСОБА_5 даними ним як в ході досудового так і судового слідства, який зокрема зазначив, що потерпілий впустив їх у квартиру як покупців картин і вони весь час з цього приводу спілкувались з ним, при цьому картини купляти вони не збирались, а їх дійсна мета була незаконне заволодіння майном. Також, як видно з показань самої ОСОБА_6, даних нею як на досудовому так і судовому слідстві, що 17.03.2010р. вони з ОСОБА_5 двічі перебували в квартирі потерпілого і тривалий час розмова йшла тільки про продаж картин. Таким чином, ОСОБА_6 маючи реальну можливість повідомити потерпілого про те, що метою її приїзду є саме позування для написання картини, не зробила цього. Також свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_19 підтвердили в судовому засіданні що ОСОБА_7 був колекціонером картин, а не художником і полотен не писав.

Аналіз наведених доказів та встановлених по справі обставин дає суду підстави дійти висновку що саме показання ОСОБА_5 в частині мети приїзду до потерпілого є правдивими, такими що об»єктивно підтверджені також і подальшими узгодженими діями підсудних, що також підтверджує наявність умислу у ОСОБА_6 на спільно з ОСОБА_5 незаконне заволодіння майном потерпілого.

Твердження підсудного в тій частині що наміру позбавляти життя потерпілого він не мав, а також що закинув потерпілому мотузку на тулуб а не на шию, суд розцінює як лінію захисту обрану з метою пом»якшення відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються показаннями в цій частині ОСОБА_6 допитаної в ході досудового слідства так і даними нею при відтворенні обстановки та обставин події ( т. 2 а.с. 80-81, 82-86, 103-104,122,88-89,90-93). Також ОСОБА_5, будучи допитаним в ході досудового слідства так і при відтворенні обстановки та обставин події зазначив, що накинув мотузку на шию і стиснув після чого вони впали, при цьому потерпілий обличчям до підлоги, де і залишився лежати (т.1 а.с. 201-202, 203-210, 228, 235, 212-213, 214-219). Вказані показання узгоджуються між собою та іншими доказами, зокрема висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 згідно якого смерть потерпілого настала від механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї зашморгом, що об»єктивно відповідає вищенаведеним показанням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про механізм, локалізацію та характер їх спричинення і свідчить про направленість умислу ОСОБА_5 на позбавлення життя потерпілого. ОСОБА_8 ці показання суд кладе в основу вироку.

Посилання підсудного ОСОБА_5 на те що до нього застосовувались незаконні методи слідства не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, про що свідчить постанова про відмову у порушенні кримінальної справи.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що вина підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доведена повністю, а їх дії вірно кваліфіковано за ст. 187 ч. 4 КК України, оскільки вони вчинили розбій за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло і заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Дії підсудного ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за п.6 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів.

При призначенні покарання, суд враховує що злочини відносяться категорії особливо тяжких, вчинені в стані алкогольного сп»яніння, як особи характеризуються позитивно, мають на утриманні неповнолітніх дітей, раніше притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів, також ОСОБА_5 страждає наркоманією, а тому вважає що покарання слід призначити у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов представника потерпілого щодо стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 10400грн. У відповідності до ст.23 ЦК України моральну шкоду виходячи з вимог розумності та справедливості з урахуванням глибини душевних страждань потерпілого та його сім'ї, пов'язаних зі смертю рідної людини, життя якої було обірвано насильницьким шляхом, беручи до уваги всі обставини по справі, роль кожного з підсудних при вчиненні злочинів, слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В

Визнати винним ОСОБА_5 в скоєнні злочинів передбачених ст.. 115 ч.2 п. 6 КК України та ст.. 187 ч.4 КК України і призначити покарання:

за ст.. 115 ч.2 п. 6 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

за ст.. 187 ч. 4 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2011р. і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 13 (тринадцяти ) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Визнати винною ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ст.. 187 ч.4 КК України і призначити покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ст.. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2011р. , і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 9 (дев»яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити тримання під вартою, а строк відбуття покарання рахувати з 17.02.2011р. Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін її затримання з 15 по 17 травня 2010р.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_22 10400 грн. матеріальної шкоди. Стягнути на користь ОСОБА_22 з ОСОБА_5 50 000 грн. , з ОСОБА_6 25 000 грн. моральної шкоди.

Речові докази: дві валізи, одинадцять полотен художніх картин, які передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_4 повернути потерпілому ОСОБА_23 .

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя : Мамчин П.І.

Суддя : Чебан В.М.

Суддя : Богдан С.І.