АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1572/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа №642/5047/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 26 червня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
На розгляд Ленінського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000700 від 17.03.2015р., за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітня ОСОБА_10 , 10.03.2015р. приблизно о 12год. 30хв., знаходячись в приміщенні роздягальні Центру професійної технічної освіти №4, що розташований за адресою: м.Харків, вул.Малопанасівська, 1, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та реалізуючи свій злочинний намір, таємно, викрала мобільний телефон «S-Tell» «model m460», що належить потерпілій ОСОБА_12 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи склала 1374грн., в якому знаходились дві сім карти оператора «МТС» та «Лайф» на яких грошові кошти були відсутні та які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 26 червня 2015 року обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_10 постановлено повернути прокурору.

Рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Як зазначено в ухвалі, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень Закону, в ньому зазначені обставини лише ті, які були встановлені в ході досудового розслідування, однак не наведені обставини обвинувачення і незрозумілі дані про те, чи висунуто ОСОБА_10 обвинувачення, натомість зазначена лише підозра у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, судом вказано на те, що в обвинувальному акті всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено громадянство потерпілої.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Прокурор зазначає, що ухвала постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вважає, що з`ясовуючи під час підготовчого судового засідання фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, суд вдався до вирішення питань про доведеність вини обвинуваченої, а вказуючи категорично на необхідність зміни формулювання обвинувачення, судом, на думку прокурора, не враховано вимоги ст.ст.337, 338 КПК України, оскільки прийняти таке процесуальне рішення можливо лише в межах судового розгляду та виключно за особистим переконанням прокурора щодо необхідності його прийняття. Також прокурор вказує, що твердження суду щодо того, що ОСОБА_10 не висунуто обвинувачення, не відповідає дійсності, оскільки прокурором було надано їй копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування під розписку. Крім того, прокурор вказує, що в обвинувальному акті зазначено громадянство потерпілої, поряд з іншими даними про її особу.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинувачену, її законного представника та захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та ухвали суду, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору зазначив, що в обвинувальному акті не міститься формулювання обвинувачення відповідно до положень Закону, натомість в ньому зазначені обставини лише ті, які були встановлені в ході досудового розслідування. Однак з таким ствердженням суду погодитись не можна. Зі змісту обвинувального акту чітко вбачається, що ОСОБА_10 повідомлено про те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка). Також орган досудового розслідування в обвинувальному акті виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, які відповідають викладеній правовій кваліфікації дій ОСОБА_10 . Крім того, прокурором на виконання вимог ч.4 ст.291 КПК України, додано розписку обвинуваченої про вручення їй копії обвинувального акта.
Між тим, суд у підготовчому судовому засіданні фактично надав обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та діям обвинуваченої, всупереч ст.23 КПК України, правову оцінку, чого не мав права робити. Судом не враховано, що в разі встановлення в ході судового розгляду нових обставин, прокурор може змінити обвинувачення згідно ст.338 КПК України.
Крім того, в обвинувальному акті чітко вказано, що потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_12 є громадянкою України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, оскільки вимоги ст.291 КРК України прокурором виконано в повному обсязі.
Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження. Тому ухвала суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 26 червня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, постановлено повернути прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5