Справа № 309/1558/15-к
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

04.11.2015 м. Ужгород
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, несудимого
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Речовий доказ автомобіль марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 залишено на його зберіганні.
Згідно вироку, ОСОБА_6 06.02.2015 року близько 20-ої години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 50 км/год по вул. Салдобошській в с. Стеблівка Хустського району в напрямку м. Тячів, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не своєчасно застосував гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, грубо порушив вимоги п.п. 1.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України, і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив дорогу в зоні пішохідного переходу зліва праворуч відносно руху автомобіля до бічної вулиці Дружба в с. Стеблівка Хустського району. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою його смерть.
В апеляції потерпілий ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати і постановити новий вирок, призначивши останньому покарання без застосування ст. 75 КК України. Наголошує на тому, що судом при призначенні покарання не враховано невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 цивільного позову в сумі 144800 грн., а також оцінку обвинуваченим спричиненої його злочинним діями, в результаті яких загинула людина, моральної шкоди лише в сумі 5000 грн. Зазначає, що в мотивувальній частині вироку суд висловив твердження про відшкодування потерпілому матеріальної шкоди в сумі 4800 грн., однак в резолютивній частині вироку про це не вказав. Крім цього, апелянт посилається на те, що заперечував щодо спрощеного порядку розгляду провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не визнавав заявлений цивільний позов, відтак і вину в повному обсязі не визнав. Вважає, що визнана судом обставина, що пом`якшує покарання щире каяття відсутня, так як обвинувачений вину в повному обсязі не визнав.
В доповненні до апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_8 додатково вказує про те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано обставину, яка на його думку, обтяжує покарання - тяжкі наслідки, завдані злочином, який вчинив ОСОБА_6 . Окрім цього, додатково просить стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 100 000 грн., а також матеріальну шкоду в сумі 4800 грн.
В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вказує, що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 .. Вказує на безпідставності заявлених потерпілим вимог щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, оскільки такі погіршують становище обвинуваченого і заявлені поза межами строку на апеляційне оскарження. Вважає обране щодо нього покарання справедливим та достатнім, зазначає належне врахування судом даних про його особу. Вказує, що здійснює дії по відшкодуванню потерпілому матеріальної та моральної шкоди, частково таку уже виплатив, про що надав суду квитанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення потерпілого та його представника, які апеляційні вимог підтримали, просили вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати постановити новий вирок, призначивши обвинуваченому покарання без застосування ст. 75 КК України та стягнути з обвинуваченого моральну та матеріальну шкоду, виступ прокурора, яка просить апеляційну скаргу в частині розв`язання цивільного позову задовольнити, а в іншій частині залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанціїпереглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку обставин, кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України та розв`язання цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, як видно зі змісту апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_8 не оспорює, а тому, відповідно до вимог статті 404 КПК України, такі апеляційним судом не перевіряються.
Отже є доведеним, що ОСОБА_6 , 06.02.2015 року близько 20-ої години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 50 км/год по вул. Салдобошській в с. Стеблівка Хустського району в напрямку м. Тячів, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не своєчасно застосував гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, грубо порушив вимоги п.п. 1.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України, і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив дорогу в зоні пішохідного переходу зліва праворуч відносно руху автомобіля до бічної вулиці Дружба в с. Себлівка Хустського району. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою його смерть. Неправомірні дії ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що наступили.
Юридична кваліфікація таких дійОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, є правильною.
Проте, як зазначено в апеляційній скарзі, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції належним чином не виконав вимоги ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_6 покарання суд належним чином не мотивував, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що приводять до висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання і дають підстави для застосування ст. 75 КК України і не навів у вироку переконливих доводів про доцільність такого звільнення, а лише послався на обставини, що пом`якшують покарання.
Наведений висновок свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання підлягає скасуванню.
При обранні виду та розміру покарання ОСОБА_6 , колегія суддів враховує тяжкість вчинення злочину, дані, що характеризують його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_6 вину свою визнав, шкодує про вчинене, характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимий, після вчинення ДТП надав матеріальну допомогу потерпілому в розмірі 200 доларів США та 15 тисяч гривень, під час досудового слідства доглядав та утримував тяжко хвору матір, яка у вересня 2015 року померла.
Обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів не вбачає.
Обставиною, що пом`якшує покарання колегія суддів визнає щире каяття обвинуваченого.
Враховуючи наведене, суд призначає ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
Зважаючи на те, що вимога про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 100 000 грн. потерпілим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначена не була, така заявлена після виконання ухвали про виправлення недоліків та закінчення строку апеляційного оскарження і по суті погіршує становище обвинуваченого, колегія суддів доповнення до апеляційної скарги в цій частині, відповідно до вимог ч. 4 ст. 403 КПК України, залишає без задоволення.
Що стосується розв`язання судом першої інстанції цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, то вирок в цій частині не оспорюється, але заявлено прохання зазначити про розмір задоволеного позову відповідно до мотивувальної частини вироку у його резолютивній частині, через що колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого зазначення про стягнення 4800 грн. матеріальної шкоди та відмові у його задоволенні в іншій частині.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 414, 420 КПК України, апеляційний суд
апеляцію потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 1 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення останнього від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України і покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 4800 грн. матеріальної шкоди. В частині стягнення 40000 грн. матеріальної шкоди відмовити.
В решті вирок суду залишити без змін.
На вирок апеляційного суду через цей суд до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ можуть бути подані касаційні скарги протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: