Справа №1-120/11
Провадження №1-в/125/26/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_4 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду,

встановив:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Вінницької області (далі - ВДВС Барського РУЮ Вінницької області) ОСОБА_4 звернувся до Барського районного суду Вінницької області з поданням про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду, обгрунтовуючи тим, що на виконанні у ВДВС Барського РУЮ Вінницької області перебуває виконавче провадження №1/201/11/12 за виконавчим листом №1/201/11/12 від 28 вересня 2012 року, виданий Барським районним судом Вінницької області, про конфіскацію майна ОСОБА_5 . Під час виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_5 належить 1/2 частка будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , а тому було описано та арештовано. Згідно довідки Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області у вказаному будинку зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_5 із малолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державний виконавець звернувся до служби у справах дітей Барської районної державної адміністрації Вінницької області про надання дозволу на реалізацію 1/2 частини будинку, належної ОСОБА_5 . Згідно висновку районної комісії з питань захисту прав дитини Барської районної державної адміністрації Вінницької області відчуження житла, в якому зареєстровані малолітні діти є недоцільним. За таких підстав державний виконавець вимушений звертатися до суду та просить встановити або змінити спосіб і порядок виконання рішення Барського районного суду Вінницької області, а саме, виконавчого листа №1/201/11/12 від 28 вересня 2012 року, виданий Барським районним судом Вінницької області про конфіскацію майна ОСОБА_5 .

В судовому засіданні головний державний виконавець ВДВС Барського РУЮ Вінницької області ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 10 листопада 2015 року, при вирішенні вказаного подання поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення подання через відсутність правових підстав.
Представник органу опіки та піклування Барської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_7 , яка діє на підставі довіреності від 03 липня 2015 року, висновок районної комісії з питань захисту прав дитини Барської районної державної адміністрації Вінницької області підтримала, вважає, що частина будинку у якій зареєстрована та проживає малолітня дитина не може бути конфісковано.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, де просить розглядати дане подання без його участі та просить його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді вищевказаного подання, дослідивши матеріали додані до нього, суд дійшов до такого висновку.

Встановлено, що вироком Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2012 року, який набрав законної сили 28 вересня 2012 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

Згідно з ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Відповідно до ст.409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно з ч.1 ст.49 Кримінально-виконавчого кодексу України конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.
Відповідно до ч.2 ст.49 Кримінально-виконавчого кодексу України не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України.
Виконання покарання у вигляді конфіскації майна здійснюється державною виконавчою службою районних (міських) управлінь юстиції за місцем перебування майна, яка в своїй діяльності керується Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, якими не передбачено можливості заміни покарання у виді конфіскації майна іншим покаранням. В діючому кримінальному Кодексі України відсутня норма закону, яка б передбачала заміну судом способу виконання рішення щодо конфіскації майна на користь держави, призначеного вироком суду.
Відповідно до ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.
Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.
Згідно з п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.
Встановлено, що подання ВДВС Барського РУЮ Вінницької області про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду не містить конкретизованої вимоги, як передбачено п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Крім того, суду не надано жодних інших доказів проведення державним виконавцем заходів для примусового виконання рішення суду, передбачених ст.32 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст.124 Конституції України та ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Згідно зі ст.403 КПК України (в редакції 1960 року) вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні подання.

Керуючись ст.124 Конституції України, ч.1 ст.59 КК України, ч.ч.1,2 ст.49 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст.ст.403, 409 КПК України (в редакції 1960 року), ст.32, ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, суд

ухвалив:
У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_4 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: