Справа № 461/1/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/37/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000218 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 січня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.1-3), ОСОБА_7 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №0000218 02 квітня 2014 року), а саме, що він 02 квітня 2014 року приблизно о 05 год. 17 хв. у місті Львові, керуючи автомобілем марки "Рено Трафік", р/н НОМЕР_1 та рухаючись ним у крайній лівій смузі руху вул. Стрийської в напрямку виїзду за межі міста, наближаючись до перехрестя вулиць Стрийська-Максимовича, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1 п.п. 1.5; 1.10 ( в частині значення терміну "небезпека для руху"; "пішохідний перехід"); Р.2 п. 2.3 (підпунктів "б" та "д"); 2.10. а, в, г, д, є; Р. 12 п. 12.3; 12.4; 12.9 (підпункту "б") та Р.18 п. 18.1, які виразились в тому, що керуючи вказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані та перевищуючи максимальну швидкість дозволену у населеному пункті, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в цей час перебував пішохід ОСОБА_10 , та з моменту виникнення небезпеки для руху пішохода ОСОБА_10 , яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода), в результаті якої пішохід ОСОБА_10 (парох церкви Успення Пресвятої Богородиці) отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті на місці ДТП. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 перемістив тіло пішохода ОСОБА_10 з проїзної частини дороги на роздільний газон, не вживши заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги та не повідомив про ДТП орган чи підрозділ міліції, а перемістивши транспортний засіб залишив на ньому місце пригоди.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликається на те, що на підставі договору №01-Ш від 05 січня 2016 року, ним надається правова допомога ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0000218, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Звертає увагу, що 14 травня 2015 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова було надано дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , котра втратила законну силу 14 листопада 2015 року. Однак, 31 грудня 2015 року ОСОБА_7 по орієнтуванню слідчого СУ ГУ НУ у Львівській області ОСОБА_9 було затримано Прикордонною службою Естонії та передано Поліції цієї країни з подальшим утримуванням під вартою.
Вважає, що якщо після затримання підозрюваного з`ясується, що він був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання, яка втратила законну силу, він має бути негайно звільнений уповноваженою службовою особою, під вартою якої він тримається, якщо немає інших законних підстав для його подальшого затримання, а таких підстав слідчим правоохоронним органам Естонії не надано.
Наголошує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя не дослідив та не врахував відсутність підстав передбачених ст. 177 КПК України, зокрема той факт, що слідчим щодо ОСОБА_7 не було вжито у день оголошення підозри заходів для вручення складеного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а відтак ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного, не ознайомлений зі своїми правами та обов`язками і, відповідно, не міг бути оголошений у розшук, тим більше в міжнародний.
Зазначає, що ОСОБА_7 є законослухняним громадянином України, який не переховується від органів досудового розслідування та/або суду, а на законних підставах та протекції (гарантії) свого родича (поважного громадянина Естонії) тривалий час проживає в Естонії, де навчається на стаціонарі в університеті, для оплати навчання намагається працевлаштуватись, створити сім`ю. Жодних доказів відсутності його в Україні з метою ухилення від кримінальної відповідальності слідчим суду не надано. Процесуальні обов`язки на нього, як свідка у даному кримінальному провадженні, не покладались. У спосіб передбачений КПК слідчий його не викликав та повідомлення про підозру не вручав.
Відтак вважає, що слідчим, прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри та ризику переховування від органів досудового розслідування, а також не надано суду витягу з ЄРДР та довідки з офіційного сайту Інтерполу щодо оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити слідчому, прокурору у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідача, виступ захисника ОСОБА_6 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 02 січня 2016 року, однак приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, запобіжні заходи застосовуються лише до осіб, які мають процесуальний статус підозрюваних, обвинувачуваних у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів справи №461/1/16-к, 13 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру за ч.2 ст. 286 КК України (а.с.51-53), а 14 травня 2015 року слідчим СУ ГУ НП У Львівській області ОСОБА_9 винесено постанову про зупинення досудового розслідування то оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 (а.с.55-56).

Ч.2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, перебуває у міжнародному розшуку у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор довів ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України

Крім цього, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя підставно не визначила розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із загибеллю людини.
Разом з тим, всупереч положень ч.4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя не визначила в ухвалі строк дії такої, а тому колегія суддів вважає за необхідне усунути зазначений процесуальний недолік.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі є безпідставні, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 січня 2016 року.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 січня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 без задоволення.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 січня 2016 року на 60 днів по 01 березня 2016 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4