АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004261 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків, а скарга захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на дії слідчого залишена без задоволення.

Таке рішення суд мотивував тим, що складений відносно ОСОБА_6 обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення та висунуте обвинувачення не є конкретними, що порушує право обвинуваченого на захист. При цьому зазначає, що згідно обвинувального акту ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою
____________________________________________________

Справа: 11-кп/796/1557/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1
умисного заподіяння смерті іншій людині, наніс потерпілому ОСОБА_10 шість ударів ножем, два з яких в область життєво важливих органів, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, однак не зазначив куди саме, тобто в область яких життєво важливих органів потерпілого були нанесені ці удари. Також вказує, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та у формулюванні обвинувачення не зазначені спосіб та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а тому останній позбавлений можливості знати, в чому конкретно він обвинувачується, що порушує його право на захист. Крім того, зазначає, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту не відображені всі, передбачені ст. 291 КПК України відомості про прийняті процесуальні дії та рішення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року та постановлення нової ухвали, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
При цьому апелянт зазначає, що обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема сформульоване обвинувачення ОСОБА_6 містить всі без винятку обставини, які відповідно до вимог ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що в подальшому надало б можливість суду прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а тому вважає, що суд безпідставно повернув обвинувальний акт та не зазначив жодної обставини, яка б на думку суду була відсутня в формулюванні обвинувачення. Крім цього, прокурор звертає увагу на ту обставину, що посилаючись в оскаржуваній ухвалі на відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення, суд не вказав, які саме процесуальні дії та рішення не були зазначені в цьому реєстрі. Також зазначає, що згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд з підготовчого судового засідання має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності за формою чи змістом положенням ст. 291 КПК України, однак наведені судом недоліки досудового розслідування не є предметом розгляду обвинувального акту у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, який просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, його законного представника та захисника, які, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у

тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні злочину і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України визначені вичерпні вимоги до обвинувального акта. Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті наводиться після викладу фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого складу злочину.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.
Частина перша ст.91 КПК України передбачає, що в кримінальному провадженні серед іншого підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а тому формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини, мотиву та способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Отже, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є одним із завдань підготовчого судового засідання, суд повинен перевірити обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, в тому числі шляхом надання правової оцінки відповідності, викладених в обвинувальному акті встановлених обставин вчинення злочину та формулювання обвинувачення ознакам статей (частин статей) КК України, кримінальна відповідальність за якими,на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. При цьому обвинувачення сформульовано таким чином, що неповнолітній ОСОБА_6 12.04.2015 року близько 23 год.10 хв., знаходячись біля будинку № 11-А по вул. Драйзера в місті Києві на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , з метою умисного заподіяння смерті іншій людині, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , дістав ніж, яким наніс останньому шість ударів, в тому числі два з них в область життєво важливих органів.

Таким чином, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_6 свідчить про те, що слідчим були проігноровані вимоги ст.ст. 91,291 КПК України, оскільки обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України наведені без вказівок на спосіб та інші обставини вчинення умисного діяння, яке полягає в посяганні на життя іншої людини та які підлягають дослідженню при розгляді проваджень даної категорії.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України є вірним, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави прийняття судом такого рішення.

Твердження прокурора викладені в його апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав зазначених у цьому рішенні, вийшов за межі повноважень, наданих йому при проведенні підготовчого засідання є безпідставними і не заслуговують на увагу, оскільки питання дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України щодо форми та змісту обвинувального акта досліджується судом саме у підготовчому судовому засіданні.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України законною та обґрунтованою, а викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальномупровадженні №0004261 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків без зміни.

Судді: ________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3