АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

18 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року в кримінальному провадженні №0005672, внесеному 31.08.2015 р. до ЄРДР, задоволено частково клопотання заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Гремяченськ, Російської Федерації, має середню освіту,неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимий,

якому повідомлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під домашнім арештом, заборонивши залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23:00 години до 06:00 години наступної доби, терміном дії до 10 лютого 2016 року включно.

Також продовжено до 10 лютого 2016 року включно строк виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- продовжити зберігання у слідчого свого паспорту для виїзду за кордон;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Відповідно до ухвали слідчого судді, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, конкретні обставини провадження, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства, в сукупності з даними про особу підозрюваного, вважав за доцільне з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України продовжити строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року у справі №757/46717/15-к, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання. Апелянт зазначає, що слідчим суддею не встановлено наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не наведено наявності доказів у кримінальному провадженні щодо причетності підозрюваного до оголошених у підозрі кримінальних правопорушень. Також захисник зазначає, що ні ухвала слідчого судді ні клопотання органу досудового розслідування не містять чіткого визначення того, які саме докази, отримані в ході досудового розслідування свідчать про те, що підозрюваний буде ухилятись від слідства чи суду, впливати на свідків та підозрюваних, вчиняти дії на знищення речей і документів, перешкоджати встановленню істини у справі, оскільки жодного доказу про існування зазначених ризиків сторона обвинувачення не надала. Тому на думку захисника, ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм процесуального права, вимог щодо здійснення контролю за дотриманням прав та свобод підозрюваного у кримінальному провадженні, без дотримання вимог об`єктивності судового рішення, відповідності висновків, які у ньому містяться фактичним обставинам справи. Також звертає увагу на те, що підозрюваний раніше не судимий, є особою молодого віку, має родину та тісні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження, внесене 31.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0005672 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 293, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 345 КК України.

1 вересня 2015 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

2 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29.10.2015 року.

19 жовтня 2015 року першим заступником Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні під №0005672 продовжено до семи місяців,тобто до 31 березня 2016 року.

23 жовтня 2015 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, строком до 17 грудня 2015 року включно.

10 грудня 2015 року заступник начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України, яке ухвалою слідчого судді задоволено частково, продовжено строк домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 до 10 лютого 2016 року включно з покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Розглядаючи клопотання про застосування заходу забезпечення у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен перевірити наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою та у разі відсутності зазначених обставин, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не в повній мірі дотримано.

Так, зокрема слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

Також, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних чи свідків у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин продовження строку домашнього арешту.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив доказів наявності підстав вважати, що ризики заявлені у клопотанні прокурора, хоча й існують, проте мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідності не притягувався, має родину, міцні соціальні зв`язки,працює та має постійне місце проживання. Також, як свідчать матеріали судового провадження за час застосування до підозрюваного ОСОБА_6 заходів забезпечення кримінального провадження він жодного разу не порушив покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, 18 січня 2016 року до апеляційного суду було подано зобов`язання Народного депутата України ОСОБА_9 про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_6 , в судовому засіданні апеляційної інстанції депутат ОСОБА_9 особисту поруку підтримала в повному обсязі, та взяла на себе зобов`язання поручителя, передбачені законом.

Тяжкість злочину, на яку послався суд, хоча і є необхідною умовою для законності тримання особи під домашнім арештом але наявність лише цієї умови є недостатнім обґрунтуванням необхідності тривалого втручання у право особи на свободу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Боцано проти Франції», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

Крім того, після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтувати рішення про продовження обмеження свободи підозрюваної особи іншими підставами, які мають бути чітко вказані, тобто ні в якому разі не допускати автоматичного продовження запобіжного заходу посилаючись на попереднє рішення про застосування запобіжного заходу, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Слідчий суддя суду першої інстанції під час розгляду клопотання не в повній мірі дотримався підстав продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не в повній мірі визначив цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного та практики Європейського суду з прав людини, а саме статті 5 Конвенції, яка говорить, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують подальше утримання ОСОБА_6 під домашнім арештом немає.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову, якою відмовити в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід - особисту поруку, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід на думку колегії суддів буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 180, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 р. в кримінальному провадженні №0005672, внесеному 31.08.2015 р. до ЄРДР, якою задоволено частково клопотання заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під домашнім арештом, заборонивши залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23:00 години до 06:00 години наступної доби, терміном дії до 10 лютого 2016 року включно, а також покладених процесуальних обов`язків, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народного депутата України ОСОБА_9 .

Роз`яснити поручителю Народному депутату України ОСОБА_9 , що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України, та що ОСОБА_9 як поручитель несе відповідальність за виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- продовжити зберігання у слідчого свого паспорту для виїзду за кордон;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Строк дії ухвали Апеляційного суду м. Києва визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 лютого 2016 року включно.

У разі невиконання поручителем ОСОБА_9 взятих на себе зобов`язань, на неї накладається грошове стягнення в розмірі від двадцяти до п`ятдесяти мінімальних заробітних плат.

Ухвалу апеляційного суду про обрання особистої поруки надіслати до органу внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_6 для виконання.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 .

Копію ухвали Апеляційного суду м. Києва вручити підозрюваному ОСОБА_6 та його поручителю ОСОБА_9 після її проголошення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 к у р е н к о