Справа № 645/8529/15-к
Провадження № 1-кп/645/468/15
І м е н е м У к р а ї н и
17 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Німеччини м. Магдебург, громадянки Російської Федерації, не працюючої, що має середньотехнічну освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрації на Україні не має, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,
та Угоду про примирення, укладену між представником потерпілого ТОВ «Карі Україна» ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_7 , від 29 вересня 2015 року,
ОСОБА_7 , 13 вересня 2015 року приблизно о 19 год. 30 хв., в стані алкогольного сп`яніння знаходилася в приміщенні магазину «Каrі», який знаходиться в приміщенні гіпермаркету «Таврія В», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257, де у неї виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. В результаті чого ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з обувного стелажу взяла одну пару жіночих полуботинків «Т. Тассаrdі» серія (SJD144903) арт. 02355117, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4043 від 16.09.2015 року 759 грн., які дістала з коробка та поклала собі в жіночу сумку, яка знаходилася у неї. Не маючи наміру сплатити на товар, ОСОБА_7 пройшла через касову зону магазину «Каrі», таким чином намагалась з місця вчинення злочину зникнути, але довести свій злочинний намір до кінця не змогла з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана співробітниками магазину «Каrі».
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаялася. Не заперечувала фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердила вчинення нею кримінального правопорушення за вищевказаних обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначила, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до неї не застосовувалось.
29 вересня 2015 року між представником потерпілого ТОВ «Каrі» ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_7 укладена угода про примирення, за змістом якої сторони погодились, що ОСОБА_7 беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та погодились, що ОСОБА_7 повинна нести покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн..
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. ст. 473, 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, якою передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному проваджені може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним (обвинуваченим).
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 себе винуватою у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялася, підтвердила, що угоду про примирення вона укладала добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими. Просила затвердити зазначену угоду.
Представник потерпілого зі свого боку також підтвердив суду, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченої ТОВ «Каrі» не має, викрадене було повернено, зазначену угоду з боку потерпілого укладено добровільно, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими. Просив суд затвердити зазначену угоду про примирення.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілим та ОСОБА_7 , оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікації злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження і призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, у зв`язку з чим, питання про їх скасування чи зміну судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд -
Угоду про примирення між представником потерпілого ТОВ «Каrі» ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 29 вересня 2015 року - затвердити.
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн..
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в Апеляційний суд Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя -