Справа № 352/1539/15-к
Провадження № 1-кп/352/108/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта середня, не офіційно працюючого на приватних новобудовах, одруженого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, не депутата, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 ставиться у вину, що він порушив встановлені правила використання надр, а також незаконно видобував корисні копалини загально-державного значення, за наступних обставин:

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об`єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами (далі - підприємства), а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства (далі -громадяни) лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин. Відповідно до п. 7 зазначеної постанови надра в межах гірничого відводу повинні використовуватися відповідно до цілей, для яких їх було надано. Підприємство з видобування корисних копалин, яке передбачає використовувати відпрацьовані гірничі виробки або надра для будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, зобов`язане до початку таких робіт, незалежно від наявності у нього гірничого відводу на розробку родовища корисних копалин, одержати гірничий відвід відповідно до мети його використання.

Згідно ст. 19 Кодексу України про надра, останні надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до ст. 24 Кодексу України про надра, користувачі надр зобов`язані:

1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Згідно ст. 56 Кодексу України про надра основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища та інші.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення № 827 від 12.12.1994 року із змінами від 28.12.2011року піщано галькова суміш відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним із принципів охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до ст. 40 зазначеного Закону України використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних^ ресурсів; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України, ОСОБА_5 не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, не маючи будь-якого передбаченого законом дозволу, здійснив незаконне видобування корисної копалини загальнодержавного значення піщано гравійну суміші.

З цією метою, 03.12.2014 року приблизно о 16 год. ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність в нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, за допомогою спеціальної автомобільної техніки : екскаватора марки «CASE 61P», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та вантажного автомобіля марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив видобуток піщано гравійної з берега річки Дністер в с. Довге, Тисменицького району.

Так, 03.12.2014 р. приблизно о 16 год. 05 хв. працівниками міліції під час огляду місця події на річці Дністер в с. Довге, Тисменицького району було виявлено екскаватор марки «CASE 61P»», за допоиогою якого ОСОБА_5 здійснював незаконне видобування піщано-гравійної суміші з подальшим завантаженням її на автомобіль марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який був скерована у напрямку виїзду з річки Дністер і в кузові вказаного автомобіля знаходилась піщано гравійна суміш загальним об`ємом 3,5 м.куб. Відповідно до висновку експерта № 09/12-0463 від 27.04.2015 р. зразки грунту відібрані з русла р. Дністер, ковша екскаватора марки «CASE 61P» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 є слабокарбонатним піщаним грунтом світло-сіро-коричневого кольору з камінням, а саме піщано-гавійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 81%.

В ході проведення досудового розслідування 23 червня 2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту укладеної угоди, сторони домовились про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 240 ч. 2 КК України та про узгоджену, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, а саме : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої державі шкоди, позитивної характеристики, враховуючи те, що обвинувачений раніше на судимий, являється утриманцем однієї неповнолітньої дитини, міру покарання у виді штрафу в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст.394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди розуміє.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_3 та його підзахисним.

Прокурор ОСОБА_3 також просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 слід затвердити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468, ч. 4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 240 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Надана суду угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Зокрема, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих обставин, у виді штрафу в розмірі чотирьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, буде необхідне і достатнє для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по даному кримінальному провадженню (а.с. 37,59-60), а саме : екскаватор марки «CASE 61P», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 р. випуску, жовтого кольору та автомобіль марки «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 слід повернути за приналежністю власникам; піщано-гравійну суміш поміщену в три спеціальних полімерних пакета, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Тисменицького РВ УМВС слід звернути в дохід держави.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню слід покласти на підсудного ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370,473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.06.2015 року, укладену між прокурором прокуратури Тисменицького району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України, та призначити покарання виді штрафу в розмірі чотирьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 грн. (сім тисяч шістсот п`ятдесят гривень).

Речові докази по даному кримінальному провадженню (а.с. 37,59-60), а саме : екскаватор марки «CASE 61P», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 р. випуску, жовтого кольору та автомобіль марки «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - повернути за приналежністю власникам транспортних засобів; піщано-гравійну суміш поміщену в три спеціальних полімерних пакета, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Тисменицького РВ УМВС - звернути в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави понесені НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківській області судові витрати на проведення : експертизи грунтів за № 09/12-0463 від 27.04.2015 р. в сумі 921,60 грн,,

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1