Справа № 524/232/16-к
У Х В А Л А
18.01.2016 року. о 15.15 год. слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука, громадянин України, українець, освіта середня-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ., раніше судимий:
- 01.06.2013 року Автозаводським РС м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 01.11.2013 року Автозаводським РС м. Кременчука за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 25.04.2014 року Автозаводським РС м. Кременчука за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 10.06.2014 року перегляд Автозаводським РС м. Кременчука, амністія 1 рік 4 місяці позбавлення волі.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
16.01.2016 року близько 04:30 годин ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , маючи прямий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан вказаного домоволодіння, та знявши крючок на двері зайшов до сараю де побачив болгарку та метаносиналізатор СГВ-5, які лежали на стелажі. Усвідомлюючи, що його дії ніким помічені не будуть, керуючись корисливим мотивом, поклавши їх на лавочку на подвір`ї будинку повернувся назад до середини сараю. У подальшому, з причин що не залежали від волі ОСОБА_5 , останній не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення власницею помешкання ОСОБА_7 .
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаним з проникненням, вчиненим повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Підозра ОСОБА_5 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами:
-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;
-Показами потерпілої ОСОБА_7 ;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 .
Таким чином в скоєні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Враховуючи те, що санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років та будучи обізнаним про те, що за вчинення ряду кримінальних правопорушень йому загрожує реальна міра покарання є ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, враховуючи той факт, що підозрюваний раніше судимий за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив інші 2 кримінальні правопорушення: шахрайство та крадіжку.
16.01.2016 року о 10.00 ОСОБА_5 був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення на підставі ст. 208 КПК України та поміщений до ІТТ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області.
Відповідно до ст.12 КК України крадіжка, поєднана з проникненням, за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, за яке відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Поряд із викладеним, підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи або навчання.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
За ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду так підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного джерела прибутку, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим може переховуватися від слідства та суду;
2). Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні може проявитися у вчиненні морального або фізичного тиску з його боку на потерпілих та свідків з метою спонукання їх до зміни показів, а також вчинення інших дій для спростування факту його причетності до вчинення вказаних кримін альних правопорушень;
3). Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підозрюваний ОСОБА_5 не має джерела доходів, у зв`язку з чим може продовжувати вчиняти корисні кримінальні правопорушення з метою їх подальшого збуту іншим особам для особистого збагачення.
Зазначені вище докази доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а наявність ризиків в сукупності з обґрунтованою підозрою, в силу ч.2 ст. 177 КПК України є підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно вплинути на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тобто у органів досудового розслідування є достатні підстави, передбачені ч.1 ст.183 КПК України, клопотати перед судом про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, але за кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, в силу п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, згідно з вимогами ст.178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, не працює та не має жодних офіційних заробітків, його сімейний стан, вік та стан здоров`я, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом. З урахуванням змісту ч. 4 ст. 183 КПК України визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковим.
ОСОБА_5 підозрюється, у вчиненні тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді , суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука, громадянин України, українець, освіта середня-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ., раніше судимий:
- 01.06.2013 року Автозаводським РС м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 01.11.2013 року Автозаводським РС м. Кременчука за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 25.04.2014 року Автозаводським РС м. Кременчука за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 10.06.2014 року перегляд Автозаводським РС м. Кременчука, амністія 1 рік 4 місяці позбавлення волі
запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали , відповідно до ч.1,2 ст. 197 КПК України визначити до 16 квітня 2016 року (включно) до 10.00 год.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та слідчого суддю Автозаводського районного суду м. Кременчука.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2.) повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 16 квітня 2016 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя :