Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7.,

суддів: ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_10

за участю прокурора ОСОБА_11,

захисника ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 01 жовтня 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 09 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року.

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 09 грудня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Кобаки, Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 1 ст. 364 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки зі штрафом в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 3 ст. 70 КК України до призначеного основного покарання приєднано додаткові покарання у виді конфіскації майна, яке є власністю засудженого та позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2 роки зі штрафом в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250,00 грн.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_2 спеціального звання - старший лейтенант міліції.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Так, ОСОБА_2, працюючи оперуповноваженим БЗПВ СКР Лінійного відділу на станції Чернівці УМВС України на Львівській залізниці, 11 грудня 2013 року близько 12.55 год. у м. Чернівці на вул. Ентузіастів, 2-А у невстановленої особи придбав наркотичну речовину - канабіс, 5 стаканів якої, що в перерахунку на суху речовину становить 153, 59 г цього ж дня, поблизу будинку № 9, попередньо домовившись з ОСОБА_3 незаконно збув останньому за 2000 грн.

Крім того, ОСОБА_2 07 січня 2014 року домовившись із оперуповноваженим сектору БНОН Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про придбання 30 таблеток "SUBUTEX", які відносяться до наркотичних засобів обіг яких обмежено, за ціною 240 грн. кожна, придбав у останнього 5 таблеток, обумовивши що решту - 25 таблеток він передасть 11 січня 2014 року, та погодивши що ОСОБА_2 буде збувати їх по 300 грн., 60 грн. від продажу яких залишатиметься ОСОБА_2

11 січня 2014 року близько 10.30 год. у м. Чернівцях на автостанції № 3 по вул. Галицький шлях, 4, ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_5 кошти в сумі 7600 грн. і передав 5 таблеток "SUBUTEX", домовившись про передачу решти 25 таблеток після повернення з м. Івано-Франківська і отримання від нього решти коштів - 1400 грн.

В подальшому, цього ж дня о 13.30 год., ОСОБА_2 у м. Івано-Франківську зустрівся з ОСОБА_4 та передав йому кошти в сумі 7200 грн. та о 16.00 год. отримав від останнього інші 25 таблеток "SUBUTEX", які перевіз до м. Чернівці та на виконання попередньої домовленості збув їх ОСОБА_5, отримавши від останнього решту коштів у сумі 1400 грн. Таким чином ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4 придбав, у подальшому зберігав, перевозив та збув ОСОБА_5 наркотичний засіб - 30 таблеток "SUBUTEX" на загальну суму 9000 грн.

Крім того, 17 березня 2014 року, о 10.00 год. у м. Чернівцях на вул. Галицький шлях, 4, повторно домовився з ОСОБА_3 про купівлю наркотичних засобів - 50 таблеток "SUBUTEX" по 300 грн. за кожну, отримавши від останнього 12600 грн. для проведення розрахунку. Після чого, цього ж дня ОСОБА_2 у м. Івано-Франківську на вул. Незалежності, 65 зустрівся із ОСОБА_4 та передав йому 12000 грн. на купівлю 50 таблеток "SUBUTEX". В подальшому, ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 41 таблетку "SUBUTEX" та повернув 2000 грн., а останній цього ж дня перевіз їх до м. Чернівці та 40 із них збув ОСОБА_5 по 310 грн. за кожну, а одну таблетку "SUBUTEX" залишив собі. Після описуваних дій, ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції.

Також вироком суду ОСОБА_2 було засуджено за умисне з корисливих мотивів використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди державним та громадським інтересам, оскільки він, працюючи оперуповноваженим БЗПВ СКР Лінійного відділу на станції Чернівці УМВС України на Львівській залізниці, використовуючи службове становище працівника правоохоронного органу, в період з грудня 2013 року по березень 2014 року маючи безпосередні повноваження та завдання боротися з незаконним обігом наркотичних засобів, а не отримувати прибутки через торгівлю ними, з корисливих мотивів використовував своє службове становище, прикриваючи свою та інших осіб злочинну діяльність.

Апеляційний суд Чернівецької області своєю ухвалою від 26 лютого 2015 року вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 09 грудня 2014 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 364 КК України скасував, а кримінальне провадження в цій частині закрив у зв'язку з відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення. Вказаний суд ухвалив вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; виключив з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ винуватості ОСОБА_2 - показання свідка ОСОБА_6 В іншій частині вирок суду залишив без змін.

У касаційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_1 ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України і закриття кримінального провадження в цій частині у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи. Вважає, що суди, взявши до уваги докази, якими є матеріали негласних слідчих дій, які на його думку були проведені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та є недопустимими доказами, належним чином не проаналізували та не співставили їх з іншими матеріалами провадження. Обґрунтовуючи свої доводи вказує, що негласні слідчі дії, всупереч вимогам ст. 246 КПК України, були проведені до початку кримінального провадження, в справі відсутні ухвали суду, на які є посилання в протоколах, складених за результатами проведення таких дій. Стверджує, що в порушення вимог ч. 4 ст. 271 КПК України в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження відсутності обставин, які свідчать про відсутність дій на провокування особи на вчинення злочину. Зазначає про порушення права на перехресний допит свідків під час судового розгляду. Наголошує на порушенні при постановленні вироку таємниці наради суддів. Не погоджується з ухвалою апеляційного суду, який на його думку, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, залишив не перевіреними належним чином всі наведені стороною захисту в апеляційних скаргах доводи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання своїх касаційних вимог, думку прокурора про необхідність скасування судових рішень в зв'язку з порушенням таємниці наради суддів при постановленні вироку, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Наведених вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_2 дотримано не було.

Статтею 367 КПК України визначено, що під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні.

Як убачається з журналу судового засідання (т. 7 а.с. 84), 05 грудня 2014 року, після останнього слова обвинуваченого суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, після виходу з якої 09 грудня 2014 року ухвалив обвинувальний вирок.

Однак, всупереч вимогам ст. 367 КПК України, у вказаний період головуючий суддя ОСОБА_12. розглядав інші справи та приймав рішення по них, зокрема, 08 грудня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявним у справі витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Зазначене залишив поза своєю увагою і апеляційний суд. Переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційними скаргами сторони захисту, які наводили доводи, аналогічні за своїм змістом доводам касаційної скарги захисника, та вказували на порушення судом першої інстанції таємниці наради суддів при ухваленні вироку, а також стверджували, що в день проголошення вироку, до виходу із нарадчої кімнати, суддя ОСОБА_12. розглядав інші справи за участю інших громадян, оскільки очевидцем цього був сам ОСОБА_2, який чекав на проголошення вироку в коридорі, апеляційний суд визнав факт порушення судом таємниці нарадчої кімнати, однак вказав, що це не є підставою для скасування судового рішення.

З таким висновком апеляційного суду колегія суддів погодиться не може та вважає, що за наведених обставин вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_2 не можна вважати законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону перевірити інші доводи, викладені у касаційній скарзі захисника, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

При цьому, з огляду на те, що захисник ставив питання про скасування постановлених відносно ОСОБА_2 судових рішень в частині засудження його за ч. 2 ст. 307 КК України і закриття кримінального провадження, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 09 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9