пр. № 1-кп/759/650/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 317 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 10 липня 2015 року. Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, наявність заявлених під час обрання запобіжного заходу ризиків, які не зменшилися.

Захисник ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків та просив змінити запобіжній захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку сторін, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити. При цьому, суд бере до уваги таке.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків, які на даній стадії судового розгляду ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченому; мотиви, за яких обвинувачений вчинив вказані дії; його відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України).

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, дані про його особу, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Проте, керуючись правилами ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд знаходить правові підстави для визначення обвинуваченому розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 197, 205, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 21 січня 2016 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних заробітних плат, що становить 97440 (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки строком на 2 (два) місяці:

- прибувати до Святошинського районного суду м. Києва за викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до Святошинського районного суду м. Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Невиконання вказаних обов`язків обвинуваченим тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1