Справа № 592/7110/15-к
Провадження № 1-в/592/304/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника СВК № 116 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.11.2012 року Стаханівським міським судом Луганської області за ст.ст. 15 ч.2 - 186 ч.2, 71 ч.1, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, відбуває покарання у Сумській виправній колонії №116

про умовно-дострокове звільнення від покарання, -

встановив:
За вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 28.11.2012 p. ОСОБА_5 був засуджений ст.ст. 15 ч.2 - 186 ч.2, 71 ч.1, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання 18.10.2012 року, кінець строку 01.01.2016 року.

Покарання відбуває в Сумській виправній колонії управління УДПтСУ у Сумській області № 116, від засудженого до суду надійшло клопотання про умовно- дострокове звільнення від покарання.

У судовому засіданні засуджений свою заяву підтримав, просив звільнити його умовно- достроково.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що подання задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні представник СВК №116 ОСОБА_4 при вирішення клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши засудженого, представника СВК №116, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення покарання може бути застосована, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довід своє виправлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням

до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

При розгляді клопотання засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за скоєння тяжкого злочину.

Характеристики на ОСОБА_5 за час його перебування в Сумській виправній колоній до 05.02.2014 р. містять висновки, що він своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення. І лише в характеристиках на ОСОБА_5 з 05.02.2014 року зазначено, що він став на шлях виправлення.

В матеріалах особової справи містить довідка про роботу засудженого на виробництві з лютого 2014 року по травень 2015 року та отриману плату за роботу. Ні засуджений, ні представник колонії не надали суду пояснень причин відсутності відомостей про роботу ОСОБА_5 в жовтні листопаді 2014 року, умов за яких при відпрацюванні в квітні 2014 року 22 днів йому нараховано заробітної плати в сумі 39.14 грн., в липні 2014 року при відпрацюванні 26 днів -11.22 грн. За поясненнями представника колонії, ОСОБА_5 в травні 2015 року припинив з невідомих причин виходити на роботу на виробництво.

За поясненнями ОСОБА_5 в судовому засіданні, він маючи певний заробіток в колонії, в добровільному порядку не ставив питання про перерахування частини зароблених коштів своїй неповнолітній дитині, не вирішував питання про відшкодування завданих збитків потерпілій особі згідно вироку суду та не вирішував питання про відшкодування судових витрат.

Судом також встановлено, що в жовтні 2014 року ОСОБА_5 самовільно залишив стрій засуджених осіб біля їдальні та намагався проникнути до відділення СПС №2, від дачі пояснень стосовно своєї поведінки категорично відмовився. Адміністрацією колонії йому оголошена сувора догана

Зазначаючи, що приймає участь у програмі духовного відродження та регулярно відвідуючи церкву, ОСОБА_5 пояснив, що не знає молитов і не намагався їх вивчити та зрозуміти їх зміст.

Наявні заохочення за сумлінну працю на виробництві не узгоджуються з відомостями про нараховану заробітну плату ( подяка за роботу в липні 2014 року - нараховано за липень 2014 року 11.22 грн. заробітної плати, заохочення від 30.03.2015 року нараховано за березень 2015 року - 20.82 грн. заробітної плати).

Тобто, після вивчення особи засудженого, судом було встановлено, що до відбуття встановленої законом частки покарання для отримання права на заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання чи умовно-дострокове звільнення від покарання, засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а як тільки він відбув частину призначеного йому покарання, що дало йому формальне право на умовно-дострокове звільнення від покарання, він одразу ж змінив свою поведінку і отримав позитивну характеристику. Адміністрація колонії не направляла до суду відповідне подання про його умовно-дострокове звільнення від покарання, він в травні 2015 року фактично відмовився від роботи на виробництві колонії.

Таким чином, ретельно вивчивши особу засудженого, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю ситуативною поведінкою всіляко намагався отримати пільгу на умовно-дострокове звільнення від покарання і що фактично він не довів, що він став на шлях виправлення. За вказаних обставин суд вважає, що до нього на даний час не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання..

На підставі викладеного і керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд
ухвалив:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 7 діб з часу її проголошення.

Суддя ОСОБА_1