Справа № 1-39/11
Провадження №
В И Р О К

іменем України

12.05.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

судді Пінкевич Н.С.,

народних засідателів Ткаченка І.В., Салівоненко С.І., Самелюка І.В.,

за участю секретарів Шереметьєвої Т.В., Євтушок Ю.О.,

прокурорів Балійчука Р.І., Юркової Ю.В.,

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника потерпілої ОСОБА_3,

захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8,

захисників з числа близьких родичів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

законних представників ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 - Святошинського району Київської області, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Кірова, 2, раніше засудженого 12.01.2005 року Києво - Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 3 місяці; 11.04.2005 року Києво - Святошинським районним судом Київської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 11.01.2006 року Києво - Святошинським районним судом Київської обл. за ч. 3 ст. 289, 69, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 30.04.2009 року умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 9 місяців 2 дні, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 - Святошинського району Київської області, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Польова, 37, який на підставі ст..89 КК України вважається не судимим, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 Федерації, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Жовтнева, 4, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, який має середню освіту, неодруженого, навчається на 3-му курсі Державного закладу Київського коледжу Звязку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Крюківщина, пров. Кірова, 6, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13, раніше неодноразово судимий, останній раз 11.01.2006 Києво - Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.289, ч.3 ст.185, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 08.05.2009 згідно постанови Прилуцького міського суду Чернігівської області від 30.04.2009 умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 9 місяців 2 дні, та ОСОБА_14 який в силу ст. 89 КК України вважається несудимим, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили та спільно з ОСОБА_15 і неповнолітнім ОСОБА_16 знову вчинили ряд особливо тяжких умисних злочинів за наступних обставин.

23 лютого 2010 року, о 20-й годині 58 хвилин, ОСОБА_13 перебуваючи разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 в приватному будинку по місцю проживання останнього на вул. Жовтневій, 4, в с. Крюківщина Києво - Святошинського району Київської області, зателефонував до своєї знайомої ОСОБА_17 та запросив її приїхати до них для спільного проведення вільного часу та відпочинку, на що ОСОБА_17 погодилась і приблизно о 01 год. 00 хв. 24 лютого 2010 року на автомобілі таксі, який замовив для неї ОСОБА_13, приїхала за вказаною адресою, після чого разом з ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15, які вживали спиртні напої, проводила вільний час.

Знаходячись за вказаною адресою, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, ОСОБА_13 вступив в злочинну змову з ОСОБА_14 і ОСОБА_15, направлену на зґвалтування ОСОБА_17, спільно з ними розробив злочинний план, згідно якого під вигаданим приводом вони повинні були вивести останню з будинку, а в подальшому в безлюдне місце на окраїні с. Крюківщина, де скориставшись відсутністю сторонніх осіб, проти волі потерпілої вступити з нею в статеві зносини.

Реалізуючи вказаний спільний злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_15 запропонували ОСОБА_17 вийти з будинку та направитись в пошуку таксі для останньої, на що та погодилась.

24 лютого 2010 року, приблизно о 03-й годині 30 хвилин, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14, ОСОБА_15 і ОСОБА_17 вийшли з вказаного будинку та направились в бік лісосмуги розташованої неподалік села. Знаходячись поблизу водойми, приблизно на відстані 500 метрів від центру с. Крюківщина, ОСОБА_13, знаходячись в стані алкогольного спяніння та реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_15, використав перевагу в кількості та фізичній силі і примусив ОСОБА_17 зайти до розташованої неподалік бесідки, де проти її волі здійснив з нею статевий акт природним способом. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебували поряд, долаючи своєю присутністю волю потерпілої до опору, та спостерігали за навколишньою обстановкою, щоб в разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_13

Після цього ОСОБА_14, знаходячись в стані алкогольного спяніння та реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_13 і ОСОБА_15, використовуючи перевагу в кількості та фізичній силі, переслідуючи мету задоволення своєї статевої пристрасті, з застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_17, вступив з нею в статеві зносини здійснивши природний статевий акт. ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в цей час перебували поряд, долаючи своєю присутністю волю потерпілої до опору, та спостерігали за навколишньою обстановкою, щоб в разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_14

Далі ОСОБА_15, знаходячись в стані алкогольного спяніння та реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_13 і ОСОБА_14, використовуючи перевагу в кількості та фізичній силі, переслідуючи мету задоволення своєї статевої пристрасті, з застосуванням фізичного насильства щодо ОСОБА_17, намагався вступити з нею в статеві зносини у формі природного гетеросексуального статевого акту, в той час як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 перебували поряд, долаючи своєю присутністю волю потерпілої до опору, та спостерігали за навколишньою обстановкою, однак, не вступив в статеві зносини з ОСОБА_17 з фізіологічних причин, що не залежали від його волі, у звязку з чим вимушений був припинити свої дії.

24 лютого 2010 року, приблизно о 03 год. 45 хв., ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15, після вчинення ними зґвалтування ОСОБА_17, перебуваючи на вказаному місці, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене зґвалтування та приховати вказаний злочин, вступили в злочинну змову між собою, спрямовану на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17.

Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 нібито для пошуку таксі, пішли разом з ОСОБА_17 в напрямку лісосмуги, розташованої в 200 метрах від окраїни с. Крюківщина.

24 лютого 2010 року, приблизно о 04-й годині 00 хвилин, на дорозі біля вказаної лісосмуги, ОСОБА_13 скористався відсутністю сторонніх осіб і перевагою в кількості та фізичній силі, реалізуючи спільний злочинний умисел, підбіг зі спини до ОСОБА_17 та обхопивши ззаду рукою за шию, повалив її на землю, обличчям до низу. Після цього ліг на потерпілу зверху, одночасно продовжуючи передпліччям руки здавлювати її шию. ОСОБА_14 та ОСОБА_15, діючи узгоджено з ОСОБА_13, підбігли до потерпілої, витягнули зі штанів останньої ремінь. Після того як ОСОБА_13 припинив здавлювати шию ОСОБА_17 та підвівся, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 діючи узгоджено, обмотали вказаним ременем шию потерпілої та стали тягнути за кінці ременя, здавлюючи її шию .

Від прикладених зусиль вказаний ремінь розірвався, але прагнучи довести спільний злочинний умисел до кінця, ОСОБА_14 витягнув ремінь зі своїх штанів та передав його ОСОБА_13 і ОСОБА_15, які обмотали цей ремінь навколо шиї ОСОБА_17 та стали тягнути кінці ременя кожен на себе в різні сторони. Приблизно через пять хвилин вказаних дій кінець ременя, за який тягнув ОСОБА_15 замість нього взяв в руки ОСОБА_14 та продовжив разом з ОСОБА_13 здавлювати аналогічним чином шию потерпілої, що продовжувалось приблизно ще 5 хвилин.

Під час вказаних дій, спрямованих на заподіяння смерті ОСОБА_17, ОСОБА_13 вступив з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в злочинну змову з метою заволодіння майном потерпілої, після чого з корисливих мотивів, реалізуючи спільний злочинний умисел, в той час як ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 продовжували ременем здушувати шию потерпілої, ОСОБА_15 зняв з руки останньої належний їй золотий браслет, вартістю 1600 грн. та заволодів ним.

Після цього ОСОБА_14 разом з ОСОБА_13 тримаючи за кінці ремінь, обмотаний навколо шиї ОСОБА_17, відтягли останню вглиб лісосмуги, спричинивши їй під час волочіння внаслідок контакту з поверхнею землі тілесні ушкодження у виді «саден шкірних ділянок правої лобно-скронево-щічної області; лівої щічно скулової області; в області верхньовнутрішнього і верхньозовнішнього квадратів правої молочної залози до рівня середньої підмязової лінії; на передній поверхні грудної клітини, від рівня 08-10 ребер, в проекції руківя грудини, з розповсюдженням на передню поверхню черевної стінки, в проекції епігастрію, на рівні правого і лівого підреберя, в обох підвздошних областях, з розповсюдженням в навколопупову область; на задній і зовнішній поверхні нижньої третини правого плеча; на задній поверхні правого ліктьового суглоба, до рівня верхньої третини задньої поверхні правого передпліччя; на задньозовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу; на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя; на зовнішній і задній поверхні середньої і нижньої третини лівого плеча», які згідно висновку експерта 35/949 від 30.06.10 мають ознаки легких тілесних ушкоджень (по критерію продовжуваності розладу здоровя) .

Продовжуючи спільні злочинні дії, ОСОБА_15 дістав з сумки ОСОБА_17 рушник, який з метою його використання для здушування шиї потерпілої передав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ОСОБА_18 останніх, знаходячись у вказаній лісосмузі, обмотали даним рушником шию ОСОБА_17, що лежала на животі обличчям до низу. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 звязали обмотаний навколо шиї потерпілої рушник на вузол, в який вставили знайдений поруч фрагмент гілки дерева. В той час як ОСОБА_15 знаходився поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб в разі появи сторонніх осіб, попередити ОСОБА_13 та ОСОБА_14, двоє останніх, діючи за попередньою змовою групою осіб, стали обертати даний фрагмент гілки, вставлений в обмотаний навколо шиї ОСОБА_17 рушник, тим самим здушували її. В результаті вказаних злочинних дій, внаслідок механічної асфіксії від здавлювання шиї петлею настала смерть ОСОБА_17

Після цього, продовжуючи вчинення злочину та переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заволоділи наступним особистим майном потерпілої: золотою каблучкою з оздобленням камінням цирконію вартістю 2000 гривень; золотою каблучкою з оздобленням камінням цирконію вартістю 1200 гривень; золотою каблучкою з оздобленням камінням цирконію, вартістю 1500 гривень; золотою каблучкою вартістю 600 гривень; золотою обручкою з оздобленням камінням цирконію, вартістю 600 гривень; мобільним телефоном «Самсунг S5200» вартістю 1700 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного звязку «МТС» вартістю 50 гривень; сумкою вартістю 400 гривень; гаманцем вартістю 300 гривень; грошима в сумі 500 гривень; курткою вартістю 500 гривень; золотими сережками вартістю 300 гривень; косметичним набором вартістю 1000 гривень, а всього майном потерпілої ОСОБА_17, з урахуванням вартості золотого браслету, на загальну суму 12250 гривень.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 35/949 від 30.06.2010 смерть ОСОБА_17 настала в результаті механічної асфіксії від здавлення шиї петлею, на що вказує наявність на шиї одинарної замкненої петлі, з вузлом, в проекції лівої потиличної області, фіксованої фрагментом деревини (гілкою), відповідно до якої одинарна замкнена високо розташована странгуляційна борозна, що має рельєф дна та стінок, який відповідає рельєфу петлі, з наявністю ділянок осаднення шкірних покривів на лівій та правій передньобокових поверхнях шиї, з крововиливами в підшкірно-жирову клітковину та мязи шиї, під капсулу щитовидних залоз, в ніжки кивального мязу, в корінь язика, надгортанник, стінку трахеї, мякі тканини навколо підязикової кістки, а також наявність загальнофіксичних ознак переповнення кровю правих відділів серця, крапкові та дрібноплямисті крововиливи в слизову губ, повік, очей, на поверхні серця та легенів, під капсулу і в лоханках нирок, в інтиму легеневої артерії, в стінці трахеї на рівні біфуркації, наявність рідкої крові та згортків в порожнинах серця та крупних судин, ділянок емфіземи, дистелектазу та ателектазу в легенях, дрібноосередкові паравазальні крововиливи в мяких мозкових оболонках.

Удавлення петлею, як вид механічної асфіксії, за ступенем тяжкості, стосовно живих осіб, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпечності для життя). Вказане ушкодження (механічна асфіксія) знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті.

Крім того, 13 березня 2010 року, приблизно о 23-й годині 00 хвилин, ОСОБА_13, достовірно знаючи, що ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, є неповнолітнім, перебуваючи з ним неподалік будинку № 4-А по вул. Вітянській в м. Вишневе Києво - Святошинського району Київської області, пообіцяв тому матеріальну винагороду та схилив останнього до вчинення злочину, а саме - вступив з останнім в злочинну змову щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_2, після чого, проявляючи злочинну ініціативу та на власному прикладі навчаючи неповнолітнього ОСОБА_16 способам і прийомам виконання злочинних дій, в 2-му підїзді вказаного будинку, застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоровя потерпілої, заволодів разом з останнім належним їй майном.

13 березня 2010 року, приблизно о 23-й годині 30 хвилин, ОСОБА_13, перебуваючи з неповнолітнім ОСОБА_16 неподалік будинку № 4-А по вул. Вітянській в м. Вишневе Києво - Святошинського району Київської області, вступили між собою в злочинну змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, побачивши ОСОБА_2, яка в темний час доби самостійно поверталась додому, після чого, реалізуючи вказаний злочинний умисел, прослідували слідом за ОСОБА_2 до вхідних дверей 2-го підїзду будинку № 4-А по вул. Вітянській, в якому проживала остання. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_16 під вигаданим приводом, дочекались доки ОСОБА_2 відкрила ключем вхідні двері вказаного підїзду та зайшли слідом за нею. Знаходячись на східцевій клітині між другим та третім поверхами вказаного підїзду, користуючись відсутністю сторонніх осіб та своєю перевагою в кількості і фізичній силі, ОСОБА_13, згідно заздалегідь розподілених ролей, підбіг зі спини до ОСОБА_2 та направив на ОСОБА_2 балончик з речовиною дратівливої дії, який мав при собі, після чого з метою подолання волі потерпілої до опору розпилив їй в обличчя речовину дратівливої дії, застосувавши фізичне насильство, небезпечне для її життя та здоровя. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 вирвав з руки ОСОБА_2 шкіряну сумку, в якій знаходились особисті речі потерпілої. В цей час ОСОБА_16 схопив сумку з ноутбуком, яка висіла на плечі ОСОБА_19 та потягнув її на себе, від чого потерпіла втратила рівновагу і впала на сходи обличчям вниз. Незважаючи на опір потерпілої, яка схопила руками та утримувала свою сумку з ноутбуком, ОСОБА_16 продовжував тягнути цю сумку на себе, від чого ручка сумки відірвалась і залишилась у ОСОБА_16 Після цього ОСОБА_13, прагнучи повністю подолати опір потерпілої, знову розпилив в обличчя потерпілій, яка лежала на сходах, речовину дратівливої дії, а також наніс їй удар рукою по голові, застосувавши насильство, небезпечне для життя і здоровя. Подолавши опір ОСОБА_2, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_16, вирвали сумку з ноутбуком з її рук та заволоділи наступним її майном: шкіряною сумкою, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в середині якої знаходились гроші в сумі 50 гривень, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Нісан Альмера», д.н.з. НОМЕР_1, ключі від вказаного автомобіля, посвідчення водія, талон попереджень, студентський квиток на імя ОСОБА_2, які матеріальної цінності для останньої не становлять; ноутбуком «ASER» вартістю 4092 гривень, 39 копійок; сумкою від ноутбука вартістю 300 гривень, а всього майном ОСОБА_2 на загальну суму 4442 гривні 39 копійок, після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_13 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (розбійного нападу на ОСОБА_2О.) визнав повністю, у вчиненні інших інкримінованих йому злочинів винним себе не визнав та показав суду, що 23 лютого 2010 року зустрівся з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 Перебували у ОСОБА_15 вдома. Приблизно о 23-й годині хтось зателефонував його знайомій ОСОБА_17, яку запросили відсвяткувати день народження сина ОСОБА_15 Вона погодились. ОСОБА_14 зателефонував своєму знайомому таксисту та попросив завезти до них ОСОБА_17 Приблизно о 01-й годині таксист привіз до них ОСОБА_17 та за їх проханням привіз пляшку горілки. Тієї ночі в будинку ОСОБА_15 він і ОСОБА_17 виходили від друзів і були в іншій кімнаті наодинці близько 20 хвилин, де вступали у статевий зв'язок. Після цього вони всі разом з ОСОБА_17 гуляли по с. Крюківщині. Між ним та ОСОБА_17 виникла сварка, оскільки він її приревнував до ОСОБА_14, після чого штовхнув її та пішов від них. Що було далі з ОСОБА_17 йому достовірно невідомо. Пізніше ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розповіли йому, що вбили її, але він в це не повірив. Вважає, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 оговорили його під час проведення досудового слідства по справі та в суді з метою уникнути самим відповідальності за вчинені злочини. Цивільного позову, заявленого до нього потерпілою ОСОБА_1 не визнає.

Крім того, показав, що 13 березня 2010 року, приблизно о 18-й годині 30 хвилин, він зустрівся з ОСОБА_20 і ОСОБА_14, які запропонували йому вчинити пограбування, на що він погодився. Приблизно о 23 годині 20 хвилин вони побачили потерпілу ОСОБА_2, яка несла жіночу сумку та сумку з ноутбуком. Пішли за нею. ОСОБА_2 підійшла до одного з підїздів будинку та відчинила вхідні двері. Вони також зайшли до підїзду. Він підбіг до потерпілої, витягнув газовий балон і направив його в обличчя ОСОБА_2, після чого став зривати з її плеча сумку. ОСОБА_20 також намагався вирвати у неї сумку з ноутбуком, але безрезультатно, оскільки потерпіла її не відпускала. Бачив що ОСОБА_2 впала на підлогу обличчям донизу. Ручка від сумки відірвалась. Після цього ОСОБА_20 підбіг до вхідних дверей відчинив їх та став чекати на нього. Він підійшов до ОСОБА_2, приснув їй в обличчя з газового балону, вирвав у неї сумку з ноутбуком, підбіг до дверей та передав сумку ОСОБА_20 ОСОБА_2 вибігла з підїзду за ними, кликаючи про допомогу. Він побіг з викраденою жіночою сумкою в одну сторону від вказаного будинку, а ОСОБА_20 в іншу. По дорозі, він викинув газовий балончик. Пробігаючи неподалік від школи № 2 викинув сумку, після чого направився додому. ОСОБА_14 весь цей час спостерігав за обстановкою.

Згідно дослідженого в судовому засіданні протоколу допиту ОСОБА_13 як обвинуваченого, під час проведення досудового слідства по справі, він будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, винним себе у вчиненні цих злочинів не визнав та відмовився давати показання (т.1, а.с. 256-257).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів передбачених 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України визнав частково, за вчинення злочину передбаченого п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав та показав суду, що ОСОБА_13 знає давно, їх разом притягували до кримінальної відповідальності. ОСОБА_15 знає зі школи. В той день ОСОБА_13 запропонував зустрітися. Потім ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_15 та запропонував приєднатися до них для спільного відпочинку. ОСОБА_15 сказав що хворіє та запросив їх до себе додому. ОСОБА_13 також запросив ОСОБА_17, запитавши дозволу у ОСОБА_15 ОСОБА_13 дзвонив ОСОБА_17 неодноразово. Близько 1.00 год. знайомий таксист привіз ОСОБА_17 Він розрахувався з таксистом. Того вечора приїжджав їх спільний знайомий Сівченко Максим.Він та ОСОБА_15 виходили з ним спілкуватися. Повернувшись до будинку побачили, що ОСОБА_13 та ОСОБА_17 в кімнаті не було. Повернувшись ОСОБА_17 виявила бажання їхати додому та попросила ОСОБА_13 викликати таксі. ОСОБА_13 сказав, якщо їй необхідно їхати, то для цього необхідно пройтися. Вони всі пішли за ОСОБА_13 Під час ходи, він та ОСОБА_15 виявили відсутність ОСОБА_17 та ОСОБА_13 Повернувшись назад побачили, що між ними відбувається статевий акт. Щоб не заважати відійшли подалі від них. Через деякий час ОСОБА_13 повернувся та запитав, чи хоче хтось з них також вступити у статевий акт з ОСОБА_17 Він погодився та пішов до бесідки де була ОСОБА_17 Вона сама запропонувала вступити з нею в статевий звязок. Після статевого акту ОСОБА_17 попросила покликати ОСОБА_15 ОСОБА_15 пішов до ОСОБА_17 та через кілька хвилин вони повернулися разом. В подальшому ОСОБА_17 почала сваритися з ОСОБА_13, тому підійшла до нього та йшла разом з ним. ОСОБА_13 підбіг та накинувся на ОСОБА_17, став її душити рукою за шию. Душив її близько 5-ти хвилин. Від цього та померла і лежала без ознак життя. Відпустивши її ОСОБА_13 почав на них з ОСОБА_15 кричати та погрожувати. Дав ремінь обмотаний на шиї ОСОБА_17 та наказав тягнути. Але той ремінь відразу лопнув. Тому він зняв свій ремінь та дав його ОСОБА_13, той накинув його на шию ОСОБА_17 та удушення продовжилося. Весь цей час ОСОБА_13 постійно погрожував їм. Після цього він з ОСОБА_13 потягли ОСОБА_17 ОСОБА_13 приніс ганчірку та за допомогою палки продовжив душити ОСОБА_17 ОСОБА_13 забрав речі ОСОБА_17 та продовжував командувати. Речі ОСОБА_17 ніс ОСОБА_15 та потім їх викинув. Погрози ОСОБА_10 він сприймав як реальні. Не заступився за ОСОБА_17 тому, що все відбулося раптово. ОСОБА_13 був набагато сильніший їх з ОСОБА_15 У ОСОБА_15 була зламана рука. Золотий ланцюжок ОСОБА_15 забрав після того як затягнули труп до лісу. Він був впевнений, що ОСОБА_17 після довгого удушення ОСОБА_13 рукою була вже мертва. Причину насильства ОСОБА_13 над ОСОБА_17 пояснити не може, можливо це були ревнощі. Статевий акт між ним та ОСОБА_17 відбувався коли вона стояла до нього спиною та трималася за стіл. Вважає, що вона отримувала від цього задоволення, тому що не плакала. Чому ОСОБА_13 її запросив того вечора не знає. У ОСОБА_15 з ОСОБА_17 того вечора не було статевого акту, так як вони були разом всього кілька хвилин. Гадає, що ОСОБА_13 напав на ОСОБА_17 через її образи в його адресу. Він думав, що його ОСОБА_13 також може вбити як ОСОБА_17, тому і виконував його накази. Душив та тягнув за ремінь на шиї ОСОБА_17 тому, що ОСОБА_13 пригрозив вбивством йому та ОСОБА_15 ОСОБА_13 сказав, що якщо вони підуть до міліції то у них будуть великі неприємності. В статевий акт він вступив з власної ініціативи.

В судовому засіданні були досліджені (переглянуті у відеозаписі) показання підсудного ОСОБА_14, які він давав під час проведення досудового слідства у справі, згідно яких 23 лютого 2010 року він з ОСОБА_13 в с. Крюківщина, святкували день «Захисника вітчизни». О 21-й годині 30 хвилин на мобільний телефон ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_15 і запропонував їм приїхати до нього додому. Вони погодились і вже у ОСОБА_15 продовжили святкувати, вживали спиртні напої. Приблизно о 23-й годині ОСОБА_13 запропонував зателефонувати своїй знайомій ОСОБА_17 та запросити її до них. Вони погодились. У ОСОБА_13 на рахунку не було грошей, тому той взяв мобільний телефон у ОСОБА_15. ОСОБА_13 довго розмовляв з ОСОБА_17, яка спочатку не погоджувалась приїжджати, але згодом погодилась. Він зателефонував своєму знайомому таксисту ОСОБА_9 та попросив його забрати ОСОБА_17, на що той погодився. ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_9 адресу, за якою проживала ОСОБА_17 Приблизно о 01-й годині 00 хвили 24 лютого 2010 року таксист привіз ОСОБА_17 і вони продовжили святкування на кухні в будинку ОСОБА_15 Тієї ночі ОСОБА_13 і ОСОБА_17 виходили з кухні та були в іншій кімнаті наодинці приблизно 20 хвилин, після чого знову приєдналися знову до них. Коли ОСОБА_17 не було поруч, ОСОБА_13, сказав, що потрібно щось з нею робити, так як та може звернутися до правоохоронних органів з приводу зґвалтування, щоб в подальшому вимагати з ОСОБА_13 гроші. Після цього ОСОБА_17 повідомила, що хоче додому та попросила викликати таксі, на що ОСОБА_13 сказав, що необхідно пройти до будинку де живе таксист. Вони дійшли до озера, де ОСОБА_13 несподівано вдарив ОСОБА_17 та став вимагати від неї здійснити статевий акт, після чого на лавці біля металевого вагончику здійснив з нею статевий акт. ОСОБА_17 при цьому не кричала. Коли ОСОБА_13 займався сексом з ОСОБА_17 він та ОСОБА_15 знаходились поруч. Через 10 хвилин ОСОБА_13 підійшов до них та запитав, хто ще буде займатись сексом з ОСОБА_17, на що він виявив бажання. Далі він на вказаній лавці також здійснив статевий акт з ОСОБА_17 Потім займатись сексом з ОСОБА_17 направився ОСОБА_15, але повернувся через 5 хвилин та повідомив, що нічого не вийшло. Далі ОСОБА_13 повідомив, що потрібно йти до таксиста по дорозі. Він з ОСОБА_17 йшли попереду, а ОСОБА_13 з ОСОБА_15 позаду. Коли пройшли приблизно 100 метрів ОСОБА_13 накинувся на ОСОБА_17 ззаду, повалив її на землю та став душити передпліччям правої руки. ОСОБА_17 лежала обличчям до землі, а ОСОБА_13 лежав зверху неї. Потім ОСОБА_13 сказав, щоб він та ОСОБА_15 зняли з ОСОБА_17 ремінь, що вони і зробили. Тим ременем ОСОБА_13 обвязав шию ОСОБА_17, один кінець ременя дав йому, а інший ОСОБА_15 Вони взяли за кінці ременя та почали тягнути, але через хвилину ремінь порвався. Він взяв свого ременя, яким знову обвязали шию ОСОБА_17 і за кінці його ременя тягнули ОСОБА_13 та ОСОБА_15 В подальшому він помінявся з ОСОБА_15 та продовжив з ОСОБА_13 душити ОСОБА_17 ОСОБА_18 він разом з ОСОБА_13 відтягнули тіло ОСОБА_17 в глиб лісу, де припорошили шаром снігу. Крім цього ОСОБА_15 дістав з сумки ОСОБА_17 різнокольорову ганчірку, якою ОСОБА_13 завязав шию ОСОБА_17, після чого взяв деревяну палку, якою закрутив кінці ганчірки. Як сказав ОСОБА_13, що це потрібно на всякий випадок, щоб ОСОБА_17 не вижила. Далі ОСОБА_13 поклав куртку ОСОБА_17 в сумку останньої, яку ніс ОСОБА_15 Вказану сумку ОСОБА_15 в подальшому викинув в дамбу. Крім цього коли ОСОБА_15 душив ОСОБА_17 то забрав золотий ланцюжок, який в подальшому здав до ломбарду за 600 гривень, а ОСОБА_13 забрав її мобільний телефон та гроші (приблизно 60 гривень), які були у гаманці останньої.

В судовому засіданні був також досліджений (переглянутий у відеозаписі) протокол відтворення обстановки та обставин події від 17 березня 2010 року, за участю ОСОБА_14, в ході якого останній на місці вчинення злочину повністю підтвердив наведені вище показання, які давав під час допиту як підозрюваний і показав, як все відбувалося. В ході цієї слідчої дії, на підставі відомостей, про які повідомив ОСОБА_14, виявлений труп потерпілої ОСОБА_17 (т.4, а. с. 199-205).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_15 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, визнав себе винним у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_17 та показав суду, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знає зі школи. Авторитетний статус ОСОБА_13 був через те, що він відбував покарання в місцях позбавлення волі та через силу. З потерпілою ОСОБА_17 познайомився через ОСОБА_13 так як вона була його дівчиною та він з нею зустрічався. Того дня ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запропонували зустрітися для святкування дня захисника вітчизни. Через те, що у нього був перелом руки, та накладено гіпс, він запропонував їм приїхати до нього. ОСОБА_13 запитав, чи не проти він якщо приїде ОСОБА_17, після чого почав телефонувати ОСОБА_17 як з свого телефону так із телефону ОСОБА_15, так як у нього на рахунку скінчилися кошти. Телефонував неодноразово. Коли та погодилася приїхати, вони попросили знайомого таксиста ОСОБА_14 привезти її та придбати пляшку горілки. Близько 1.00 год. таксист привіз ОСОБА_17 Тієї ночі до нього під'їхав знайомий і він з ОСОБА_14 виходили до нього на вулицю. Коли повернулися в будинок, ОСОБА_13 та ОСОБА_17 не було. Через деякий час вони разом спустилися з другого поверху до нас. Він здогадався що між ОСОБА_10 та ОСОБА_17 відбувся статевий акт. ОСОБА_17 була без настрою, виявила бажання їхати додому, намагалася викликати таксі. Але ОСОБА_13 сказав, що сам викличе таксі. Потім сказав, що таксист підїхати не зможе, тому необхідно до нього пройтися. Хлопці сказали, що вони проведуть ОСОБА_17 та повернуться. Він вирішив піти разом з ними. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_17 відлучилися та пішли до бесідки. Коли він з ОСОБА_14 підійшли до бесідки та побачили що між ОСОБА_17 та ОСОБА_13 відбувається статевий акт. Через деякий час ОСОБА_13 підійшов до них, та сказав, хто хоче сексу з ОСОБА_17 то може йти, вона згідна. ОСОБА_14 сказав, що хоче та пішов до бесідки. Коли повернувся, то сказав, що в нього все вийшло та запропонував йому також піти до неї. Він пішов подивитися що там сталося. Побачив, що ОСОБА_17 одягається. Покурив з нею. Вона почала обзивати ОСОБА_13 та казати як він міг так вчинити з нею. У статевий акт з нею він не вступав. Після цього вони направилися далі. ОСОБА_14 з ОСОБА_17 йшли попереду. Він розповів ОСОБА_13 про слова ОСОБА_17 ОСОБА_13 накинувся на неї та став душити доки вона не перестала подавати ознаки життя. Вона не рухалася, на обличчі була кров і вона не дихала. Він злякався. ОСОБА_13 почав кричати та погрожувати йому та ОСОБА_14 Він його боявся так як мав переломану руку в гіпсі, був слабший за ОСОБА_13, а тому не міг йому протистояти. ОСОБА_13 пригрозив їм розправою, якщо не зроблять те, що він скаже. Його погрози він сприйняв як реальні, так як бачив що той вже вбив людину і тому так міг поступити і з ними. Після цього ОСОБА_13 накинув ремінь ОСОБА_17 на шию та наказав йому з ОСОБА_14 взяти кінці та душити її, вказуючи, що вони повинні це зробити щоб бути причетними до вбивства. Вважаючи ОСОБА_17 мертвою, побоюючись ОСОБА_13 щодо себе, він взяв за один кінець рукою без гіпсу, а ОСОБА_14 за інший та почали тягнути. Але ремінь порвався. Після цього ОСОБА_14 зняв свого ременя, ОСОБА_13 знову накинув його на шию ОСОБА_17 та наказав тягнути. Потім ОСОБА_13 наказав тягнути труп ОСОБА_21 до лісу. Але він відмовився це робити і тому ОСОБА_13 з ОСОБА_14 за ремінь потягли тіло ОСОБА_17 до лісу, а він залишився чекати їх на дорозі. На місці де ОСОБА_13 задушив ОСОБА_17 він побачив ланцюжок, який забрав собі. Вийшовши з лісу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тримали речі ОСОБА_17, які в подальшому викинули в дамбу. Даний ланцюжок він віддав своєму знайомому, та попросив здати до ломбарду. Під час проведення досудового слідства він давав дещо інші покази, через тиск працівників міліції.

В судовому засіданні були досліджені показання підсудного ОСОБА_15, які він давав під час проведення досудового слідства у справі, згідно яких 23 лютого 2010 року, він з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зустрілись у нього в будинку. О 23-й годині, ОСОБА_13 з його мобільного телефону зателефонував ОСОБА_17, щоб та приїхала і приєдналась до їх компанії. Після цього ОСОБА_17 на таксі, яке оплатив ОСОБА_13, приїхала до них. О 3-й годині 30 хвилин ОСОБА_17 захотіла їхати додому. ОСОБА_13 сказав, що їм необхідно йти на зустріч до таксиста. Коли вони підійшли до озера, то ОСОБА_13 наніс ОСОБА_17 удар в обличчя, від чого та впала. ОСОБА_17 почала плакати, на що ОСОБА_13 сказав, що хоче сексу. Далі ОСОБА_13 та ОСОБА_17 направились до сітки з лавкою та столом, де останній здійснив природний статевий акт з ОСОБА_17, під час якого та не кричала. Після цього ОСОБА_14 вчинив з ОСОБА_17 аналогічний статевий акт, під час якого та також не кричала. Коли дійшла його черга, він відмовився вступати з ОСОБА_17 у статевий акт, так як та плакала і казала, що їй холодно. Після цього на пропозицію ОСОБА_13 вони направились у бік лісосмуги. ОСОБА_14 з ОСОБА_17 йшли попереду, а він та ОСОБА_13 позаду на відстані 5-ти метрів. В якийсь момент ОСОБА_13 накинувся ззаду на ОСОБА_17 та став душити її передпліччям руки, при цьому ОСОБА_17 лежала на землі обличчям вниз. Після цього у ОСОБА_17 з рота і з носу пішла кров. Далі ОСОБА_13 сказав, щоб вони взяли ремінь та додушили ОСОБА_17 Вони взяли ремінь ОСОБА_14 та обвязали його навколо шиї ОСОБА_17 і протягом 3-5 хвилин душили її, при цьому він зняв з руки ОСОБА_17 золотий ланцюжок. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взяли за ремінь та відтягнули тіло ОСОБА_17 вглиб лісу і ще протягом 20 хвилин продовжували душити. Він чув, як звідти лунають крики та вони гукали його щоб, він допоміг, але він відмовився і стояв біля лісу. Далі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвязали шию ОСОБА_17 ганчіркою, кінці якої завязали палкою. Далі ОСОБА_13 забрав собі мобільний телефон та гроші з гаманця ОСОБА_17 в сумі 50-60 гривень. Після цього вони сховали тіло ОСОБА_17 під шаром снігу та пішли в сторону дамби, де викинули сумку і куртку, що належали ОСОБА_17 (т. 2, а.с. 17-18).

В судовому засіданні був також досліджений протокол відтворення обстановки та обставин події від 17 березня 2010 року, за участю ОСОБА_15, в ході якого останній на місці вчинення злочину повністю підтвердив наведені вище показання, які давав під час допиту як підозрюваний і показав, як все відбувалося. (т.4, а. с. 106-110).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_16 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України визнав повністю та показав суду, що 13 березня 2010 року приблизно о 18-й годині ОСОБА_13 запропонував йому вчинити пограбування. Він відмовлявся, але той його умовляв, казав що має досвід у вчиненні злочинів і вони зроблять все так, що ніхто про це не дізнається, також сказав, що при пограбуванні насильства не буде, а його задачею буде тільки допомогти перенести викрадене. Тоді він погодився. На перехресті вулиць Жовтневої та Вітянської в м. Вишневе ОСОБА_13 почав підбирати, кого можна пограбувати. Приблизно о 23-й годині 20 хвилин, вони побачили потерпілу ОСОБА_2, яка несла в руках жіночу сумку та сумку з ноутбуком. Вони пішли за ОСОБА_2, яка підійшла до одного з підїздів будинку, відчинила вхідні двері та зайшла в середину. Туди ж зайшли і вони. Там ОСОБА_13 підбіг до неї, витяг газовий балончик і розпилив газ їй в обличчя ОСОБА_18 ОСОБА_13 схопив жіночу сумку, а він схопив сумку з ноутбуком та став її виривати. Але ОСОБА_2 трималась за сумку і тягнула її на себе, тому вони впали. Потім піднявшись він швидко вибіг на вулицю. Через кілька секунд з підїзду вибіг ОСОБА_13 в руках якого було дві сумки. Сумку з ноутбуком ОСОБА_13 передав йому, а жіночу сумку залишив собі. ОСОБА_2 вибігла з підїзду та побігла за ними. ОСОБА_13 побіг праворуч від будинку, а він ліворуч. Через кілька хвилин він був затриманий двома незнайомими йому чоловіками.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заперечують свою винність у вчиненні розбійного нападу, зґвалтування та умисного вбивства при обтяжуючих обставинах ОСОБА_17, суд вважає, що їх винність у вчиненні цих злочинів в обємі предявленого їм обвинувачення встановлена сукупністю доказів зібраних по справі і досліджених в судовому засіданні. Також доведена винність ОСОБА_13 і ОСОБА_16 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_2 та винність ОСОБА_13 у втягненні неповнолітнього ОСОБА_16 у злочинну діяльність.

Перевірка показань підсудних під час досудового слідства, їх аналіз і співставлення з іншими доказами, в тому числі з показаннями свідків, відеоматеріалами та матеріалами огляду місця події, протоколами відтворення обстановки та обставин події, іншими документами, які містяться в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні, свідчить про недостовірність тверджень підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо їх непричетності до розбійного нападу, зґвалтування та умисного вбивства при обтяжуючих обставинах ОСОБА_17

Ці показання підсудних суд визнає надуманими і неправдивими та такими, що повністю спростовуються сукупністю доказів, об'єктивність яких у суду не викликає сумнівів, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Суд належним чином перевіривши всі версії засуджених, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, визнає їх такими, що не підтверджуються матеріалами справи і є методом захисту засуджених від предявленого їм обвинувачення.

Так, вчинення підсудними ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розбійного нападу, зґвалтування та умисного вбивства ОСОБА_17, крім наведених показань підсудних ОСОБА_14 і ОСОБА_15, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_1 та свідків.

Потерпіла ОСОБА_1 показала суду, що влітку 2009 року її дочка ОСОБА_17 познайомилась з ОСОБА_13, з яким зустрічалась, однак у подальшому зрозуміла, що для постійних відносин він не підходить і сказала про це ОСОБА_13, але той продовжував їй телефонувати. Також їй було відомо про те що між дочкою та ОСОБА_13 мав місце статевий зв'язок. 23 лютого 2010 року, між 20 та 22 годинами вона спілкувалась по мобільному телефону з ОСОБА_17, яка на той час перебувала вдома, і сказала, що прийме ванну та буде лягати відпочивати. Також ОСОБА_17 розповідала їй, що протягом півтора місяця до неї постійно телефонував ОСОБА_13 з пропозиціями про зустріч, однак вона йому відмовляла, і навіть занесла його номер телефону до "чорного списку". 24 лютого 2010 року, приблизно о 16 годині їй на мобільний зателефонувала з місця роботи ОСОБА_17 та запитали чому та не вийшла на роботу. Вона відразу почала телефонувати дочці, однак у неї телефон був відключений. Вона телефонувала всім знайомим дочки, однак ніхто не знав де вона. 17 березня 2010 року їй зателефонували з міліції та повідомили, що необхідно приїхати до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, тому що було знайдене тіло дочки. 18 березня 2010 року вона в морзі впізнала труп своєї дочки ОСОБА_17

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що проживала в одній квартирі з ОСОБА_17 та ОСОБА_23 23 лютого 2010 року о 22-й годині 30 хвилин, коли вона прийшла додому, у квартирі перебували і ОСОБА_17 і ОСОБА_23 Вона запитала у ОСОБА_17 чому та одягнена і куди збирається йти, на що та пояснила, що домовилась зі знайомими про зустріч. Після цього зі свого мобільного телефону подзвонила комусь. В ході розмови ОСОБА_17 казала, що втомилась за день на роботі, хоче відпочити та нікуди не поїде, однак послухавши абонента, погодилась на зустріч. Сказала, що зараз приїде автомобіль, який завезе її в потрібне місце та привезе додому і що вказаний автомобіль оплачений. Приблизно о 23-й годині ОСОБА_17 взяла свою сумку та вийшла. Наступного дня їй зателефонувала її мати та повідомила, що їй телефонувала мати ОСОБА_17, з приводу того, що та не вийшла на роботу, вдома її не має на звязок не виходить. Вона спробувала зателефонувати ОСОБА_17, однак у тої був вимкнений телефон. З того часу про місце перебування ОСОБА_17 їй не було нічого відомо.

В судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання свідка ОСОБА_23, які та давала під час проведення досудового слідства у справі, згідно яких їй було відомо, що з травня по серпень 2009 року ОСОБА_17 зустрічалась з ОСОБА_13 і протягом цього часу вони підтримували дружні стосунки та зі слів ОСОБА_17 між ними кілька разів був статевий звязок. ОСОБА_17 розповідала, що він раніше судимий і проживає десь в селі Крюківщина. Після серпня 2009 року ОСОБА_17 перестала з ним зустрічатись, і вони лише спілкувались по телефону. 23 лютого 2010 року приблизно о 21 годині до ОСОБА_17 зателефонував ОСОБА_13 та попросив щоб та приєдналась до нього з друзями святкувати «23 лютого». Також ОСОБА_13 повідомив, що вишле за нею автомобіль до села Крюківщина. ОСОБА_17 погодилась. О 23-й годині за нею приїхав автомобіль і та поїхала. Після цього вона її більше не бачила (т.2, а.с.55-57).

Свідок ОСОБА_24 показала суду, що підсудний ОСОБА_15 є її братом. 24 лютого 2010 року о 02-й годині вона перебувала у себе в кімнаті на другому поверсі приватного будинку по вул. Жовтневій, 4, в с. Крюківщина. Прокинувшись тієї ночі вона пішла на перший поверх де на кухні побачила за столом свого брата ОСОБА_15 та його знайомих ОСОБА_14, ОСОБА_13, потім йшли ОСОБА_17 та ОСОБА_13, який обіймав за плече ОСОБА_17. Їй не сподобалось, що у будинку перебуває ОСОБА_13 тому вона сказала щоб він та ОСОБА_17 пішли з будинку. О 3-й годині 15 хвилин вона знову прокинулась і побачила ту саму компанію, після чого знову сказала ОСОБА_13, щоб той забирав ОСОБА_17 і йшов з будинку.

Свідок ОСОБА_25 показав суду, що в особистому користуванні має автомобіль «Део-Ланос» та працює таксистом. 23 лютого 2010 року о 23-й годині йому зателефонував підсудний ОСОБА_14 та попросив забрати ОСОБА_17, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 та привезти до будинку ОСОБА_15 Він на автомобілі направився до ОСОБА_17 та забрав її. О 1-й годині 24 лютого 2010 року привіз її до будинку ОСОБА_15 в с. Крюківщина. Там її зустріли ОСОБА_13, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 Тієї ж ночі, приблизно о 03 годині 10 хвилин йому зателефонувала ОСОБА_17 та заплаканим голосом попросила забрати її, але через кілька хвилин зателефонував ОСОБА_13 та відмінив замовлення, повідомивши, що ОСОБА_17 забирати не потрібно і що вона залишається на ніч.

В судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання свідка ОСОБА_26, які той давав під час проведення досудового слідства у справі, згідно яких 25 лютого 2010 року, приблизно о 12-й годині в с. Крюківщина до нього підійшов ОСОБА_15, який передав йому наручний браслет виготовлений з металу жовтого кольору, та попросив щоб той здав його до ломбарду, нібито на декілька днів, на що він погодився. При цьому, ОСОБА_15 повідомив, що особисто здати дану річ до ломбарду не може, так у нього з собою не було паспорту. Того ж дня він взяв вказаний браслет та поїхав до ломбарду на вул. Балукова, 1, в м. Вишневе. В ломбарді здав ланцюг за 600 гривень. Після цього гроші та договір з ломбарду віддав ОСОБА_15 (т.2, а.с.51).

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 повністю підтвердив свій висновок № 35/949 від 30.06.2010 року про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_17 та причини смерті потерпілої, зазначивши, що всі тілесні ушкодження були їй спричинені прижиттєво.

Вчинення підсудними ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розбійного нападу, зґвалтування та умисного вбивства ОСОБА_17 також підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_1 від 26 лютого 2010 року про зникнення її дочки ОСОБА_17 ( т.1, а.с. 60 );

- даними з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 17 березня 2010 року, за участю ОСОБА_14, в ході якого останній розказав яким чином за участю ОСОБА_13, ОСОБА_15 та його особистою участю вчинялись зґвалтування, розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_17 і показав, як це відбувалося на місці вчинення злочину. В ході цієї слідчої дії, на підставі відомостей, про які повідомив ОСОБА_14, виявлений труп потерпілої ОСОБА_17 (т.4, а. с. 199-205); у судовому засіданні переглянутий відеозапис цієї слідчої дії з якого випливає, що підсудний добровільно давав свідчення про події, які на той час не могли бути відомі працівникам міліції,

- даними з протоколу огляду місця події від 17 березня 2010 року, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_17 з петлею із хустини, зафіксованою встромленою в землю гілкою та ділянку місцевості в лісосмузі с. Крюківщина Києво Святошинського р-ну Київської області (т.1, а.с. 98-113);

- даними з протоколу огляду від 17 березня 2010 року, згідно якого оглянуто хустину та деревяну палку, виявлені на трупі ОСОБА_17 (т.1, а. с. 128-130);

- даними з висновку експерта № 35/949 від 30.06.2010 року, згідно якого: «смерть ОСОБА_17 настала в результаті механічної асфіксії від здавлення шиї петлею, на що вказує наявність на шиї одинарної замкненої петлі, з вузлом, в проекції лівої потиличної області, фіксованої фрагментом деревини (гілкою), відповідно до якої одинарна замкнена високо розташована странгуляційна борозна, що має рельєф дна та стінок, який відповідає рельєфу петлі, з наявністю ділянок осаднення шкірних покривів на лівій та правій передньобокових поверхнях шиї, з крововиливами в підшкірно-жирову клітковину та мязи шиї, під капсулу щитовидних залоз, в ніжки кивального мязу, в корінь язика, надгортанник, стінку трахеї, мякі тканини навколо підязикової кістки, а також наявність загальнофіксичних ознак переповнення кровю правих відділів серця, крапкові та дрібноплямисті крововиливи в слизову губ, повік, очей, на поверхні серця та легенів, під капсулу і в лоханках нирок, в інтиму легеневої артерії, в стінці трахеї на рівні біфуркації, наявність рідкої крові та згортків в порожнинах серця та крупних судин, ділянок емфіземи, дистелектазу та ателектазу в легенях, дрібноосередкові паравазальні крововиливи в мяких мозкових оболонках. Удавлення петлею, як вид механічної асфіксії, за ступенем тяжкості, стосовно живих осіб, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпечності для життя). Вказане ушкодження (механічна асфіксія) знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з настанням смерті». (т.1, а.с. 150-160);

- даними з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 17 березня 2010 року, за участю ОСОБА_15, в ході якого останній на місці вчинення злочину розказав як він разом з ОСОБА_13, ОСОБА_14 вчинив розбійний напад та умисне вбивство на ОСОБА_17 і показав, як це відбувалося. (т.4, а. с. 106-110); у судовому засіданні переглянутий відеозапис цієї слідчої дії; в подальшому судово-медичний експерт у своєму висновку № 35/949 від 30.06.2010 року зазначив: «можна вважати що спосіб спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_17В найбільш обєктивно викладений в показаннях ОСОБА_15 при вказаному відтворенні» (т.1, а.с. 150-160), що свідчить про те, що підсудний добровільно давав свідчення про події, які на той час не могли бути відомі працівникам міліції;

- даними з протоколу виїмки від 17 березня 2010 року, згідно якого, з приміщення ломбарду «Повне товариство Ломбард УМКВ і компанія» в м. Вишневе по вул. Балукова, 1, вилучено браслет, який був зданий по паспорту ОСОБА_26 (т.2, а. с. 190) та даними з протоколу огляду цього браслету (т.1, а. с. 135-136); - даними з протоколу предявлення предметів для впізнання від 07 липня 2010 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_1 впізнала браслет вилучений в ломбарді 17.03.10 як той що належав їй доньці ОСОБА_17 (т.2, а.с. 147-148); - даними з протоколу предявлення предметів для впізнання від 29 червня 2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_23 серед предявлених їй предметів впізнала вказаний браслет вилучений в ломбарді 17.03.10, як той що належав її співмешканці ОСОБА_17 (т.2, а. с. 78-79).

- даними з висновку експерта № 242 від 12.07.2010 року, згідно якого: «генетичні ознаки біологічного матеріалу, виявленого на брюках, знятих з трупу ОСОБА_17, по всім досліджуваним локусам ДНК, ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_27. Даний біологічний матеріал походив від ОСОБА_14.» (т.1, а. с. 240-243);

- даними з висновку експерта № 243 від 13.07.2010, згідно якого: «Пляма речовини білуватого кольору, виявлена на трусах ОСОБА_17, містить генетичний матеріал більш ніж однієї людини. В даному обєкті, по всім досліджуваним локусам ДНК, виявлені алельні співпадання притаманні генотипам обвинувачених ОСОБА_13 і ОСОБА_14, тобто, присутність сперми ОСОБА_13 і ОСОБА_14, в даному обєкті, не виключається». ( т.1, а.с. 243-247).

Згідно акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи та наркологічної експертизи № 249 від 01.07.2010 року, у ОСОБА_14 ознак якого-небудь психічного розладу не знайдено, по своєму психічному стану може усвідомлювати свої дії і керувати ними. У ОСОБА_14 не виявлено ознак наркотичної залежності. В період часу до якого відносяться інкриміновані йому діяння ОСОБА_14 по своєму психічному стану міг усвідомлювати дії та керувати ними (т.5, а.с.33-36).

Згідно акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи і судово-наркологічної експертизи № 483 від 11.05.2010 року, у ОСОБА_15 ознак якого-небудь психічного розладу не знайдено, по своєму психічному стану може усвідомлювати свої дії і керувати ними. У ОСОБА_15 не виявлено ознак наркотичної залежності. В період часу до якого відносяться інкриміновані йому діяння ОСОБА_14 по своєму психічному стану міг усвідомлювати дії та керувати ними (т.4, а.с.181-182).

Згідно акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи і судово-наркологічної експертизи № 248 від 01.07.2010 року, у ОСОБА_13 виявлені ознаки органічного враження головного мозку сочітанного ґенезу емоційно-вольовими порушеннями; в період часу до якого відносяться інкриміновані йому діяння ОСОБА_13 по своєму психічному стану міг усвідомлювати дії та керувати ними.(т. 4, а.с.74-77).

Вчинення підсудними ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_16 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_2, а також втягнення підсудним ОСОБА_13 в злочинну діяльність неповнолітнього ОСОБА_16 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_2

Так, потерпіла ОСОБА_2 показала суду, що 13 березня 2010 року о 23 годині 30 хвилин вона залишила свій автомобіль та пішла до свого будинку по вул. Вітянській, 4-А, в м. Вишневе. У неї при собі на плечах було дві сумки, одна жіноча, а інша з ноутбуком. Коли вона підійшла до свого будинку, то побачила підсудних ОСОБА_13 і ОСОБА_16, які йшли за нею та розмовляли. Вона зайшла до підїзду. Підсудні пройшли за нею. Вона стала підійматись по східцях і в цей момент відчула газ, яким їй в обличчя бризкав ОСОБА_13 ОСОБА_18 вони почали виривати у неї з рук сумки. Жіночу сумку вирвав з рук ОСОБА_13 Вона схопила руками сумку з ноутбуком, але ОСОБА_16 тягнув її на себе, від чого вона впала на підлогу та зїхала по східцях до низу. Потім відчула велику кількість газу бризгнутого їй в обличчя, а згодом удар по голові, після чого підсудні вирвали у неї з рук сумку з ноутбуком і побігли в сторону виходу з підїзду. ОСОБА_13, у якого в руках була жіноча сумка побіг в одну сторону, а ОСОБА_16 у якого в руках була сумка з ноутбуком, побіг в іншу сторону. Вона на вулиці побачила двох чоловіків, яких попросила про допомогу і ті затримали ОСОБА_16 у якого була сумка з її ноутбуком.

Вчинення підсудними ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_16 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_2, а також втягнення підсудним ОСОБА_13 в злочинну діяльність неповнолітнього ОСОБА_16 підтверджується також іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_2 про вчинення щодо неї даного злочину (т.3, а.с.5 );

- даними з протоколу огляду місця події від 14 березня 2010 року, згідно якого у ОСОБА_16 виявлено та вилучено сумку з ноутбуком «ACER Asphire 9420» належним потерпілій ОСОБА_2 (т.3, а. с. 6-7);

- даними з протоколу огляду вказаних речових доказів від 15 березня 2010 року (т. 3, а.с. 20);

- даними з висновку експерта № 111/Д від 14 травня 2010 року, згідно якого у ОСОБА_2, виявлені тілесні ушкодження у виді синця на лівому оці, синців на верхніх та нижніх кінцівках, синця на лівому кульшовому суглобі, садна лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. (т.3, а.с. 179);

- даними з протоколу відтворенням обстановки та обставин події від 17 березня 2010 року з фототаблицею до нього за участю ОСОБА_13, в ході якого останній на місці вчинення злочину розказав як він разом з ОСОБА_16 вчинив розбійний напад на ОСОБА_2 і показав, як це відбувалося (т.3, а.с. 83-92).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та свідки давали під час проведення досудового слідства по справі та в суді, підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі і свідчать про скоєння ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та неповнолітнім ОСОБА_16 інкримінованих їм злочинів.

Аналізуючи в сукупності показання підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суд надає перевагу їх показанням, які вони давали під час проведення досудового слідства по справі будучи допитаними як підозрювані та під час проведення з ними відтворення обстановки та обставин події, оскільки ці показання носять переконливий характер і повністю узгоджуються з іншими доказами. У висновку експерта зазначено, що показання ОСОБА_15 про обставини події являються найбільш вірогідними.

Оцінюючи показання, які підсудний ОСОБА_13 давав як під час досудового, так і під час судового слідства, суд вважає неправдивими його показання про те, що він не застосовував до потерпілої ОСОБА_17 насильства, яке є небезпечним для її здоров'я, не мав умислу на її вбивство і не мав умислу на її зґвалтування та на заволодіння її майном, оскільки ці показання нелогічні, непослідовні і спростовуються зібраними у справі доказами.

Так, про організацію і безпосередню участь ОСОБА_13 у вчиненні зґвалтування та вбивства потерпілої, а в подальшому і в заволодінні її майном свідчать наведені вище показання підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15, чиї показання в цій частині відповідають встановленим обставинам справи і ними не змінювались під час проведення досудового слідства у справі і під час її судового розгляду, а також наведені вище показання потерпілої ОСОБА_1, свідків ОСОБА_23, ОСОБА_22- про характер відносин, які існували між потерпілою ОСОБА_17 та ОСОБА_13, а саме що ОСОБА_13 протягом місяця до події вбивства наполягав на зустрічах з потерпілою, робив їй численні дзвінки по телефону, про що вона скаржилася своїм рідним та знайомим і не бажаючи зустрічатись з ним внесла його до «чорного списку» свого телефону; про обставини за яких ОСОБА_13 в ніч з 23 на 24.02.2011 року тривалий час наполегливо умовляв потерпілу ОСОБА_17 приїхати на зустріч з ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, після чого потерпіла ОСОБА_17, не дивлячись на те, що втомилася і не бажала нікуди їхати, про що повідомляла своїй матері та подругам, піддалась на численні умовляння ОСОБА_13 і все ж таки виїхала на цю зустріч, а також показаннями свідків ОСОБА_24, ОСОБА_25 про обставини прибуття потерпілої ОСОБА_17 до будинку ОСОБА_15 в с. Крюківщина та її подальшого перебування там разом з ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, після чого відбулось її зґвалтування, вбивство та заволодіння її майном. Так, із показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що саме ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зустрічав його і ОСОБА_17 в с. Крюківщина, що тієї ночі, після того, як йому зателефонувала ОСОБА_17 та заплаканим голосом попросила забрати її, саме ОСОБА_13 через кілька хвилин зателефонував йому та відмінив замовлення, повідомивши, що ОСОБА_17 забирати не потрібно і що вона залишається на ніч. При цьому суд приймає до уваги, данні, що містяться в акті стаціонарної судово-психіатричної експертизи і судово-наркологічної експертизи № 248 від 01.07.2010 року, згідно якого в психологічному дослідженні зазначено, що ОСОБА_13 характеризує себе образливим, злопамятним (доки не помщуся не заспокоюсь), дратівливим та нестриманим. Для нього характерні егоцентризм, прагнення до домінування, образливість, застрягливість на негативно окрашеній інформації та переживаннях, підвищені дратівливість, нестриманість в конфліктах. У ОСОБА_13 також виявлені ознаки органічного враження головного мозку сочітанного ґенезу емоційно-вольовими порушеннями (т. 4, а.с.74-77). Суд також приймає до уваги поведінку ОСОБА_13 до і після вчинення злочину, а саме приймає до уваги антисоціальний спосіб життя ОСОБА_13, який раніше був неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, і після зґвалтування, розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_17 втягнув неповнолітнього ОСОБА_16 у злочинну діяльність та вчинив з ним розбійний напад на потерпілу ОСОБА_2.

Твердження захисника підсудного ОСОБА_15 про невірну кваліфікацію дій його підзахисного за ч. 3 ст.152 КК України та невідповідність подій, що відбулися змісту постанови про притягнення його як обвинуваченого у звязку з тим, що дані акту судово-медичного дослідження № 20, відповідно до якого встановлено, що на тампоні з вмістом із задньопрохідного отвору трупа ОСОБА_17 виявлені сперматозоїди, вказують на статеві зносини у неприродній спосіб і що в ході досудового слідства та судового розгляду справи підтверджено те, що ОСОБА_15 не мав статевих зносин з ОСОБА_17, не вчиняв дій до схилення її з будь ким до статевого акту, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відсутність кваліфікації дій підсудних за ст.153 КК України як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом за наявності даних зазначених у вказаному акті судово-медичного дослідження № 20, свідчить про те, що органом досудового слідства не встановлена саме та особа, як вчиняла злочинні дії передбачені ст.153 КК України і ніяким чином не спростовує наявність в діях кожного з підсудних ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, оскільки про вчинення з підсудної статевих зносин природним способом ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свідчили на досудовому слідстві і в суді підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15; про статеві зносини свідчать також дані з висновку експерта № 242 від 12.07.2010 року, згідно якого: «генетичні ознаки біологічного матеріалу, виявленого на брюках, знятих з трупу ОСОБА_17, по всім досліджуваним локусам ДНК, ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_27. Даний біологічний матеріал походив від ОСОБА_14.» (т.1, а. с. 240-243) та данні з висновку експерта № 243 від 13.07.2010, згідно якого: «Пляма речовини білуватого кольору, виявлена на трусах ОСОБА_17, містить генетичний матеріал більш ніж однієї людини. В даному обєкті, по всім досліджуваним локусам ДНК, виявлені алельні співпадання притаманні генотипам обвинувачених ОСОБА_13 і ОСОБА_14, тобто, присутність сперми ОСОБА_13 і ОСОБА_14, в даному обєкті, не виключається» (т.1, а.с. 243-247).

Крім того подія зґвалтування потерпілої ОСОБА_17 підтверджується також показаннями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про раніше застосоване ОСОБА_13 до ОСОБА_17 насильство, яке виразилось в тому, що той її вдарив кулаком в обличчя, від чого вона впала і заплакала, після чого ОСОБА_13 заявив до неї вимогу вступити з ним в статеві зносини. На застосування фізичного та психологічного насильства до потерпілої вказують також такі обставини вчинення злочину як безлюдне місце, нічна пора доби, низька температура повітря (мороз), деревяні лавка, стіл, тобто обстановка, за якої вчинення статевого акту з жінкою може їй спричиняти лише страждання. Відсутність з її сторони супротиву, на що посилаються підсудні, свідчить тільки про те, що небезпеку для свого життя на місці події потерпіла ОСОБА_17В сприймала реально і події, що за цим послідували повністю підтвердили обґрунтованість такого її сприйняття.

В ході судового слідства по справі повністю підтверджено, що підсудний ОСОБА_15 під час застосування насильства до потерпілої та під час здійснення з нею статевих актів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебував безпосередньо поруч з ними, створював своєю присутністю чисельну перевагу чим сприяв подоланню волі останньої до опору; крім того сам мав намір вступити з нею таким же чином в статеві зносини, тобто з використанням подавленого стану потерпілої до якої було вже застосоване насильство ОСОБА_13 та з використанням таких обставин як безлюдне місце, нічна пора доби, низька температура повітря (мороз), про що свідчать показання самого ОСОБА_15 а також показання підсудного ОСОБА_14

Таким чином суд вважає повністю доведеним вчинення підсудними ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Посилання захисників та самих підсудних ОСОБА_14 і ОСОБА_15 на те, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не душили потерпілу, а тільки імітували ці дії, оскільки вважали, що вона вже задушена ОСОБА_13 і була вже мертвою, спростовуються показаннями кожного з цих же підсудних, які аналогічні за змістом, про те, що ОСОБА_13 після того, як тривалий час душив потерпілу своїм передпліччям, переконався, що вона жива, наполягав на тому, щоб вони йому допомагали, примусив їх спочатку душити ОСОБА_17 її ж ременем, який від напруги лопнув; потім, переконавшись, що потерпіла ще жива, ОСОБА_14 дістав свій власний ремінь, за допомогою якого він, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 продовжували її душити, а потім перетягли потерпілу до лісу і, переконавшись, що вона ще жива, за допомогою хустини, яку виявив в сумці потерпілої саме ОСОБА_15 та передав її ОСОБА_13 з метою продовжити удушення потерпілої, зробили петлю, яку зафіксували знайденою на місці події гілкою, тобто вчинили всі дії, щоб виключити можливість виживання ОСОБА_17 і тільки після цього залишили місце події, закидавши потерпілу снігом. Ці показання підсудних повністю узгоджуються з протоколом огляду місця події, де був знайдений труп потерпілої з петлею із хустини, зафіксованою встромленою в землю гілкою, протоколом огляду вказаних речових доказів та висновком судово-медичної експертизи, згідно якого«смерть ОСОБА_17 настала в результаті механічної асфіксії від здавлення шиї петлею, на що вказує наявність на шиї одинарної замкненої петлі, з вузлом, в проекції лівої потиличної області, фіксованої фрагментом деревини (гілкою)», іншими встановленими обставинами справи.

З тих же мотивів суд не приймає до уваги твердження підсудних ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та їх захисників про те, що вони заволоділи майном потерпілої після її смерті, тобто вчинили крадіжку, оскільки з наведених вище встановлених обставин справи випливає, що заволодіння майном потерпілої та її удушення відбувались одночасно, коли вона була ще жива і про це було достовірно відомо підсудним ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15.

Вчинення спільними діями підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбивства ОСОБА_17, тобто умисного протиправного заподіяння смерті потерпілій, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин підтверджується наведеним висновком судово-медичної експертизи № 35/949 від 30.06.2010 року, протоколом виїмки від 17 березня 2010 року, згідно якого, з приміщення ломбарду «Повне товариство Ломбард УМКВ і компанія» в м. Вишневе вилучено браслет, який в подальшому був впізнаний матірю вбитої ОСОБА_17 та її подругами, а також показаннями підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які вони давали під час досудового слідства і під час судового розгляду справи, в тому числі під час проведення відтворення обстановки та обставин події за їх участю, зафіксованих відео зйомкою, відповідно до яких дії ОСОБА_13, у вчиненні яких вони також брали участь, діючи спільно та узгоджено, були спрямовані на приховання раніше вчиненого ними зґвалтування потерпілої, з метою позбавити потерпілу можливості звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинений щодо неї злочин. Під час удушення потерпілої вони також заволоділи її майном, частину якого, а саме золотий браслет, ОСОБА_15 наступного дня через свого знайомого ОСОБА_26 здав до ломбарду, отримавши за це 600 гривень. Іншою частиною майна, якою вони заволоділи, ОСОБА_13 розпорядився на свій розсуд.

В зв'язку із викладеним показання підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в частині заперечення факту застосування щодо потерпілої насильства, її зґвалтування, вбивства та заволодіння її майном, відсутності умислу на вбивство потерпілої, суд розцінює як намагання підсудних зменшити ступінь своєї вини та пом'якшити відповідальність за вчинення цих злочинів і у цій частині зазначені показання відхиляє.

Проведеною прокуратурою перевіркою дій працівників міліції, фактів, які б підтверджували показання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про застосування до них недозволених методів слідства, не встановлено, та за результатами перевірки в порушенні кримінальної справи відмовлено, у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Твердження підсудного ОСОБА_13 про те, що він не втягував неповнолітнього ОСОБА_16 у злочинну діяльність, що навпаки розбійний напад на ОСОБА_2 був вчинений за пропозицією ОСОБА_16 та ОСОБА_14М спростовуються показаннями підсудних ОСОБА_16, ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_2, які є послідовними, незмінними та відповідають встановленим обставинам справи, у звязку з чим суд надає їм перевагу.

Показання підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в частинах, що не суперечать встановленим обставинам справи, а також потерпілих, свідків та інші досліджені судом докази суд вважає правдивими і достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та стверджують один одного. Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає зазначені докази.

Таким чином, суд вважає, що у даній справі зібрана необхідна та достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Суд визнає, що дії кожного з підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, вірно кваліфіковані органом досудового слідства:

-по факту зґвалтування ОСОБА_17 за ч. 3 ст. 152 КК України, як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене групою осіб;

-по факту вбивства ОСОБА_17 за п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин;

-по факту заволодіння майном ОСОБА_17 за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, суд визнає, що дії підсудного ОСОБА_16 вірно кваліфіковані органом досудового слідства по факту розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; дії підсудного ОСОБА_13 вірно кваліфіковані органом досудового слідства по факту розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього ОСОБА_16 у злочинну діяльність.

Призначаючи покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про осіб винних та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_13 та ОСОБА_15 судом не встановлено.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_14 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, оскільки саме в ході проведення відтворення обстановки та обставин події злочину за участі ОСОБА_14, на підставі відомостей, про які повідомив ОСОБА_14, був виявлений труп потерпілої ОСОБА_17 (т.4, а.с. 199-205).

В судовому засіданні переглянутий відеозапис цієї слідчої дії з якого випливає, що підсудний добровільно давав свідчення про події, які на той час не могли бути відомі працівникам міліції.

Обставиною, що обтяжує покарання кожного з підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за вчинення кожного із злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, суд визнає вчинення злочину особою що перебуває у стані алкогольного спяніння, а підсудного ОСОБА_13 ще й рецидив злочинів.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_16 суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_16 судом не встановлено

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 304 КК України є тяжкими злочинами, а злочини передбачені ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України є особливо тяжкими злочинами, враховуючи особу підсудного ОСОБА_13, який будучи раніше неодноразово судимим, не відбувши повністю покарання призначеного йому 11.01.2006 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 289, ч.3 ст.185, 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки був звільнений 08.05.2009 умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 9 місяців 2 дні, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, не відбувши повністю покарання за попередні злочини знову вчинив ряд тяжких та особливо тяжких умисних злочинів; враховуючи його ініціативну та організуючу роль у вчиненні кожного з інкримінованих йому злочинів, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, враховуючи поведінку ОСОБА_13 після вчинення злочину, який після зґвалтування, розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_17 втягнув неповнолітнього ОСОБА_16 у злочинну діяльність та вчинив з ним розбійний напад на потерпілу ОСОБА_2, суд дійшов до висновку про те, що підсудний ОСОБА_13 становить особливу небезпеку для суспільства, схильний до вчинення особливо тяжких злочинів, у тому числі і таких, які посягають на здоров'я та життя громадян у зв'язку із чим йому неможливо за вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_17 при обтяжуючих обставинах призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки таке покарання не буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів. На підставі викладеного суд вважає за необхідне покарання за цей злочин та остаточне покарання йому призначити у виді довічного позбавлення волі. Покарання за вчинення інших злочинів суд вважає за необхідне призначити у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України. У відповідності до санкції п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 2, 4 ст. 187 КК України суд призначає підсудному додаткове покарання у виді конфіскації майна. Підстав для незастосування цього покарання суд не знаходить. Остаточне покарання підсудному ОСОБА_13 призначити у відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та у відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.01.2006 року

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України є особливо тяжкими злочинами, особу підсудного ОСОБА_14, який в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, проте на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив ряд особливо тяжких умисних злочинів; за час перебування в ІТТ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві характеризується посередньо; перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 19.03.2009 року з діагнозом: розлад особистості, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з приводу епізодичного вживання токсиканів, враховуючи його активну роль у вчиненні кожного з інкримінованих йому злочинів, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, суд визнає, що виправлення підсудного неможливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання за кожний із вчинених злочинів у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України. У відповідності до санкції п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України суд призначає підсудному додаткове покарання у виді конфіскації майна. Підстав для незастосування цього покарання суд не знаходить. Остаточне покарання підсудному ОСОБА_14 призначити у відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України є особливо тяжкими злочинами, особу підсудного ОСОБА_15, який вчинив злочин уперше, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; враховуючи його активну роль у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_17, а також його дієву роль у вчиненні її зґвалтування та вбивстві при обтяжуючих обставинах, враховуючи характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, суд визнає, що виправлення підсудного неможливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання за кожний із вчинених злочинів у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України. У відповідності до санкції п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України суд призначає підсудному додаткове покарання у виді конфіскації майна. Підстав для незастосування цього покарання суд не знаходить. Остаточне покарання підсудному ОСОБА_15 призначити у відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України є тяжким злочином; враховуючи особу неповнолітнього підсудного ОСОБА_16, який вчинив злочин уперше, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; враховуючи відповідно до ст. 103 КК України умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього підсудного, а також за наявності двох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - щирого каяття та вчинення злочину неповнолітнім , суд вважає можливим призначити ОСОБА_16, покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Враховуючи минуле підсудного (відсутність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), суд дійшов до висновку, про можливість виправлення підсудного ОСОБА_16 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.

Визначаючи розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дослідивши матеріальний стан підсудних, суд прийшов до наступного висновку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 матеріальної шкоди в сумі 116 тис. 219 грн., що складається з вартості майна вбитої ОСОБА_17, якою заволоділи підсудні, витрат на поховання, проїзд для проведення слідчих дій в. Київ з м. Комсомольська Полтавської області, витрат на навчання ОСОБА_17, задовольнити частково на суму 51 тис. 541 грн., враховуючи те, що саме ця сума доведена документально та підтверджена в судовому засіданні. Витрати на навчання відшкодуванню не підлягають. Вказана сума підлягає стягненню з підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 солідарно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 моральної шкоди в сумі 500 тис. грн. задовольнити частково на суму 200 тис. грн., зважаючи на спричинення їй страждань повязаних із загибеллю її дочки внаслідок злочинних дій підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та з урахуванням матеріального і майнового стану підсудних. Врахувавши роль кожного з підсудних при скоєнні інкримінованих їм злочинів, внаслідок яких загинула ОСОБА_17, суд дійшов до висновку що підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_1 з підсудного ОСОБА_13 94 тис. 340 грн., з підсудного ОСОБА_14 56 тис. 605 грн., з підсудного ОСОБА_15 49 тис. 55 грн.

Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років із конфіскацією майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (пятнадцять) років із конфіскацією майна;

- за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;

- за ч. 3 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років;

- за п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі років із конфіскацією майна.

У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_13 покарання за сукупністю злочинів призначити у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

У відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.01.2006 року у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_13 визначити у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з 16.03.2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування в ІТТ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві та в СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишити тримання в Київському СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (девять) років з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років;

- за п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (пятнадцять) років із конфіскацією майна.

У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_14 призначити за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з 16.03.2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування в ІТТ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві та в СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 152, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

- за п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років із конфіскацією майна.

У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_15 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 обчислювати з 16.03.2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування в ІТТ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві та в СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід ОСОБА_15 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_16 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_16 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_16 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 на користь ОСОБА_1 солідарно 51541 (пятдесят одну тисячу пятсот сорок одну) грн. у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином.

У відшкодування моральної шкоди завданої злочином стягнути користь ОСОБА_1 з підсудного ОСОБА_13 94340 (девяносто чотири тисячі триста сорок) грн., з підсудного ОСОБА_14 56605 (пятдесят шість тисяч шістсот пять) грн., з підсудного ОСОБА_15 49055 (сорок девять тисяч пятдесят пять) грн.

Речові докази по справі - нігтьові пластини з лівої та правої руки ОСОБА_17, рушник(хустину) та деревяну палку, штани та труси ОСОБА_17, які передані на зберігання до камери схову Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві ( т.2, а.с. 31-32), знищити; металевий браслет з металу жовтого кольору який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_1 (т.2, а.с. 49), залишити у ОСОБА_1; ноутбук «ACER Asphire 9420», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_2 (т.3, а.с.22), залишити у користуванні власниці ОСОБА_2.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в той же термін з дня вручення копії вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ Бурбела Ю.С.

СУДДЯ Пінкевич Н.С.

НАРОДНІ ЗАСІДАТЕЛІ Ткаченко І.В.,

ОСОБА_28,

ОСОБА_29,