АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ч.1 ст. 187 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002859 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого за:
- ч. 2 ст. 186 КК України у виді - 4 років 13.10.2014 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,
засуджений за:

- ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2014, яким він засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік визначено, виконувати самостійно.

Цивільний позов прокурора прокуратури м. Кременчук ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 від злочину у сумі 1005 грн. 54 коп..

Цивільний позов ОСОБА_12 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 232 грн. 80 коп. та моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а також стягнуто на користь ОСОБА_12 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , моральну шкоду в сумі 5 000 грн..

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 27 вересня 2014 року приблизно 14 години 15 хвилин, знаходячись неподалік буд. 18 по вул. Гвардійській в м. Кременчук повторно, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , що виразилось в нанесені одного удару кулаком правої руки в область лівої щелепи, шляхом ривка заволодів мобільним телефоном Lenovo A 760 вартістю 1 530 грн., що належав ОСОБА_13 .
7 жовтня 2014 року приблизно 15 години 15 хвилин ОСОБА_9 знаходячись неподалік буд. 107 по пров. Г. Бреста в м. Кременчук, повторно відкрито шляхом ривка заволодів мобільним телефоном Lenovo A 390 t вартістю 1080 грн., що належав ОСОБА_14

8 жовтня 2014 року приблизно 15 години 25 хвилин ОСОБА_9 знаходячись неподалік буд. 33/27 по вул. Московській в м. Кременчук повторно вчинив напад на ОСОБА_11 із застосуванням насильства небезпечного для його життя і здоров`я, що виразилось в нанесені двох ударів рукою в область обличчя, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. В результаті чого заволодів належним ОСОБА_11 мобільним телефоном «Samsung» I 8190 SEK вартістю 2 380 грн..

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого через суворість просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки і на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.
В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_8 вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_9 не в достатній мірі врахував те, що останній є неповнолітнім та напівсиротою, у вчиненому щиро розкаявся, має захоплення та друзів не пов`язаних зі злочинною діяльністю та які позитивно на нього впливають.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого, його представника та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора про залишення судового рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин провадження, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання обвинуваченому є обгрунтованими, оскільки при призначенні покарання, вимоги ст. 65 КК України повною мірою дотримані не були.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, знаходиться під наглядом в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з 2009 року з приводу розладу поведінки та емоцій, які починаються у дитячому віці, стан здоров`я, молодий вік, обставини, які пом`якшують покарання - часткове визнання вини, вчинення злочинів у неповнолітньому віці, обставини, які обтяжують покарання - рецидив злочину.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_9 суд безпідставно не врахував дані про особу винного, який є напівсиротою (батько помер коли обвинуваченому виповнилося 12 років), обвинувачений буде навчатися у Вищому професійному училищі № 7 м. Кременчука Полтавської області з 1.09.2015, що підтверджується наданим суду апеляційної інстанції свідоцтвом про смерть та довідкою Вищого професійного училища № 7, які були надані у суді апеляційної інстанції. Також поза увагою суду при призначенні покарання обвинуваченому залишилося те, що мобільні телефони, якими заволодів обвинувачений його матір`ю повернуті потерпілим.
Обговорюючи покарання колегія суддів також враховує те, що ОСОБА_9 після вчинення злочинів зробив для себе належні висновки, що підтверджується тим, що він вступив до навчального закладу і хоче здобути спеціальність: столяр будівельний, монтажник гіпсокартонних конструкцій, твердженнями його матері ОСОБА_7 про те, що обвинувачений змінився намагається заробити гроші з метою відшкодування шкоди потерпілим.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України залишити таким як воно призначене судом першої інстанції, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2014, більш суворим, призначеним за цим вироком остаточне покарання визначити ОСОБА_9 - 4 (роки) позбавлення волі.
Статтею 75 КК України передбачено, що в разі, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк встановлюється тривалістю від одного до двох років.
Вищевказані обставини в їх сукупності колегія суддів вважає такими, що істотно знижують тяжкість вчинених ОСОБА_9 злочинів та дають підстави вважати можливим його виправлення без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, з покладенням на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_9 призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2014 більш суворим, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.03.2015 і остаточно призначити покарання ОСОБА_9 чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. ст. 76, 104 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4