Провадження 1-кс/522/2320/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власниці ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНПУ в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
ГУНПУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004778 від 06.06.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України.

Згідно клопотання слідчого, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 15.10.2001 р. Одеською міською радою ТОВ «Грінклаб» виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 2, площею 1,7945 га для обслуговування домоволодіння.

04.01.2006 р. з метою заволодіння шляхом обману вказаною земельною ділянкою між ТОВ «Грінклаб» та 19 фізичними особами укладено інвестиційні договори з будівництва житлового будинку котеджного типу, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому відповідний дозвіл на проведення будівельних робіт у ТОВ «Грінклаб» відсутній.

27.01.2014 р. ТОВ «Грінклаб» згідно з актом передачі житлових будинків, якби передає 19 фізичними особами будинки котеджного типу, на підставі яких в подальшому реєструється право-власності за вказаними фізичними особами на 19 житлових будинків.

Зареєструвавши право власності на 19 котеджних житлових будинків, 11.04.2014 р. до Одеської міської ради від власників подаються заяви з проханням передати їм безоплатно у приватну власність 19 земельних ділянок, для будівництва та обслуговування житлового будинку, а саме від наступних громадян ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , АДРЕСА_4 ; ОСОБА_9 , АДРЕСА_5 ; ОСОБА_10 , АДРЕСА_6 ; ОСОБА_11 , АДРЕСА_7 ; ОСОБА_12 , АДРЕСА_8 ; ОСОБА_13 , АДРЕСА_9 ; ОСОБА_14 , АДРЕСА_10 ; ОСОБА_15 , АДРЕСА_11 ; ОСОБА_16 , АДРЕСА_12 ; ОСОБА_17 , АДРЕСА_13 ; ОСОБА_18 , АДРЕСА_14 ; ОСОБА_19 , АДРЕСА_15 ; ОСОБА_4 , АДРЕСА_16 ; ОСОБА_20 , АДРЕСА_17 ; ОСОБА_21 , АДРЕСА_18 ; ОСОБА_22 , АДРЕСА_19 ; ОСОБА_23 , АДРЕСА_20 .

Рішенням сесії Одеської міської ради від 27.08.2014 №5271-VI надано дозвіл 19 фізичним особам на розробку проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_21 .

Вказане рішення було винесено не зважаючи на те, що 07.04.2014 р. наказом ДАБІ № 28 було скасовано всі 19 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у зв`язку з тим, що в них вказані недостовірні данні, а також те, що у підприємства відсутній дозвіл та проектна документації на будівництво вказаних будинків.

Так, оглядом, проведеним 20.10.2015 р. за участю експерта будівельно-технічної експертизи, встановлено, що на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , розміщені будівлі, технічні характеристики яких фактично не відповідають тим, що зазначені у відповідній технічній документації, для житла не придатні, а деякі будівлі взагалі відсутні.

Допитані у якості свідків власники домоволодінь, які набули відповідні права на землю за вказаною адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_16 повідомили, що до них звернулась знайома на ім`я ОСОБА_24 із проханням надати їй копії документів, а саме копії паспортів громадянина України, начеб то для подальшого переоформлення у власність земельної ділянки, де саме розташовані земельні ділянки вона не сказала, повідомила тільки, що за надану допомогу їм гарантується матеріальна винагорода. Крім того ОСОБА_25 повідомила, що зазначеними земельними ділянками вони володіти не будуть.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :38:025:0039, площею 0,0836 га розташовану по АДРЕСА_16 належить ОСОБА_4 .
Ураховуючи те, що земельна ділянка, кадастровий номер :38:025:0039, площею 0,0836 га розташовану по АДРЕСА_16 , є предметом кримінального правопорушення, з метою недопустимості подальшого переоформлення, продажу зазначеної земельної ділянки іншій особі, до з`ясування всіх обставин скоєння кримінального правопорушення, що в подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій, слідчий просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечувала та зазначила, що вона є власником вищезазначеної земельної ділянки та їй про підозру у вчиненні злочину пред`явлено не було, ніяких відомостей про вчинення кримінального правопорушення відносно неї, до ЄРДР внесено не було.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, заслухав думку учасників процесу, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Так, згідно ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак, клопотання слідчого зазначеній вимозі закону не відповідає.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_16 , про підозру не повідомлено та ніяких відомостей про вчинення кримінального правопорушення відносно неї, до ЄРДР внесено не було.

Крім того, у даному кримінальному провадженні цивільний позов заявлений з боку будь-якої юридичної або фізичної особи не був.

У зв`язку з чим, доводи слідчого про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
Задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.

Будь-яких інших підстав для накладення арешту на вищевказане майно клопотання слідчого не містить.

Крім того, слід зазначити, що 28.01.2016 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси в задоволенні аналогічного клопотання слідчого СУ ГУНПУ в Одеській області, про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :38:025:0039, площею 0,0836 га, розташовану по АДРЕСА_16 , було відмовлено, однак без усунення зазначених недоліків, слідчий повторно звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим, не повним, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотанняслідчого СУ ГУНПУ в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором, про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :38:025:0039, площею 0,0836 га, розташовану по АДРЕСА_16 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004778 від 06.06.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: