№566/1058/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 р. смт. Млинів Рівненська область
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
інспектора Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_8
представника служби у справах дітей Млинівської РДА ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Млинів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 07.08.2015 року відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки та жительки АДРЕСА_1 , гр.України, з базовою загальною середньою освітою, студентки першого курсу Демидівського ВПУ-25, сім`я якої на обліку у Млинівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, не перебуває, не одруженої, на утриманні якої одна малолітня дитина, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

24 травня 2015 року приблизно о 10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї господарства своїх батьків, що по АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрала належний ОСОБА_11 мобільний телефон моделі «LG-E400» вартістю 825 гривень із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 20 гривень, який невстановлена судом особа залишила на складеному на подвір`ї біля входу в будинок шифері.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила суду, що 23.05.2015 року до них додому в с.Залав`я приїхала її двоюрідна сестра разом із своєю подругою ОСОБА_12 , з якою вона також була знайома. ОСОБА_11 мала з собою мобільний телефон «LG» білого кольору. Протягом дня вони відпочивали в різних компаніях в будинку та на природі,вживаючи при цьому алкогольні напої.
Ввечері, коли стемніло, чула як її двоюрідна сестра ОСОБА_13 та ОСОБА_11 шукали телефон. На слідуючий день, вранці, в будинок зайшов її односельчанин ОСОБА_14 та сказав, що на подвір`ї на стовпі лежить якийсь телефон. Коли вийшли шукати, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 шукаючи телефон ближче до дороги, стояли до неї спиною. В цей час вона побачила на шифері, що складений на подвір`ї біля порога мобільний телефон ОСОБА_11 , який був прикритий целофаном. Ввечері на тому шифері сиділи хлопці та дівчата. Забравши непомітно телефон, вона вийняла картку та сховала телефон. Після цього не сказавши нікому про те, що вона знайшла телефон, вдавала, що продовжує його шукати разом з дівчатами. Пізніше обміняла вказаний телефон у своєї знайомої ОСОБА_16 на стілець для годування дітей.
Крім повного визнання своєї вини неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_6 її винність у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними судом доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила суду, що в середині травня 2015 року разом зі своєю подругою ОСОБА_13 поїхали в гості до її родичів в с.Залав`я Млинівського району. В день відпочивали в будинку та поблизу нього. При собі вона мала мобільний телефон «LG» білого кольору, який через деякий час розрядився. Вона попросила ОСОБА_13 , щоб та занесла його в будинок , де проживає ОСОБА_17 та поставила на зарядку. Прийшовши ввечері додому до обвинуваченої та не знайшовши свого телефона, зателефонувала ОСОБА_15 . Та сказала, що поставила телефон на зарядку. Ввечері того ж дня шукала телефон спочатку сама, а потім з ОСОБА_18 . Однак телефон не знайшли.
Вранці наступного дня в будинок забіг якийсь чоловік та сказав, що на стовпі лежить телефон. Вони з ОСОБА_13 пішли шукати, однак не знайшли. Обвинувачена з ними не пішла. За яких обставин телефон потрапив на вулицю з будинку, та при яких обставинах він був викрадений їй не відомо. Претензій до обвинуваченої немає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дала суду показання, які повністю співпадають з показаннями потерпілої ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_20 мати неповнолітньої обвинуваченої, суду показала, що 23.05.2015 року ввечері вся компанія в якій була її дочка ОСОБА_21 , потерпіла та інші готували шашлики, вживали спиртне. Вранці на слідуючий день ОСОБА_11 , яка ночувала у них дома, сказала, що в неї пропав мобільний телефон. Трохи пізніше в будинок зайшов ОСОБА_14 , який разом з ними пив та був п`яний і сказав, що телефон на стовпі. Дочка не казала, що телефон у неї, про це вона дізналась в міліції. ОСОБА_11 казала, що телефон загубила.
Крім показань потерпілої та свідків, вина неповнолітньої обвинуваченої підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Заявою ОСОБА_11 від 07.08.2015 року про викрадення в неї мобільного телефона марки «LG-E400» білого кольору, вартістю приблизно 1000 гривень з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . (а.с.3)
Протоколом огляду господарства, в якому проживає обвинувачена ОСОБА_6 від 10.08.2015 року згідно якого остання показала місце, де знаходився мобільний телефон ОСОБА_11 , який вона викрала. (а.с.60-61)
Заявою ОСОБА_22 від 10.08.2015 року, згідно якої вона добровільно надає працівникам міліції для огляду та вилучення мобільний телефон «LG» білого кольору. (а.с.70)
Протоколом огляду виданого ОСОБА_22 мобільного телефону «LG» від 10.08.2015 року, згідно якого остання придбала вказаний телефон в середині травня 2015 року у ОСОБА_17 . (а.с.71-72)
Висновком експерта № 3.2.(Д)-254/15 від 19.08.2015 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефона марки « LG-E400» з урахуванням часткової втрати його товарних якостей по терміну експлуатації та дефектів станом на травень 2015 року може становити 825 гривень. (а.с.78-80)
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 22.08.2015 року потерпіла ОСОБА_11 серед пред`явлених їй телефонів впізнала належний їй телефон. (а.с.83-84)
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 в інкримінованому їй кримінальному правопрушенні знайшла своє підтвердження в суді. Її показання, показання потерпілої та свідків логічні та узгоджені між собою.

Суд не бере до уваги доводи захисника неповнолітньої обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 про те, що у діях його підзахисної відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Згідно правової позиції Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України, викладеної у постанові від 06.03.2014 року у справі № 5-2кс14 - незаконне таємне заволодіння майна, що фактично не вийшло з володіння власника або особи, якій було ввірене, але опинилося з будь-яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Із фактичних обставин справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 тимчасово втратила контроль над своїм телефоном. Вона знала місце, в якому залишила телефон ОСОБА_19 ; телефон перебував без її нагляду впродовж короткого проміжку часу, як тільки вона виявила його відсутність, відразу почала шукати. Ці та інші обставини справи переконують, що потерпіла ОСОБА_11 залишила свій телефон у відомому їй місці (будинку, де проживає обвинувачена), а не загубила його невідомо де; вона спробувала поновити контроль над майном і поновила би, якщо б обвинувачена таємно не заволоділа ним.

Оцінивши зібрані та перевірені в суді докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що кримінальне правопорушення мало місце, його скоїла неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 , дії якої органами досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно, по місцю навчання - посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітньої ОСОБА_6 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Санкція ч.1 ст.185 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України в якому обвинувачується неповнолітня ОСОБА_6 відноситься до злочинів середньої тяжкості.

У відповідності до ст.98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, по місцю навчання - посередньо, сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин та вважає за доцільне призначити їй покарання у виді громадських робіт.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження та висновокслужби у справах дітей Млинівської РДА щодо доцільності перевиховання неповнолітньої обвинуваченої в колі родини, вважає за доцільне звільнити неповнолітню обвинувачену ОСОБА_6 від призначеного покарання і застосувати відносно неї примусові заходи виховного характеру у відповідності до вимог ст.105 КК України.

За приписом ст.105 КК України, суд може застосувати до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Частиною 3 ст.497 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2 примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 не приймалось.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази підлягають поверненню їх законним володільцям.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373-374, 497 КПК України, ст.105 КК України с у д ,-
З А С У Д И В :
МЕЛЬНИЧУК ГАННУ РОСТИСЛАВІВНУ визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_23 звільнити від призначеного судом покарання і застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на один рік.
Контроль за виконанням вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року покласти на Млинівське відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області та службу у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації.
Копію вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року направити начальнику Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області та службі у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації.
Речові докази:
- мобільний телефон моделі «LG-E400» повернути власнику ОСОБА_11 ..
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим, які утримуються під вартою в той же строк з дня вручення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

С У Д Д Я: ОСОБА_24 Ф Е С Ь ОСОБА_25