Справа № 495/5278/15-к

ВИРОК
20.08.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноосібно судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки : м. Усурійська,
Приморського краю, РФ, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, має на
утриманні неповнолітню дитину, працює за наймом, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої : 22.10.2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років по позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком 1 рік.
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11.10.2011 року відмінена умовна міра покарання та направлено для відбування покарання на 3 роки позбавлення волі.
23.07.2014року ухвалою Орджонікідзевського горсуду Дніпропетровської області звільнена від покарання на підставі ст.7 ЗУ «Про амністію у 2014році».
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23 січня 2015, приблизно о 16.30 годин, ОСОБА_4 , навмисно, з корисливих мотивів, направлених на таємне заволодіння чужим майном, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скоїли крадіжку майна ОСОБА_5 , а саме: металеві сходи, вартістю 100 гривень; колодязний металевий барабан, вартістю 50 гривень; металеві стулки для печі, в кількості двох штук, вартістю 100 гривень за штуку, загальною вартістю 200 гривень; металеву решітку, вартістю 50 гривень; карнизи алюмінієві, в кількості 7 штук, вартістю 50 гривень за штуку, загальною вартістю 350 гривень, тим самим заволоділа майном ОСОБА_5 на загальну суму 750 гривень, після чого ОСОБА_4 з місця скоєння правопорушення з викраденим майном зникла, обернувши викрадене на свою користь.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні винною визнала себе у повному обсязі та цілком підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, пояснила суду, що 23.01.2015 року, знаходячись в АДРЕСА_2 , на подвір`ї, викрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме : металеві сходи, колодязний металевий барабан, металеві стулки для печі, карнизи алюмінієві. У скоєному щиро розкаялася, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень та розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого її обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої та інших учасників судового провадження.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість.
Обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, дослідженням доказів, які характеризують її особистість. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинувачену ОСОБА_4 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що скоїла кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, її щире каяття в скоєному, думку потерпілого суворо не карати та не позбавляти її волі, добровільне відшкодування збитків, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, що має на утриманні 1 неповнолітню дитину, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання її можливо без позбавлення волі та приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженої здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженої.
Запобіжний захід засудженої ОСОБА_4 не обирався.
Матеріали характерезуючі особистість засудженої ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/5278/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду відповідно до вимог ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :