Справа №11-666/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня «30» дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Гончарова М.В.,

суддів - Захарченка О.П., Крамаренка В.І.,

з участю прокурора - Кононенко К.М.,

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2010 року, яким, -

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 непрацюючий, раніше судимий 16.10.2000 р. Глухівським міським судом за ст.ст. 142 ч. З, 44 КК України (1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України на 9 років позбавлення волі. Постановлено стягнути з ОСОБА_2:

- на користь ОСОБА_3 60 000 грн. моральної шкоди;

- в доход держави 109,83 грн. та 366 грн. судових витрат на проведення експертиз, перерахувавши зазначені суми на рахунок НДЕКЦ при УМВС України у Сумській області, -

ВСТАНОВИЛА:

У відповідності з вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 24 квітня 2006 року близько 12 години, на автомобілі НОМЕР_1 приїхав до свого знайомого ОСОБА_4 і у будинку останнього в м. Глухів по вул. Шевченка, 69 протягом дня спільно вживали спиртні напої. Близько 15 години ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на вказаному автомобілі поїхали в район аеродрому в м. Глухів по вул. Київський Шлях де, зустрівши своїх знайомих, продовжили вживати спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв в районі аеродрому на грунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_4 та

ОСОБА_2 виник конфлікт, який був припинений іншими особами. Після конфлікту ОСОБА_2 поїхав, пообіцявши у грубій формі ОСОБА_4 помститися.

В цей день, близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_2, маючи намір на позбавлення ОСОБА_4 життя з мотивів помсти, взявши з собою одноствольну мисливську рушницю, заряджену одним мисливським набоєм 16 калібру, приїхав на автомобілі НОМЕР_1 до гаражного кооперативу «Мотор», що по вул. 40 років Перемоги у м. Глухів, де в цей час знаходився ОСОБА_4. Останній, побачивши ОСОБА_2, підійшов до автомобіля та близько хвилини розмовляв з ним. ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, реалізуючи свій злочинний намір на позбавлення життя ОСОБА_4, діючи умисно, схопив мисливську рушницю, яка знаходилась з правого боку біля сидіння водія і здійснив постріл в голову ОСОБА_4 від якого наступила смерть потерпілого та зник на автомобілі «Опель-Омега».

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 посилається на незаконність та необгрунтованість його засудження за ст. 115 ч. 1 КК України, вважає що його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України, оскільки він вчинив вбивство ОСОБА_4 через необережність, тому просить змінити вирок, перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК України та помякшити покарання.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи і зміст апеляції, засудженого ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку суду без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що задоволенню вона не підлягає.

Як на досудовому слідстві, так і під час судового слідства ОСОБА_2 визнаючи факт заподіяння смерті ОСОБА_4 пострілом з рушниці, зазначав про те, що постріл відбувся раптово і як це сталося він не памятає, але умислу вбивати потерпілого ОСОБА_4 у нього не було, а також вважає, що це сталося через необережність.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він здійснюючи постріл з рушниці у ОСОБА_4 не мав наміру його вбивати перевірялися судом і обгрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими у справі доказами.

Так, свідок ОСОБА_5 показав, що 24 квітня 2006 року близько 12 години знаходячись біля аеродрому на окраїні м. Глухів він, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та інші особи вживали спиртні напої. Під час вживання, між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 виник конфлікт. Коли конфлікт припинили, то ОСОБА_2 сказав: «ОСОБА_4, тобі хана», і поїхав на автомобілі.

Ці обставини підтверджує і свідок ОСОБА_6, який був присутнім під час цього.

Факт конфлікту між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Крім цього свідок ОСОБА_8М, в ході судового слідства показав, що в цей день близько 17 год. 20 хв., коли він, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 знаходилися в гаражному кооперативі «Мотор» у м. Глухів, ОСОБА_2 підїхав на автомобілі «Опель-Омега». Потім ОСОБА_4 підійшов до автомобіля ОСОБА_2 і зупинився на відстані 30-50 см від дверей водія з лівого боку. В цей час пролунав постріл і ОСОБА_4 впав на землю, а автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_2, поїхав з території гаражів. Він не бачив, щоб ОСОБА_4 нахилявся до автомобіля і що була боротьба з ОСОБА_2.

Ці обставини підтверджує свідок ОСОБА_9, який бачив все це з будки сторожа, та свідок ОСОБА_10, який перебував в цей час на території гаражного кооперативу.

Суд обґрунтовано визнав достовірними показання цих свідків, оскільки вони підтверджуються даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи, про те, що смерть ОСОБА_4 настала від скрізного, вогнепального, дробового поранення голови зліва, яке супроводжувалося багатооскольчатим переломом кісток черепу зліва (лобова, тімяна, вискова та потилична). Тілесних ушкоджень характерних для боротьби та самооборони на трупі ОСОБА_4 не виявлено (т. 1 а.с. 155-164).

Під час огляду трупа ОСОБА_4 судово-медичним експретом з голови потерпілого був вилучений шрот в кількості 35 штук (т. 1 а.с. 41).

За висновком судово-балістичної експертизи вилучені з голови трупа ОСОБА_4 металеві предмети є шротом - компонентом мисливського патрону до гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї, виготовлений заводським способом і відноситься до «5» номеру (т. 2 а.с. 5-8).

Вилучений під час огляду місця події в гаражному кооперативі «Мотор» у м. Глухів полімерний предмет за висновком балістичної експертизи є пижом-контейнером - компонентом мисливського патрону 16 калібру (т. 2 а.с. 14-15).

Згідно висновку комплексної медико-криміналістичної експертизи вбачається, що при дослідженні вхідної рани лобово-височно-тімяної області зліва з голови трупа ОСОБА_4 виявлені поодинокі часточки незгорілого пороху, що може вказувати на дистанцію пострілу в межах 1 метра (т. 2 а.с. 305-310).

Отже, зазначеним доказам щодо знаряддя злочину, характеру дій засудженого, обстановки в момент події злочину, характеру і локалізації виявлених у ОСОБА_4 поранень суд дав належну оцінку і дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_4

Підстав вважати, що ОСОБА_2 скоїв убивство ОСОБА_4 через необережність, як про це зазначає засуджений в апеляції, немає.

Це спростовується показами свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які чули як ОСОБА_2 висловив погрозу ОСОБА_4 помститися, сказавши: «ОСОБА_4, тобі хана», показами свідків ОСОБА_7,

ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які вказували на те, що боротьби між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на території гаражного кооперативу не було, а ОСОБА_4 в момент пострілу знаходився на відстані 30-50 см від автомобіля ОСОБА_2.

Отже ці обставини виключають необережне поводження з вогнепальною зброєю.

Крім цього, ОСОБА_2 після умисного вбивства ОСОБА_4 покинув територію гаражного кооперативу «Мотор» у м. Глухів, викинув знаряддя скоєння злочину, сховав автомобіль та виїхав за межі України і тільки через 3 роки був затриманий на території Республіки Білорусь.

Таким чином, сукупність цих та інших, наведених у вироку доказів, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_2 умисно вбив ОСОБА_4 і його винність у вчиненні цього злочину доведена повністю, а юридична кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст. 115 ч. 1 КК України є вірною і підстав для перекваліфікації його дій на ст. 119 КК України колегія суддів не вбачає.

Що стосується покарання, яке суд призначив ОСОБА_2, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_2, а також обставини, які обтяжують та помякшують покарання і призначив йому покарання яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав для помякшення покарання, про що також поставлено питання в апеляції засудженого, немає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.

судді

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_12