Київський районний суд м. Полтави
Справа № 529/623/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2016 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

при секретарі ОСОБА_10 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000228 від 21.06.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_9 , постійно проживаючи в м. Москва був знайомий із потерпілим ОСОБА_11 , на початку 2012 року ОСОБА_9 позичив ОСОБА_11 кошти в сумі 20 тис. доларів США, в подальшому ОСОБА_11 не повернув ОСОБА_9 кошти, залишаючись тривалий час його боржником.

В травні 2013 року ОСОБА_9 під час телефонної розмови із знайомою ОСОБА_12 , мешканкою Полтавської області домовився, що остання допоможе йому встановити місце проживання ОСОБА_11 , при цьому на її особисту електронну адресу в соціальних мережах Інтернету надіслав фотографії із зображенням ОСОБА_11 , скановані копії його особистих документів, коло родинних зв`язків, та на її особисту картку ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував гроші в сумі 500 доларів США, для покриття можливих витрат. Необхідність встановлення місця перебування ОСОБА_11 , ОСОБА_9 пояснив тим, що потерпілий винен йому велику суму грошей.

Встановивши місце постійного проживання ОСОБА_11 , а саме: кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 під час телефонної розмови повідомила про це ОСОБА_9 ..

14 червня 2013 року ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що цього ж дня близько 18.00 год. він прибуває до м. Полтави, при цьому попрохав останню орендувати квартиру на тиждень. Виконуючи прохання ОСОБА_9 , ОСОБА_12 орендувала квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 на 7 діб та того ж дня зустріла ОСОБА_9 на автовокзалі в м. Полтава, після чого разом прибули до зазначеної квартири.

20 червня 2013 року зранку ОСОБА_12 на власному автомобілі «Хонда сівік» д.н.з. НОМЕР_1 відвезла ОСОБА_9 до АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_11 , з домовленістю забрати його пізніше за телефонним дзвінком.

В свою чергу, ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_11 поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_4 , після чого на автомобілі потерпілого марки «КІА SORENTO» д.н.з. НОМЕР_2 поїхали до лісопосадки поблизу с. Діброва Зіньківського району Полтавської області, де між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відбувалася розмова з приводу боргових зобов`язань останнього.

ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_11 , коли той виходив із будинку до свого автомобіля, ОСОБА_9 попрохав потерпілого повернути йому заборговані кошти в сумі 20 тис. доларів США та проценти за два роки заборгованості. ОСОБА_11 погодився повернути кошти та запропонував разом проїхати до банківської установи для того, щоб зняти необхідну суму коштів. Вони удвох сіли в автомобіль потерпілого марки «КІА SORENTO» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_9 сів на заднє сидіння, виїхавши за с. Стасі Диканського району Полтавської області ОСОБА_11 поверну не в сторону міста Полтави,а в іншу сторону.

Вони виїхали в лісопосадку, ході розмови між ними виникла сварка з приводу заборгованих коштів та процентів по заборгованості, ОСОБА_11 взяв ніж біля сидіння та хотів нанести удар з гори до низу в область грудини ОСОБА_9 , ОСОБА_9 заблокував цей удар правою рукою і лівою рукою забрав у нього ніж. Відразу ж, ОСОБА_11 дістав новий ніж з-під сидіння, а ОСОБА_13 побачивши це у відповідь вдарив ОСОБА_11 першим ножем в праве плече, намагаючись зупинити дії потерпілого. Другим ножем ОСОБА_11 знову намагався завдати ОСОБА_9 удари згори до низу в умовах автомобільного салону, але ОСОБА_9 з раптово виниклого умислу, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс потерпілому два сліпі проникаючі коло-різані ушкодження правої бокової поверхні шиї, з ушкодженням гілки поверхні правого плеча в верхній третині. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 686 від 18.07.2013 смерть ОСОБА_11 найбільш вірогідно настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок сліпих проникаючих, колото-різаних ран правої бокової поверхні шиї з ушкодженням магістральних судин, що призвело до розвитку гострої масивної кровотечі з крововтратою, та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Через деякий час, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_12 , з проханням забрати його на автодорозі «Полтава-Зіньків», поблизу вказівника на селище Діброва, з розташованої там автостоянки.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не визнав і пояснив, що проживаючи в м. Москва він займався установкою камер відео спостережень, там у нього було постійне місце проживання і достойна зарплата, а тому одного разу він позичив кошти на 3 місяці знайомому ОСОБА_11 в сумі 20 тис. доларів на лікування матері. ОСОБА_11 не повертав кошти і зник, пізніше обвинувачений дізнався що поїхав ОСОБА_11 проживає в Полтавській області в Україні. ОСОБА_9 часто приїздив в м. Харків до своєї знайомої дівчини, та одного разу попрохав іншу свою знайому ОСОБА_12 , яка поживала в Полтавській області, дізнатися де проживає ОСОБА_11 .. В червні 2013 року ОСОБА_12 повідомила, що дізналася, де проживає ОСОБА_11 . Вона на своєму автомобілі Хонда відвезла до місця проживання ОСОБА_11 в село Стасі Полтавської області. ОСОБА_9 зустрів потерпілого біля під`їзду будинку, він одразу впізнав ОСОБА_9 і сказав, що поверне борг, запропонував проїхати в банківську установу, щоб зняти коти. Вони сіли в автомобіль ОСОБА_11 та від села Стасі поїхали в іншу сторону від м. Полтави, заїхали в лісопосадку. ОСОБА_11 хотів розібратися скільки він винен та не хотів повертати проценти. ОСОБА_9 був радий повернути будь-які свої кошти. ОСОБА_11 також цікавило питання, як ОСОБА_9 його знайшов та хто іще знає про його місце проживання. Почали сваритися, ОСОБА_11 вихватив ніж та правою рукою назад в область грудної клітини хотів ударити ОСОБА_9 , обвинувачений відбив удар, при цьому поранивши палець, та лівою рукою вихватив у нього ніж. ОСОБА_11 дістав іншого ножа з-під сидіння та хотів знову нанести удар, ОСОБА_9 наніс йому удар ножем в плече, потом два удара в область шиї. Появилося багато крові, злякавшись витяг потерпілого з машини та хотів хотів надати йому допомогу, але він вмер. Потім злякавшись того, що сталося спалив автомобіль. Вийшов на дорогу і його зустріла на автомобілі ОСОБА_12 . Наполягає на тому, що заздалегідь спланованого умислу на вбивство ОСОБА_11 у нього не було, хотів лише повернути свої кошти, які позичав ОСОБА_14 .

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживала з ОСОБА_11 , 20.06.2013 року вона була вагітна вони збиралися їхати в м. Полтаву. Вранці ОСОБА_11 взявши пакет зі сміттям вийшов до машини перший, а коли вона вийшла через 10 хв., ОСОБА_11 та автомобіля не було. Вечером знайомий відвіз її до Диканського райвідділу міліції, де вона написала заяву про зникнення свого чоловіка.

Вина ОСОБА_9 підтверджується зібраними по справі доказами, показами свідків:

- свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вони зі своїм чоловіком ОСОБА_16 мають у власності декілька квартир у м. Полтаві та здають їх в оренду. Влітку 2013 року квартиру АДРЕСА_5 орендувала дівчина та проживала там декілька днів. Квартиру АДРЕСА_6 орендував чоловік на ім`я ОСОБА_17 . Дівчину та ОСОБА_17 не знає, нічого про них повідомити не може;

- свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він був товаришем потерпілого ОСОБА_11 з дитинства. Про обставини вчинення злочину йому нічого не відомо. Підтримував порадами ОСОБА_6 в день зникнення її чоловіка. Був присутнім при впізнанні трупу ОСОБА_11 ;

- свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що раніше він працював оперативним працівником Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, в 2013 році до нього неофіційно звернулася його знайома ОСОБА_20 з проханням знайти особу, яка начеб-то скоїла шахрайські дії по відношенню до неї, повідомила йому анкетні дані ОСОБА_11 .. Свідок через деякий час вияснив, що ОСОБА_11 проживає в с. Стасі Диканського району Полтавської області та повідомив про це ОСОБА_12 , про подальші події нічого не знає;

- свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона 18.06.2013 року продала три недорогих телефони чоловіку та жінці які прийшли до неї в магазин. Їх запам`ятала тому, що не часто здійснюють купівлю одночасно декількох недорогих телефонів. В судовому засіданні вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу яка придбавала телефони, дівчину не запам`ятала;

- свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що він працював водієм таксі 006 в м. Полтава. Приблизно на початку літа 2013 року він отримав замовлення на поїздку до м. Харкова. Автомобіль замовляли чоловік та жінка, попросили відвезти їх до м. Харкова. В судовому засіданні упізнав ОСОБА_9 , як чоловіка якого разом із жінкою відвозив до м. Харкова;

- експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив суду, що він проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 , був присутній в якості експерта при проведенні слідчого експерименту 16.12.2015 року за участю обвинуваченого та провів додаткову судово медичну експертизу, і стверджує, що покази ОСОБА_9 відповідають тілесним ушкодженням потерпілого ОСОБА_11 по критеріям характеру колото-різаних ран, їх кількості, локалізації, найбільш вірогідному механізму заподіяння та утворення ушкоджень, що не протирічить терміну та обставинам.

Вина обвинуваченого також підтверджується і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які були надані стороною обвинувачення зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.06.2013 року;

- даними протоколу огляду місця події від 20.06.2013 року, відповідно до якого оглянуто помешкання ОСОБА_6 після того, як останньою було заявлено про зникнення її чоловіка ОСОБА_11 ;

- даними протоколу огляду місця події від 23.06.2013 року, відповідно до якого оглянуто спалений автомобіль ОСОБА_11 в урочищі поблизу села Діброва Зіньківського району Полтавської області;

- даними протоколу огляду місця події від 25.06.2013 року, відповідно до якого встановлено та оглянуто тіло ОСОБА_11 , яке було виявлене у фруктовому саду поблизу с. Діброва Зіньківського району Полтавської області;

- даними протоколу пред`явлення трупу для впізнання від 09.07.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнав у виявленому тілі (трупі) ОСОБА_11 за сукупністю загальних ознак та кольором волосся;

- даними протоколу огляду від 27.07.2013 року , відповідно до якого в присутності ОСОБА_21 оглянуто зошит в якому містилися записи про придбання 18.06.2013 року трьох телефонних апаратів марки «Самсунг» та чотирьох стартових пакетів операторів мобільного зв`язку «МТС», «Київстар» та «Лайф»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 09.09.2013 року відповідно до якого ОСОБА_21 упізнала серед пред`явлених осіб чоловіка фото ОСОБА_9 , який 18.06.2013 року з жінкою купувати три мобільні телефони;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.09.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_22 впізнав по фотознімку чоловіка фото ОСОБА_9 , якого 20.06.2014 року відвозив з іншою жінкою до м. Харкова;

- - даними протоколу огляду від 10.09.2013 року, відповідно до якого оглянуто наданий ОСОБА_12 флеш-носій, на якому містилася інформація про ОСОБА_11 , а саме надіслані ОСОБА_9 . ОСОБА_12 фотознімки самого ОСОБА_11 та його документів;

даними протоколу огляду від 18.09.2013 року, відповідно до яких оглянуто автомобіль марки «Кіа Sorento» належний ОСОБА_11 , та в ході огляду виявлено та вилучено обгорілі залишки 5 розкладних ножів;

- висновком судово-медичної експертизи №686 від 18.07.2013 року відповідно до якої смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок сліпих проникаючих, колото-різаних ран правої бокової поверхні шиї з ушкодженням магістральних судин, що призвело до розвитку гострої масивної кровотечі з крововтратою, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого;

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 20-637 від 07.10.2013 року, відповідно до якого генетичні ознаки слідів крові вилучених під час огляду місця події на траві, камінні та ґрунті збігаються між собою та з генетичними ознаками крові ОСОБА_11

висновком судової медико криміналістичної експертизи № 166 від 17.07.2013 року, відповідно до якої експертами оглянуто клаптики шкіри ОСОБА_11 з метою встановлення, якими саме предметами їх було спричинено, що всі ножові поранення ОСОБА_11 утворилися від колото-різаного предмету, який мав гостре лезо з однією сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини клинка на рівні близько 30 см.;

- матеріалами щодо перетину ОСОБА_9 державного кордону, відповідно до яких ОСОБА_9 08.06.2013 в`їхав на території України та 20.06.2013 року виїхав з території України;

- опрацюванням інформації про з`єднання кінцевого обладнання трьох телефонів, придбаних ОСОБА_9 з прив`язкою до карти місцевості в географічно територіальних місцях та в астрономічний період роботи. Тобто телефони з ІМЕІ, які були продані свідком ОСОБА_21 працювали на місці поблизу села Стасі Диканського району та села Діброва Зіньківського району Полтавської області в період часу з 18 по 20 червня 2013 року;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.12.2015 року за участю ОСОБА_9 , де обвинувачений пояснив та уточнив обставини, що відбулися 20.06.2013 року поблизу села Діброва Зіньківського району Полтавської обл. з диском.,

висновком експерта № 686-а від 17.12.2015 року, згідно якого покази ОСОБА_9 повідомлені та продемонстровані ним при проведенні слідчого експерименту від 16.12.2015 року, взагалі, відповідають виявленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , тілесним ушкодженням по критеріям характеру колото-різаних ран, їх кількості, локалізації, найбільш вірогідному механізму заподіяння та утворення ушкоджень, що не протирічить терміну та обставинам, на які вказує обвинувачений ОСОБА_9 та речовими доказами.

Стороною обвинувачення надано суду документи щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 , яка була залегендованою особою з вигаданим прізвищем ОСОБА_24 , але оскільки свідок ОСОБА_12 не з`явилася в судове засідання, та особисто не надала суду показів, то суд не може вважати доказом та не може брати до уваги покази дані нею в ході досудового слідства.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Враховуючи, що в першому судовому засіданні ОСОБА_9 не визнавав свою вину у навмисному вбивстві потерпілого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 115 КК України та не давав ніяких показів суду по суті справи, а вданому судовому засіданні ОСОБА_9 не визнає свою вину в навмисному вбивстві ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 115 КК України, але дав суду покази, які загалом не протирічать обставинам справи, характеру кількості та локалізації тілесних пошкоджень на трупі потерпілого ОСОБА_11 та не спростовуються ніякими показами свідків, суд вважає за необхідне приймати їх до уваги та вважати їх правдивими.

В Постанові Верховного Суду України від 27.11.2014 року (справа №5-34кс14) вказано, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно - небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Покази ОСОБА_9 не протирічать обставинам справи, оскільки потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_18 підтвердили, що ОСОБА_11 був чоловіком високого зросту, вагою більше 100 кг., гарно фізично розвинутий, а тому загрозу від потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_9 мав усі підстави сприймати реально.

Дії потерпілого ОСОБА_11 , які полягали в тому, що вони виїхали за межі населеного пункту в лісопосадку, в тому, що ОСОБА_11 перший намагався ударити ножем ОСОБА_9 в область грудної клітини, після того, як ОСОБА_9 забрав у нього перший ніж він не зупинився та діставши другий ніж продовжував намагатися спричинити шкоду ОСОБА_9 , враховуючи те, що ОСОБА_11 був кремезним чоловіком високого зросту та сильним, на думку суду, давали ОСОБА_9 право на необхідну оборону.

Разом з тим, ч.3 ст.36 КК України визначає, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Частиною 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про необхідну оборону" №1 від 26.04.2002 року вказано, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 завдав два сліпі проникаючі колото-різані ушкодження правої бокової поверхні шиї потерпілому ОСОБА_11 , що привело до крововтрати та смерті потерпілого, а не спричинив йому удар в менш життєво важливий орган, або не зміг уникнути тяжких наслідків іншим способом, для того щоб втекти або захиститися, суд вважає, що наносячи удари ножем в область шиї потерпілому ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклого умислу, навмисно вбив ОСОБА_11 , перевищивши межі необхідної оборони. Дані обставини не заперечує і сам обвинувачений в судовому засіданні.

За таких обставин, вирішуючи питання про кваліфікацію дій підсудного та даючи оцінку зібраним по справі доказам, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст.118 КК України як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Про виникнення умислу заздалегідь на навмисне вбивство у ОСОБА_9 , як зазначено в обвинувальному акті, нічим не підтверджено.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 66 та ст. 67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховує те, що обвинувачений ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно ніде не працює, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 118 КК України.

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 259 від 16.05.2014 року в період скоєння інкримінованого протиправного діяння під експертний ОСОБА_9 не знаходився в тимчасовому хворобливому стані та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Цивільний позов по справі не заявлявся, долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 скасувати, звільнити ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати термін перебування під вартою з 09.10.2013 року, та відповідно до ст. 72 КК України вважати ОСОБА_9 таким, що повністю відбув основне покарання за вироком суду.

Речові докази у справі знищити.

Судові витрати за проведення експертиз по даному кримінальному провадженню стягнути із ОСОБА_9 на користь держави в сумі 23449,38 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

Судді ОСОБА_2