Провадження №: 1-кп/752/841/15
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

28.09.2015 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003189 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачених за ст. 356 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:
Прокурором до Голосіївського районного суду м. Києва надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених за ст. 356 КК України, з угодами про визнання винуватості.

Прокурор просить затвердити угоди на визначених умовах.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що усі дії вчиняв він, його син до цього не причетні. Вони користувалися цими приміщеннями з 1996 року і платили усі платежі.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмітив, що обіцяли, якщо підпишуть угоду, їх більше не чіпатимуть, отримують свій штраф і через рік знімуть судимість. На даний час вони не користуються приміщеннями, хоча раніше користувалися на визначених договором умовах. Які збитки вони завдали, не може пояснити.

Фактично аналогічне судження висловив обвинувачений ОСОБА_5 .

Захисник зазначив, що обвинуваченим ретельно роз`яснював підстави та умови затвердження угод.

Ознайомившись з обвинувальним актом та угодами про визнання винуватості, вислухавши прокурора, обвинувачених та захисника, суд прийшов до висновку, що в затверджені угоди слід відмовити.

Так, згідно ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до вимог ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: п. 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

п.6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Так, як видно із обвинувального акта та змісту угод, які прокурором укладені з кожним з обвинувачених окремо, обвинувачені всупереч установленому законом порядку, пройшли на територію школи 1-3 ступенів № 122 м. Києва за адресою вул. Китаївська, 22, відкрили приміщення шкільних майстерень, та розмістили там майстерню з ремонту автомобілів, з метою здійснення господарської діяльності.

Шкільні майстерні, відповідно інформації наданої у листі Управління освіти Голосіївської РДА будівлі школи № 122 рахуються на балансі управління освіти, документи щодо права зайняття та використання приміщень з вищевказаними громадянами на розміщення майстерні не укладалися.

Тобто, обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення передбачене ст. 356 КК України (самоправство).

Як слідує з диспозиції статті 356 КК України, самоправство, це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюються установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Однак, із змісту формулювання обвинувачення та змісту угоди, є незрозумілим, яка конкретно шкода була заподіяна державним інтересам, про яку зазначено при кваліфікації дії осіб та в чому вона полягає, враховуючи що обвинувачені по теперішній час користуються приміщеннями на території школи, як зазначено в обвинувальному акті та угодах. При спробі відобразити в чому полягає шкода, прокурор вдався до загальних фраз та тез на зразок: порушення реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, порушення нормальної управлінської діяльності і авторитету органів державної влади, тощо без зазначення, якщо він мав на увазі спричинення нематеріальної значної шкоди, чи дії обвинувачених привели до порушення політичних, трудових, житлових та інших конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Більше того, обов`язковою ознакою діяння визначеного ст. 356 КК України, є оспорюваність правомірності дій. Відсутність оспорюваності дій виключає визнання їх кримінально караним самоправством.

В тексті обвинувального акта та угодах, взагалі не відображено, якою установою оспорюються дії обвинувачених, а саме школою, чи управлінням освіти, а може іншою установою, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі не зазначено хто і коли звертався з заявою про самоправні дії.

Із обвинувачення та угод суд позбавлений можливості зрозуміти, хто є власником споруд, які стали об`єктами самоправства, що може свідчити про наявність потерпілого, що є вкрай важливим і необхідним з огляду на те, що укладення угоди про визнання винуватості не допускається у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, а також що відповідно до вимог ст. 477 КПК України, стаття 356 КК України (самоправство - щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян або інтересам власника), є кримінальне правопорушення щодо якого здійснюється кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Тобто, пред`явлення неконкретного обвинувачення, яке в подальшому знайшло своє відображення в угодах про визнання винуватості, як вважає суд, порушують права обвинувачених та інших осіб, а також можуть свідчити про відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, оскільки обвинувачені фактично ставлять під сумнів фактичні обставини відображені в обвинувальному акті та угодах.

За вищезазначених обставин в затвердженні угод слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314,468-474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості укладеної 09.06.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 .
Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості укладеної 09.06.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .
Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості укладеної 09.06.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .

Закрити судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угод про визнання винуватості, укладених 09.06.2015 року між прокурором та підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та повернути матеріали прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва для кримінального провадження, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1