Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року м. Житомир

Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого........ОСОБА_1,

суддів........ОСОБА_2, ОСОБА_3

з участю прокурора........ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Корольовського районного суду мЖитомира від 25 серпня 2010 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, прож. Житомирський район с.Іванівка, вул. Садова, 8, раніше не судимого за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 366 КК України виправданого за відсутністю в його діях складу вказаних злочинів.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянки України, заміжньої, ІНФОРМАЦІЯ_3, начальника відділу фінансово- кредитного забезпечення бухгалтерського обліку і звітності головного управління агропромислового розвитку Житомирської облдержадміністрації, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України виправданої за відсутністю в її діях складу вказаних злочинів.

Запобіжний захід залишено - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі :

- журнал вихідної документації управління сільського господарства та продовольства Коростенської РДА - повернути до Коростенської РДА Житомирської області;

книгу наказів з основної діяльності головного управління сільського господарства та продовольства Житомирської ОДА за 2004 рік та книгу обліку надходжень документів з ОДА до ГУ сільського господарства та продовольства Житомирської ОДА за 2004 рік - повернути до ГУ сільського господарства та продовольства Житомирської ОДА.

Решту речових доказів залишити в матеріалах даної кримінальної справи.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 органами досудового слідства обвинувачуються в наступному.

ОСОБА_6 з 1 квітня 2003 року перебуваючи на посаді головного фінансиста відділу фінансово-кредитної та податкової політики головного управління сільського господарства та продовольства, а з 15 вересня 2005 року на посаді начальника відділу фінансово-кредитного забезпечення головного управління агропромислового розвитку Житомирської облдержадміністрації, та ОСОБА_5 з 1 квітня 2003 року перебуваючи на посаді начальника відділу фінансово-кредитної та податкової політики головного управління сільського господарства та продовольства, а з 15 вересня 2005 року на посаді головного економіста відділу фінансово-кредитного забезпечення головного управління агропромислового розвитку Житомирської облдержадміністрації, являючись службовими особами, наділеними організаційно-розпорядчими обовязками, вчинили службове підроблення та зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час виконання обовязків секретаря конкурсної комісії, які визначені п.п. 9, 12, 13, 17, 18 Порядку проведення конкурсу щодо визначення переліку підприємств агропромислового комплексу для надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів (затв. Наказом Міністрества аграрної політики України №73 від 10.03.2004 року), вчинили зловживання своїм службовим становищем, яке полягає в тому, що в порушення своїх посадових обовязків, як секретарів зазначеної комісії, вони зареєстрували документи претендентів на отримання державної допомоги з порушенням Порядку проведення конкурсу щодо визначення переліку підприємств агропромислового комплексу для

надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів ( Затверджено наказом Міністерства аграрної політики України 10.03.2004 N 73 ), у тому числі, документи подані не в повному обсязі (ТОВ «Акома», ВАТ «Корнинський цукровий завод», ДП «Ружин-молоко», ТОВ «Поліська аграрна група») та допустили їх участь у конкурсі щодо визначення переліку підприємств агропромислового комплексу для надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко - і довгострокових кредитів.

При цьому, згідно обвинувачення, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ввели в оману членів конкурсної комісії щодо відсутності збитковості підприємств, які в майбутньому стали переможцями конкурсу та отримали відповідну компенсацію (ТОВ «Акома», ВАТ «Корнинський цукровий завод», ДП «Ружин-молоко», ТОВ «Поліська аграрна група»).

Крім того, ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України за обставинами якого, вона, без рішення конкурсної комісії про визнання ТОВ „Акома, ВАТ „Корнинський цукровий завод та ДП „Ружин-молоко переможцями конкурсу, внесла в офіційні документи відповідно - дозвіл №24 від

18.03.2004року, дозвіл №12, №45 від 05.04.2004 року, довідку №147 від

06.09.2005року завідомо неправдиві відомості про надання цим юридичним особам з Держбюджету грошової компенсації у певних відсотках.

ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України за обставинами якого, він, достовірно знаючи, що конкурсною комісією згідно з протоколом №8 від 30.08.2005 року відмовлено в наданні ДП „Ружин-молоко фінансової підтримки через неповноту поданих на конкурс документів, вчинив службове підроблення, а саме засвідчив своїми підписами довідки №147 від 06.09.2005 року, в які ОСОБА_6 було внесено завідомо неправдиві відомості про надання ДП „Ружин-молоко з Держбюджету компенсації у розмірі певних відсотків.

За обвинуваченням, внаслідок таких дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за період з квітня 2004 року по серпень 2006 року ТОВ "Акома", ВАТ "Корнинський цукровий завод", ДП "Ружин-молоко" та ТОВ "Поліська аграрна група" незаконно отримали з Державного бюджету компенсаційні кошти на загальну суму 1 523 202 грн. 56 коп., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Судом виправдано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.2.ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України за відсутністю в їх діях складу злочинів.

У вироку суд зазначив:

- аналіз Порядку проведення конкурсу... свідчить, що обовязки секретаря комісії визначено виключно пунктами 9, 12, 13 вказаного нормативного акту, згідно яких подані на конкурс документи перевіряються секретарем комісії та реєструються у книзі реєстрації учасників конкурсу. Вирішення питань реєстрації претендента як учасника

конкурсу (п. 17) та прийняття рішення про недопуск претендента до участі в конкурсі (п.18) згідно п.п. 21, 22 Порядку проведення конкурсу є повноваженнями конкурсної комісії, а не її секретаря.

А тому, обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у тому, що вони своїми діями незаконно допустили претендентів до участі у конкурсі є необґрунтованим.

-Безпідставне обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в незаконній реєстрації та поданні в порушення Поряді^у № 73 на засідання комісії, яке відбулось 29.03.2004 року документів на збиткове ТОВ "Акома".

З матеріалів справи вбачається, що зазначений Порядок був затверджений наказом Мінагрополітики 10.03.04 р. та був зареєстрований в Мінюсті України 15 березня 2004 р. В головне управління АПР Житомирської області він надійшов 22 березня 2004 р. (протокол огляду книги обліку вхідних документів - т. 13 а/с 62). Таким чином, підсудні обєктивно не могли знати про його зміст.

-Обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в тому, що вони незаконно зареєстрували претендентів, а не повернули документи, що призвело до незаконної участі вказаних претендентів у конкурсі, також не знайшло свого обєктивного підтвердження в суді, оскільки правоохоронні органи в 2004-2005 р.р. вилучали документи із головного управління без складення їх опису, тому частина з них могла бути втрачена.

Згідно постанови КМУ №184 від 18.02.04 р. (з наступними змінами) та Порядку №73 від 10.03.2004 р., затвердженої наказом Мінагрополітики, прийняття рішень про визнання підприємств переможцями конкурсу з наданням їм з держбюджету компенсації у вигляді часткового відшкодування відсоткової ставки кредиту покладено на конкурсні комісії обласних державних адміністрацій. І саме ця комісія, прийняла рішення про визнання цих підприємств переможцями конкурсу з наданням їм з держбюджету компенсації у вигляді часткового відшкодування відсоткової ставки кредиту. Такі рішення вказаної комісії існують в дійсності і не визнані фіктивними чи підробленими підсудними або іншими особами та приймались на засіданнях конкурсної комісії Житомирської облдержадміністрації колегіально. Кожен з членів комісії мав право та можливість знайомитись з усіма документами, які були в матеріалах, що були подані конкурсантами, та приймали рішення про надання відповідної компенсації з власної волі без будь-якого тиску з боку інших членів комісії (в тому числі секретаря комісії); на засіданнях комісії детально обговорювалось кожне підприємство протягом достатнього часу.

По всіх цих 4-х підприємствах на засідання комісії були представлені необхідні документи (звіти про фінансовий стан, кредитні угоди, хоча в деяких випадках нотаріально не завірені), яких було достатньо, щоб комісія могла була визначитись щодо збитковості підприємств та відповідності кредитних договорів умовам постанові КМУ. Отже, відсутність у пакеті інших документів (довідок Пенсійного фонду і т.п.) не

могло вплинути на з'ясування комісією питань збитковості чи відповідності кредитів умовам постанови КМУ.

Обвинувачення підсудних в тому, що через збитковий стан спірних підприємств вони (підприємства) не мали права на отримання компенсації не знайшло свого підтвердження, оскільки такої підстави як збитковість в постанові КМУ не передбачено. В зв'язку з вказаним наказом Мінагрополітики від 8.12.2006 р. дана підстава виключена із зазначеного Порядку (т. 15,а.с. 196). Крім цього, Порядок №73 від 10.03.2004р. діяв лише у 2004 р., оскільки в п. 19 Порядку зазначено, що останній день розгляду справ на комісії мав бути 15 листопада 2004 р.. В цей Порядок, зокрема і в частині останнього дня проведення засідання комісії, були внесені зміни лише наказом від 27 грудня 2005 р., який був

зареєстрований в МЮ України 27.03. 2006 р. (т.15, а.с. 198-199). Тому протягом 2005 року вказаний Порядок не міг бути застосований.

Крім того відповідно до досліджених судом документів було встановлено наступне.

ТОВ "Акома" як сільсьгосподарський товаровиробник отримував прибутки сезонно, тобто збитки за результатами діяльності ТОВ за 2003 рік являли собою фактично понесені ТОВ витрати на посів у 2003 р. і не підтверджують факт збитковості (не отримання прибутків) ТОВ станом на момент його звернення 18.03.2004 р. до конкурсної комісії для отримання права на часткову компенсацію відсоткової ставки за рахунок коштів держбюджету.

Як вбачається з даних щодо ТОВ "Акома", станом на момент звернення за отриманням компенсації, ТОВ у розумінні п. 18 Порядку №73 не належав до підприємств, які не отримують прибутків, а тому обґрунтовано набув права на часткову компенсацію.

ВАТ "Корнинський цукровий завод" відповідно до постанови КМУ №278 від 28 березня 1997 р. "Про затвердження Списку сезонних робіт і сезонних галузей", підприємства цукрової галузі промисловості, як переробні підприєства, є сезонним. Відповідно ВАТ "Корнинський цукровий завод" є сезонним підприємством і воно має сезонний характер отримання прибутків.

Згідно фінансової звітності за 2003 рік, ВАТ закінчило рік з прибутками при відсутності збитків (т.1, 312, т.3,14), а той факт, що в 1 кв. 2004 р. воно не мало прибутків пояснюється сезонністю роботи ВАТ. Тому у розумінні п. 18 Порядку №73 ВАТ не можна відносити до підприємств, які не мали прибутків, а відтак воно мало право на отримання компенсації.

Щодо інших підприємств конкурсантів (ДП «Ружин-молоко» та ТОВ «Поліська аграрна група») суд врахував те, що відповідна фінансова підтримки було надано їм колегіальним органом, тому підсудні по даній кримінальній справі не можуть нести кримінальну відповідальність за рішення, що було прийняте колегіально.

Крім того, з оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_8 (т. 7 а/с 238-239), ТОВ «Поліська аграрна група» тільки було створене і тому не мало прибутків, понесло витрати на придбання техніки, отриманий кредит за цільовим призначенням відповідає умовам постанові КМУ №184. Після втручання контролюючих органів воно повернуло компенсацію, що підтверджується і платіжними документами ( т.8 а.с.380). Більше того, законність і обґрунтованість отримання ТОВ компенсації було підтверджено Мінагрополітики, яке погодило рішення конкурсної комісії, що підтверджується довідкою цього Міністерства від 15.12.05 р. (т. 1, а.с.229).

Обвинувачення ОСОБА_6, що після того, як конкурсна комісія 30.08.2005 р. відмовила ДП «Ружин-молоко» в наданні компенсації через недостатність наданих документів, вона ввела в оману членів комісії зазначивши у доповідній записці про те, що кредит вказаного підприємства є короткостроковим повністю спростовується доповідною запискою (а/с 61 т.6), в якій сама ОСОБА_6 зазначила, що вказане товариство має два кредити: короткостроковий та довгостроковий.

Обвинувачення обох ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у складанні завідомо неправдивих документів також не знайшло свого підтвердження ще й з наступних мотивів.

- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були керівниками бюджетної установи і тому не були розпорядниками бюджетних коштів, оскільки згідно ст. 2 Бюджетного кодексу розпорядники бюджетних коштів - це бюджетні установи в особі їх керівників. Підсудні за своїми посадами, обов'язками і правами не мали повноважень по розпорядженню і використанню бюджетних коштів. їх підписи на платіжних дорученнях, вчинені за вказівкою начальника головного управління АПР як розпорядника бюджетних коштів, не свідчать про те, що вони були розпорядником бюджетних коштів, оскільки перерахування таких коштів здійснювалось на виконання рішень конкурсної комісії, які були обов'язковими для суб'єктів відповідних відносин і підлягали обов'язковому виконанню.

Той факт, що відповідні грошові розпорядження були виписані за датою раніше, ніж було прийняте відповідне рішення, не може свідчити про наявність складу будь-якого злочину в діях підсудних, оскільки не свідчить про їх незаконність. В даному випадку може йти мова лише про дисциплінарну відповідальність підсудних. Крім того, заслуговують на увагу показання підсудних про те, що невірна дата у відповідних фінансових документах не завдала будь-якої шкоди державі та була проставлена на проекті документу, яку повинна була виправити посадова особа, що є розпорядником коштів.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що предявлене обом підсудним обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України кожного не знайшло свого підтвердження в

ході судового слідства та вони підлягають виправданню за відсутністю в їх діях складу вказаних злочинів.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог КГЖ України, а справу направити на новий судовий розгляд.

Вважає, що судом не дотримані вимоги ч. 4 ст. 334 КГЖ, оскільки мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.

Виправдовуючи підсудних суд в мотивувальній частині вироку зазначив, що відповідно до пред'явленого обвинувачення, вони під час виконання обов'язків секретаря конкурсної комісії, в порушення своїх посадових обов'язків, зареєстрували подані не в повному обсязі документи претендентів на отримання державної допомоги, (ТОВ «Акома», ВАТ «Корнинський цукровий завод», ДП «Ружин-молоко, «Поліська аграрна група») та допустили їх участь у відповідному конкурсі.

З показів свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 вбачається, що 1 етап а саме збір та перевірка поданих документів покладались на працівників відділу фінансово-кредитної та податкової політики головного управління сільського господарства та продовольства облдержадміністрації Житомирської області. Доповідали на засіданнях комісії співробітники головного управління сільського господарства та продовольства - або секретар комісії ОСОБА_6, або ОСОБА_12 Хто з них конкретно доповідав на певному засіданні комісії не пам'ятає. При цьому як ОСОБА_12, так і ОСОБА_6 були присутні на всіх тих засіданнях комісії, в яких вона приймала участь. Ці покази узгоджуються з показами свідка ОСОБА_13, який підтвердив свої покази дані на досудовому слідстві, які були оголошені судом (т. №9 а.с. 153-158. т. №10 а.с.2-4) та пояснив, що як правило документи не переглядались.

В судовому засіданні були оголошені покази свідка ОСОБА_14 відповідно до яких, засідання комісії проходили в службовому кабінеті голови комісії заступника голови Житомирської облдержадміністрації ОСОБА_10 Документи, надані підприємствами, на засіданні комісії не вивчались, їх вивчення не передбачалось обов'язками членів комісії. У секретаря була по кожному підприємству папка з документами, але їх членам комісії не показували, достатність документів членами комісії не перевірялось. Засідання комісії мало формальний характер, так як рішення на них приймались без заперечень та без всяких сумнівів, та вважалось, що оскільки підприємство оголошується ні засіданні комісії,

то працівниками управління сільського господарства вже прийнятий пакет документів і перевірена відповідність поданих документів умовам конкурсу, тобто відбір підприємств щодо законності надання їм компенсації проведений тими ж співробітниками до початку засідання комісії. Напевно, відсів підприємств, які мають право на отримання компенсації, проходив ще на стадії збору і підготовки документів.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що правоохоронні органи в 2004-2005 р. р. вилучали документи із головного управління без складення їх опису, про що підтвердили в судовому засіданні свідки, які були членами комісії та працівниками Житомирської ОДА, тому частина з них могла бути втрачена.

Вважає, що твердження суду в даній частині також не відповідає фактичним обставинам справи.

Поза увагою суду залишились покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_14, про те, що документи не перевірялись комісією, хоча вона мала право ознайомитись з їх змістом.

Крім того, з оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_15, відповідно до яких питання про надання підприємству компенсації вирішувалося у пакеті з питанням про надання даному підприємству кредиту, оскільки якщо банк не надав би підприємству кредит, то ніякої компенсації підприємству також не було б надано. В більшості випадків на час обговорення вказаних питань, кредитний договір між банком і підприємством ще не було укладено, а лише було банком проведено попередні переговори з підприємством та було в наявності рішення кредитного комітету банку про готовність надати тому чи іншому підприємству кредиту.

Після доповіді по конкретному підприємству проводилося поіменне голосування, результати якого фіксувалися секретарем комісії ОСОБА_5 Після цього проект протоколу засідання надавався для підпису усім присутнім. Сам протокол готувався пізніше, ким саме, йому невідомо, але напевне секретарем комісії. Інколи протокол друкувався майже одразу ж після засіданні комісії та надавався на підпис членам комісії, а інколи йому телефонували з управління сільського господарства та просили підійти до них для підпису протоколу, що він і робив. Під час підписання протоколу він звертав більше уваги на таблицю, в якій містився перелік підприємств, яким комісією було надано компенсацію, оскільки це питання його більше цікавило. Іншу частину протоколу він не перевіряв, тобто не вичитував чи вірно в протоколі записано відомості щодо переліку присутніх членів комісії, питань, які обговорювалися та інформації, яка доповідалася. Він вважав, що секретар, який складав дані протоколи, є уповноваженою на те особою, та у зв'язку з цим несе повну відповідальність за достовірність змісту протоколу

Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що по ТОВ «Поліська аграрна група» подача документів, прийняття рішення

відбулось в один день, чим порушено на думку державного обвинувачення всі вимоги Постанови та Порядку.

Також згідно показів свідка ОСОБА_8, оголошеними в суді, ТОВ «Поліська аграрна група» тільки наприкінці літа 2005 року провело державну реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності та розпочало роботу по укладанню договорів оренди землі з власниками земельних паїв, тому просто фізично не мало можливості виробляти сільськогосподарську продукцію.

Висновок суду, що підсудні об'єктивно не могли знати про зміст Порядку №73, оскільки він був затверджений наказом Мінагрополітики 10.03.04 р., зареєстрований в Мінюсті України 15 березня 2004 р., а в головне управління АПК Житомирської області надійшов 22 березня 2004 р. вважає суперечливим самому собі, оскільки після надходження документі до засідання конкурсної комісії минув тиждень а тому підсудні знали про його зміст.

Суд, прийшов до висновку, що по всім цим 4-м підприємствам на засідання комісії були представлені необхідні документи (звіти про фінансовий стан, кредитні угоди, хоча в деяких нотаріально не завірені), яких було достатньо, щоб комісія могла була визначитись щодо збитковості підприємств та відповідності кредитних договорів умовам постанови КМУ. І, отже, відсутність інших документів (довідок Пенсійного фонду і т.п.) не могло вплинути на з'ясування питань збитковості чи відповідності кредитів умовам постанови КМУ.

Вважає, що суд передчасно прийшов до такого висновку, оскільки на комісії стан збитковості не доповідався, документи не передивлялись, а тому всі вважали, що документи відповідали вимогам та слухали доповідача та секретаря.

На думку прокурора, посилання суду на те, що рішення були прийняті колегіально і ніким не скасовані не свідчать про невинність ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки предметом розгляду кримінальної справи є правомірність чи неправомірність надання зазначеним підприємствам кредитів.

Крім того, поза увагою суду залишився достовірно встановлений факт в судовому засіданні, що кредит ВАТ «Корнинський цукровий завод» був наданий як довгостроковий, про те в подальшому був розбитий на коротко та довгостроковий. Вказане підприємство взагалі не повинно було допускатись до конкурсу, оскільки в порушення п. 8 Порядку отримало кредит в 2003 р., а не в 2004 р.

Прокурор також не погоджується з висновком суду, що збитковість не передбачена постановою КМУ як підстава не допущення підприємства до участі у конкурсі, оскільки Порядок № 73 зареєстрований в Мінюсті України 15.03.2004 року за № 325/8924 і станом на 27.12.2006 року ніким не скасовувався та не змінювався, та таким чином був діючим.

Апелянт не погоджується в даній частині з висновками суду, що обвинувачення обох підсудних у складанні завідомо неправдивих документів не знайшло свого підтвердження.

Секретар комісії також є посадовою особою, яка підписує офіційний документ. Злочин передбачений ст. 366 КК України має формальний характер і є закінченим з моменту внесення недостовірних даних;

На підставі викладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_5 наявний склад злочину, передбачений ст. 366 КК України.

Також прокурор не погоджується з твердженням суду, що збитки державі не заподіяні, оскільки неправомірне надання кредитів призвело до реального відшкодування коштів з держбюджету.

А тому просить вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25.08.2010 року про виправдання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ст.ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України скасувати в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вижог КПК України, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши головуючого, прокурора підтримавшого апеляцію, заперечення на апеляцію ОСОБА_5 та ОСОБА_6, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінальної справи та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляції прокурора слід відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції ретельно перевірив обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, як тих, що викривають, так і тих, що виправдують обвинувачених, дослідив зібрані по справі докази та прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність в їх діях складу злочинів передбачених ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КПК України.

Суд обгрунтовано зазначив у вироку, що вирішення питань реєстрації претендента як учасника конкурсу (п.17) та прийняття рішення про недопуск претендента до участі в конкурсі (п.18) згідно п.п.21, 22 Порядку проведення конкурсу щодо визначення переліку підприємств агропромислового комплексу для надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів (затверджено наказом Міністерства аграрної політики України 10.03.2004 N 73) - далі Порядку проведення конкурсу, є повноваженнями конкурсної комісії, а не її секретаря.

Сам по собі факт реєстрації документів секретарем комісії з порушенням вимог п.9 Порядку проведення конкурсу не дає права на надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів, а тому і не може спричинити тяжкі наслідки у вигляді отримання з Державного бюджету компенсаційних коштів на загальну суму 1 523 202 грн. 56 коп., що інкриміновано слідством, оскільки саме конкурсною комісією відповідно до:

Апелянт не погоджується в даній частині з висновками суду, що обвинувачення обох підсудних у складанні завідомо неправдивих документів не знайшло свого підтвердження.

Секретар комісії також є посадовою особою, яка підписує офіційний документ. Злочин передбачений ст. 366 КК України має формальний характер і є закінченим з моменту внесення недостовірних даних;

На підставі викладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_5 наявний склад злочину, передбачений ст. 366 КК України.

Також прокурор не погоджується з твердженням суду, що збитки державі не заподіяні, оскільки неправомірне надання кредитів призвело до реального відшкодування коштів з держбюджету.

А тому просить вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25.08.2010 року про виправдання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ст.ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України скасувати в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вижог КПК України, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши головуючого, прокурора підтримавшого апеляцію, заперечення на апеляцію ОСОБА_5 та ОСОБА_6, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінальної справи та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляції прокурора слід відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції ретельно перевірив обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, як тих, що викривають, так і тих, що виправдують обвинувачених, дослідив зібрані по справі докази та прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність в їх діях складу злочинів передбачених ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КПК України.

Суд обгрунтовано зазначив у вироку, що вирішення питань реєстрації претендента як учасника конкурсу (п.17) та прийняття рішення про недопуск претендента до участі в конкурсі (п.18) згідно п.п.21, 22 Порядку проведення конкурсу щодо визначення переліку підприємств агропромислового комплексу для надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів (затверджено наказом Міністерства аграрної політики України 10.03.2004 N 73) - далі Порядку проведення конкурсу, є повноваженнями конкурсної комісії, а не її секретаря.

Сам по собі факт реєстрації документів секретарем комісії з порушенням вимог п.9 Порядку проведення конкурсу не дає права на надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів, а тому і не може спричинити тяжкі наслідки у вигляді отримання з Державного бюджету компенсаційних коштів на загальну суму 1 523 202 грн. 56 коп., що інкриміновано слідством, оскільки саме конкурсною комісією відповідно до:

ОСОБА_6 ознак обєктивної сторони зловживання службовим становищем.

Судом першої інстанції спростоване обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в тому, що вони ввели в оману членів конкурсної комісії щодо відсутності збитковості підприємств, які в майбутньому стали переможцями конкурсу та отримали відповідну компенсацію (ТОВ «Акома», ВАТ «Корнинський цукровий завод», ДП «Ружин-молоко», ТОВ «Поліська аграрна група»).

Судом встановлено, що кожен з членів комісії мав право та можливість знайомитись з усіма документами, які були в матеріалах, що були подані конкурсантами, та приймали рішення про надання відповідної компенсації з власної волі без будь-якого тиску з боку інших членів комісії (в тому числі секретаря комісії); на засіданнях комісії детально обговорювалось кожне підприємство протягом достатнього часу.

Посилання прокурора в апеляції на свідчення допитаних в якості свідків окремих членів конкурсної комісії, у тому числі, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_14 про те, що вони не вивчали документів та не вникали в їх суть, вважаючи, що подані на конкурс документи претендентів відповідають вимогам Порядку проведення конкурсу безпідставні та свідчать лише про безвідповідальність окремих членів комісії при розгляді питань надання компенсації, а не про наявність обставин притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Прийняття рішень про визнання підприємств переможцями конкурсу з наданням їм з держбюджету компенсації у вигляді часткового відшкодування відсоткової ставки кредиту покладено на конкурсні комісії обласних державних адміністрацій. І саме ця комісія, створена відповідними розпорядженнями голови Житомирської

облдержадміністрації, згідно протоколів її засідань, які зазначені в обвинуваченні, прийняла свої рішення про визнання зазначених підприємств переможцями конкурсу з наданням їм з держбюджету компенсації у вигляді часткового відшкодування відсоткової ставки кредиту. Такі рішення вказаної комісії існують в дійсності і не визнані фіктивними чи підробленими підсудними або іншими особами і на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції. Жодного із прийнятих конкурсною комісією рішень щодо ТОВ «Акома», ВАТ «Корнинський цукровий завод», ДП «Ружин-молоко» та ТОВ «Поліська аграрна група» не було визнано незаконним та скасовано.

Крім того, судом встановлено, що правоохоронні органи в 2004-2005 р.р. вилучали документи із головного управління без складення їх опису, а повертали розшитими, про що підтвердили в судовому засіданні свідки, які були членами комісії та працівниками Житомирської ОДА, що не виключає втрати частини цих документів.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в незаконній реєстрації 18 березня 2004 року документів від ТОВ "Акома" які розглядались на засідання комісії 29.03.2004 року, то суд обгрунтовано

зазначив, що Порядок проведення конкурсу був затверджений наказом №73 Мінагрополітики від 10.03.04 р. та був зареєстрований в Мінюсті України 15 березня 2004 р. В головне управління АПР Житомирської області він надійшов 22 березня 2004 р. (протокол огляду книги обліку вхідних документів - т. 13 а/с 62). Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обєктивно не могли знати про його зміст. Безпідставні твердження прокурора в апеляції, що засідання конкурсної комісії відбулося після надходження даного Порядку, оскільки в обвинуваченні мова йде про незаконність реєстрації документів, а не їх розгляду на засіданні конкурсної комісії.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в тому, що через збитковий стан спірних підприємств вони (підприємства) не мали права на отримання компенсації, оскільки такої підстави як збитковість постановою КМУ не передбачено. Наказом Мінагрополітики від 8.12.2006 р. дана підстава виключена із зазначеного Порядку (т. 15,а.с. 196). Крім цього, Порядок проведення конкурсу, затверджений наказом Мінагрополітики №73 від 10.03.2004 р діяв лише у 2004 р., оскільки в п. 19 Порядку зазначено, що останній день розгляду справ на комісії мав бути 15 листопада 2004 р.. В цей Порядок, зокрема і в частині останнього дня проведення засідання комісії, були внесені зміни лише наказом від 27 грудня 2005 р., який був зареєстрований в МЮ України 27.03. 2006 р. (т. 15, а.с. 198-199). Тому протягом 2005 року вказаний Порядок не міг бути застосований.

Обгрунтовані також висновки суду першої інстанції, що комісії добре було відомо про фінансовий стан підприємств та про розмір відсотків і цільове призначення отриманих ними кредитів.

По всіх цих 4-х підприємствах на засідання комісії були представлені необхідні документи (звіти про фінансовий стан, кредитні угоди, хоча в деяких випадках нотаріально не завірені), яких було достатньо, щоб комісія могла визначитись щодо збитковості підприємств та відповідності кредитних договорів умовам постанови КМУ. І, отже, відсутність у пакеті інших документів (довідок Пенсійного фонду і т.п.) не могло вплинути на з'ясування комісією питань збитковості чи відповідності кредитів умовам постанови КМУ.

Крім того, відповідно до досліджених судом документів, ТОВ" Акома" як сільсьгосподарський товаровиробник отримувало прибутки сезонно, тобто збитки за результатами діяльності ТОВ за 2003 рік являли собою фактично понесені ТОВ витрати на посів у 2003 р. і не підтверджують факт збитковості (не отримання прибутків) ТОВ станом на момент його звернення 18.03.2004 р. до конкурсної комісії для отримання права на часткову компенсацію відсоткової ставки за рахунок коштів держбюджету.

Як вбачається з даних щодо ТОВ "Акома", станом на момент звернення за отриманням компенсації, ТОВ у розумінні п. 18 Порядку

№73 не належало до підприємств, які не отримують прибутків, а тому обґрунтовано набуло право на часткову компенсацію.

Відповідно до постанови КМУ №278 від 28 березня 1997 р. "Про затвердження списку сезонних робіт і сезонних галузей", підприємства цукрової галузі промисловості, як переробні підприємства, є сезонними. Відповідно ВАТ "Корнинський цукровий завод" є сезонним підприємством і воно має сезонний характер отримання прибутків.

Згідно фінансової звітності за 2003 рік, ВАТ закінчило рік з прибутками при відсутності збитків, а той факт, що в І кв. 2004 р. воно не мало прибутків, пояснюється сезонністю роботи ВАТ. Тому у розумінні п. 18 Порядку №73 ВАТ не можна відносити до підприємств, які не мали прибутків, а відтак воно мало право на отримання компенсації.

Щодо інших підприємств конкурсантів (ДП «Ружин-молоко» та ТОВ «Поліська аграрна група») суд обгрунтовано врахував, що відповідна фінансова підтримка надана їм колегіальним органом, тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по даній кримінальній справі не можуть нести кримінальну відповідальність за рішення, що було прийняте колегіально.

Крім того, з оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_8 (т. 7 а/с 238-239), ТОВ «Поліська аграрна група» було тільки створене і тому не мало прибутків, понесло витрати на придбання техніки. Після втручання контролюючих органів воно повернуло компенсацію, що підтверджується і платіжними документами (т.8 а.с.380). Більше того, законність і обґрунтованість отримання ТОВ компенсації було підтверджено Мінагрополітики, яке погодило рішення конкурсної комісії, що підтверджується довідкою цього Міністерства від 15.12.05 р. (т. 1, а.с.229).

Що стосується предявленого обвинувачення ОСОБА_6, що вона ввела в оману членів комісії зазначивши у доповідній записці, що кредит ДП «Ружин-молоко» є короткостроковим, то воно повністю спростовується дослідженням судом першої інстанції доповідної записки (а/с 61 т.6) ОСОБА_6 в якій зазначено, що вказане товариство має два кредити: короткостроковий та довгостроковий.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що не знайшло також свого підтвердження обвинувачення обох підсудних у складанні завідомо неправдивих документів. Суд правильно зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_16 не були керівниками бюджетної установи , а їх підписи на платіжних дорученнях, вчинені за вказівкою начальника головного управління АПР здійснювалось на виконання рішень конкурсної комісії, які були обов'язковими для суб'єктів відповідних відносин і підлягали обов'язковому виконанню. Той факт, що відповідні грошові розпорядження були виписані за датою раніше прийнятого рішення пояснюється завчасним складенням та підготовкою проектів документу, що мала виправити посадова особа, яка підписувала документ.

Крім того, для притягнення особи до відповідальності за ст.364 КК України важливо встановити характер та обсяг повноважень, виявити коло тих службових обовязків, які визначають компетенцію службової особи та встановлюються спеціальними нормативними актами: законами, постановами, положеннями, статутами, наказами, інструкціями тощо.

Особливо це стосується обвинувачення щодо ОСОБА_6, як суб'єкта злочинів передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, які фактично грунтуються лише на тому, що злочини вчинялись нею при виконанні обовязків секретаря конкурсної комісії "за спеціальними повноваженнями", покладеними на неї усним розпорядженням першого заступника начальника головного управління ОСОБА_12

Разом з тим, в обвинуваченні відсутні будь-які роз'яснення такого поняття як "спеціальні повноваження", права та обов'язки посадової особи наділеної такими повноваженнями. Не передбачений секретар зі спеціальними повноваженнями і Порядком проведення конкурсу щодо визначення переліку підприємств агропромислового комплексу для надання фінансової підтримки через механізм здешевлення коротко- і довгострокових кредитів затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики України №73 від 10.03.2004 року та іншими нормативними актами що стосуються проведення цього конкурсу.

Відповідно до п.5 Порядку проведення конкурсу, який встановлює склад комісії, секретарем конкурсної комісії офіційно був призначений за розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації №78 від 15.03.2004 р. ОСОБА_5

ОСОБА_6, відповідно до вимог п.5 Порядку проведення конкурсу, не входила у склад конкурсної комісії та не була наділена повноваженнями секретаря цієї комісії.

З пояснень ОСОБА_6, хоч вона і виконувала роботу по прийманню документів на конкурс, реєструвала документи та передавала їх ОСОБА_5, готувала проекти документів, повязаних з роботою комісії, виконуючи технічну роботу, але розпоряджень голови Житомирської облдержадміністрації щодо її включення до складу конкурсної комісії не існувало. Членом комісії вона не була. Лише під час відпустки ОСОБА_5 в 2005 році вона виконувала обовязки секретаря комісії, при цьому приймала участь у засіданні комісії. До роботи комісії вона будь-якого відношення не мала, на засіданнях комісії не була присутня, право голосу при прийнятті колегіальних рішень комісії не мала. Вона не мала відношення до роботи комісії та тих рішень, які комісія приймала.

Це ж стверджує і ОСОБА_5, пояснивши, що відповідно розпорядження голови Житомирської облдержадміністрації було створено конкурсну комісію з питань кредитування. Його призначено секретарем комісії. У звязку з тим, що через завантаженість по роботі він не встигав виконувати свої службові обовязки начальника відділу, він повідомив про це першого заступника начальника головного управління

агропромислового розвитку ОСОБА_12 Останній дав вказівку головному фінансисту фінансово-кредитного відділу ОСОБА_6 допомагати йому виконувати покладені на нього обовязки секретаря комісії, а саме здійснювати реєстрацією та прийом заявок і документів претендентів на участь у конкурсі. Наказу або розпорядження з даного приводу в письмовій формі не було. Лише під час прийняття комісією рішення щодо надання компенсації ДП «Ружин-молоко» він був у відпустці, тому участі у засіданні комісії не приймав. Документи на комісію готувала ОСОБА_6, але довідку на компенсацію підписував він. Вказану довідку він підписав механічно, без будь-якого умислу. Гроші за довідкою перераховуються лише при наявності підпису голови комісії.

Ці ж обставини підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_12 З його показань, усних чи письмових розпоряджень щодо призначення ОСОБА_6 секретарем конкурсної комісії він не видавав, тому що не мав для иього повноважень. Видача розпоряджень відноситься до компетенції Голови Житомирської облдержадміністрації. Із значною завантаженістю по роботі ОСОБА_5, з його сторони було лише прохання до ОСОБА_6 надавати секретарю конкурсної комісії ОСОБА_5 допомогу в реєстрації поданих підприємствами документів. Ніякого обману та впливу, зі сторони ОСОБА_5 ні ОСОБА_6, направленого до нього чи членів комісії, з метою прийняття незаконного рішення чи не доведення інформації про незаконність надання компенсації, не було. Рішення по наданню компенсації приймались колегіально з урахуванням законодавства і є законними.

Ці показання узгоджуються з п.5 Порядку проведення конкурсу затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України №73 від 10.03.2004 року та фактичними обставинами справи.

Таким чином, саме формулювання обвинувачення, згідно якому ОСОБА_6 наділено "спеціальними повноваженнями" секретаря конкурсної комісії надумане і не грунтується на законі.

Що стосується дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повязаних з виконанням прийнятих конкурсною комісією рішень, які включені в обвинувачення оскільки на думку слідства також свідчать про наявність в їх діях ознак злочинів передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, то в цій частині обвинувачення очевидно не вмотивоване та не продумане, оскільки виконання прийнятих колегіальним органом рішень не може розцінюватись як злочин, тим паче, якщо це входить в коло посадових обовязків особи.

Таким чином, дослідження та аналіз зібраних по справі доказів привів суд першої інстанції до вірного висновку, що предявлене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2.ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України не знайшло свого підтвердження, що є підставою для їх виправдання за відсутністю в складу вказаних злочинів.

Посилання прокурора в апеляції, що мотивувальна частина виправдувального вироку постановлена з порушенням вимог ч. 4 ст. 334 КПК-безпідставні.

Мотивувальна частина постановленого судом першої інстанції вироку відповідає вимогам ч.4 ст. 334 КПК України.

Підстави для зміни чи скасування вироку, у тому числі за мотивами, викладеними в апеляції прокурора - відсутні.

Керуючись ст.ст.365,366,379 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2010 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без змін..

Судді: