Справа № 183/6435/15
№ 1-кп/183/783/15
В И Р О К
іменем України
22 грудня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, що має середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-05.11.2013 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

-13.11.2014 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком суду від 05.11.2013 року, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

-19.03.2015 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст. 70, 71 КК України остаточно призначене покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-16.10.2015 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 190 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, остаточно призначене покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробування строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
27 лютого 2015 року приблизно о 12.00 години ОСОБА_4 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яку винаймав у ОСОБА_5 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в зазначеній квартирі, а саме: пральної машинки «Indesit» білого кольору, модель «IWS 5105 (ЕV) та бойлера об`ємом 80 літрів білого кольору, що належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 лютого 2015 року близько 12.00 години ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, попросив свого знайомого ОСОБА_6 , якому не повідомив про свої наміри, допомогти йому у перенесенні та завантаженні зазначених вище пральної машинки та бойлера до автомобіля, який чекав біля під`їзду будинку АДРЕСА_4 , на що останній погодився. ОСОБА_6 допоміг ОСОБА_4 завантажити вказані пральну машинку та бойлер до багажнику автомобіля, і таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав вказане майно, що належить ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3947,40 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, обставини вчиненого кримінального правопорушення ним не оспорювалися. При цьому обвинувачений надав суду показання про те, що дійсно винаймав у ОСОБА_7 квартиру в будинку АДРЕСА_5 лютому 2015 році, коли у нього не було коштів для проживання, він вирішив викрасти майно, що належить потерпілій, а саме пральну машинку та бойлер. Коли він вийшов на подвір`я, то побачив свого знайомого ОСОБА_6 , якого попросив допомогти завантажити речі в автомобіль, що чекав біля під`їзду. Останній, не знаючи про його наміри погодився, допоміг завантажити викрадену пральну машинку та бойлер до багажнику автомобіля, після чого викрадене майно він реалізував. У скоєному обвинувачений кається, спричинену шкоду відшкодував.

Судовий розгляд, за погодженням всіх учасників судового провадження, проведено у відсутність потерпілої ОСОБА_7 , яка з поважних причин не з`явився в судове засідання, надала суду заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, за станом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази, крім тих, що встановлюють розмір спричиненої шкоди.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Судом був досліджений висновок судової товарознавчої експертизи № 3535-15 від 10.09.2015 року, у відповідності до якого ринкова вартість пральної машинки «Indesit» білого кольору, модель «IWS 5105 (ЕV) становить 3947,40 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв злочин середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був судимим, вчинив злочин, маючи не зняту та не погашену судимість, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнається щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування збитків потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнається вчинення злочину щодо особи похилого віку.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, реальне позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, з урахуванням показань обвинуваченого про те, що він має намір на покращення своїх відносин з суспільством, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового поглинання покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1