печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника скарги ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні №0000639, яка полягає у не розгляді клопотання та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України в якій просив визнати незаконною та протиправною бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000639, що полягає у не розгляді його клопотання про залучення його до участі у провадженні як потерпілого та вчинення інших процесуальних дій. Крім того, заявник просив зобов`язати слідчого розглянути його клопотання та виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України. Посилаючись на те, що слідчий у порушення ст. 220 КПК України не вирішив по суті зазначене клопотання, заявник просив задовольнити вимоги скарги.

У судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу.

Уповноважена особа органу до судового розслідування, дії якої оскаржуються, у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

У відповідності до ч. 5 ст. 306 КПК України слідчий суддя визнав можливим проводити судове засідання з розгляду скарги за участі заявника.

Заслухавши думку заявника, вивчивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Судовим розглядом на підставі доводів скарги встановлено, що прокуратурою м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000639 за заявою ОСОБА_3 від 25 червня 2014 року №325, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

01 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м. Києва з клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, просив орган досудового розслідування залучити його до участі кримінальному провадженні як потерпілого, вручити пам`ятку, допитати його в статусі потерпілого та долучити до матеріалів провадження певні документи.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 посилається на те, що уповноважена особа прокуратури м. Києва у визначений процесуальним законом строк не розглянула подане ним клопотання. Вказану вимогу заявник обґрунтовував ст. 220 КПК України.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні не визнаний, а відтак у відповідності до ст. 60 КПК України не наділений правом звертатись до слідчого чи прокурора з клопотанням у порядку ст. 220 КПК України. Крім того, слідчий суддя надає оцінку тій обставині, що заявляючи вимогу про визнання незаконною бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягає у не розгляді його клопотання у порядку ст. 220 КПК України, заявник одночасно заявляє вимогу про зобов`язання органу досудового розслідування визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, які за свої змістом є взаємовиключними.

Між тим, відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частиною 5 вказаної статті визначено що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається зі змісту клопотання від 01 вересня 2014 року, заявник просив орган досудового розслідування визнати його потерпілим у кримінальному проваджені з обґрунтуванням даних, які свідчать про те, що йому завдана шкода кримінальним правопорушенням.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбаченим цим Кодексом.

Разом з тим, прокуратурою м. Києва на спростування доводів, викладених у скарзі, не надано будь-яких доказів того, що заява ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні була розглянута у визначені процесуальним законом порядку та строк.

Таким чином, дослідивши обставини, викладені у скарзі, та враховуючи те, що суб`єктом оскарження в ході розгляду скарги не надано будь-яких доказів розгляду поданого ОСОБА_3 клопотання про визнання його потерпілим, слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав для часткового задоволення скарги, а саме в частині зобов`язання суб`єкта оскарження розглянути клопотання ОСОБА_3 у порядку, визначеному ст. 55 КПК України.

Керуючись ст. ст. 55, 220, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні №0000639, яка полягає у не розгляді клопотання та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №0000639 вирішити у порядку ст. 55 КПК України клопотання від 01 вересня 2014 року №4 в частині визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя