Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року 17 листопада 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

за участю представника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

за участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004113 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківська область, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого,одруженого . маючого неповнолітню дитину , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 21 грудня 2013 року близько 22 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «SEAT CORDOBA» д.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі в м. Харків по вул. Кірова поблизу будинку № 9 в напрямку пр-ту Московський зі швидкістю близько 60 км/год. Намагаючись здійснити обгін ліворуч рухомого у попутному з ним напрямку легкового автомобіля, який подавав сигнали про свій намір зміни напрямок руху праворуч, автомобіль під керуванням ОСОБА_7 виїхав лівими колесами на трамвайну колію, де наближаючись до пішохода ОСОБА_10 , проявивши неуважність та безпечність в конкретній дорожній обстановці, а саме ОСОБА_7 не вжив належних заходів в умовах виниклої небезпеки та допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на вище вказаного пішохода, який в той час, перетинаючи проїжджу частину дороги навпроти будинку № 9 по вул. Кірова м. Харків з права на ліво відносно руху автомобіля, вимушено зупинився на трамвайній колії, пропускаючи транспортні засоби, що рухалися вперед у зустрічному відносно автомобіля під керуванням ОСОБА_7 напрямку, та зробив декілька кроків назад, намагаючись не створювати перешкоду для дорожнього руху.

Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав згідно з висновком судово-медичної експертизи № 140-А/14 від 06.03.2014 року тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно мозкової травми за наявністю забійної рани теменно-потиличної області, крововиливів під оболонку головного мозку, забою головного мозку з очагами контузії обох лобних і правої скроневої долів, дифузним аксональним ушкодженням речовини головного мозку з очагом контузії мозолистого тіла, що кваліфікуються за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень як тяжкі тілесні ушкодження, по критерію небезпеки для життя; відкритого перелому лівої плечової кістки в середній треті зі зміщенням, що кваліфікується за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень як тяжке тілесне ушкодження, по критерію небезпеки для життя; закритого перелому лонної кістки зліва, закритого уламкового перелому обох кісток лівої голені в середній треті зі зміщенням, перелому мищелків великоберцової кістки зліва, що кваліфікується за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дорожньо-транспортна пригода та її наслідки у вигляді перерахованих тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_10 відповідно до висновків судових авто технічних експертиз від 26.11.2014 № 1086/14, від 27.11.2014 № 1101/14, від 11.12.2014 № 1172/14 та від 28.08. 2015 № 6178 /15 перебувають у причинному зв`язку з порушеннями вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, яких припустився ОСОБА_7 , управляючи транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 21.12.2013 року близько 22.30 год він їхав на автомобілі марки «SEAT CORDOBA»,разом з дружиною ОСОБА_11 та своєю малолітню дитиною по вул. Кірова в напрямку пр-ту Московського.

Попереду нього зліва від нього зі швидкістю приблизно 60 км/год їхав універсал темного кольору.

Під час руху автомобіль, що був попереду, ввімкнув правий поворот та почав робити маневр вправо, минувши припаркований автомобіль.

ОСОБА_7 почав зліва обїжджати автомобіль, що повертав праворуч,в зв`язку з чим перетнув одну трамвайну колію , в цей час на відстані приблизно 34 метри він побачив пішохода між двома коліями руху трамваїв .

Пішохід був одягнутий в темний одяг, спиною до його полоси руху та обличчям в протилежному напрямку,знаходження в данному місці пішохода було на безпечній відстані стосовно його руху, тому він продовжив рух.

В судовому засіданні обвинувачений вказав два відмінні показники , коли він побачив як пішохід ОСОБА_10 почав рухатися спиною назад, в напрямку руху його автомобіля та зробив декілька кроків, після цих дій ОСОБА_10 почав гальмувати ,але було запізно , внаслідок чого відбувся наїзд на нього лівою стороною його автомобіля, що склало з його слів спочатку 10 метрів , в подальшому в суді вказав на відстань приблизно 20 метрів.

Після наїзду пішохід впав перед автомобілем. Він одразу почав викликати швидку та міліцію. ОСОБА_7 також зазначив, що погодні умови на час ДТП були погані, та освітлення на ділянці проїжджої частини, де трапився наїзд було частково відсутнє, не працював один ліхтар. Реєстратор, що перебував в машині на момент ДТП, в подальшому перестав працювати і він його викинув. Повідомив, що допомагав грошима потерпілому у сумі 15000 грн, однак зробив це виключно в якості добровільної допомоги постраждалій людині .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2014 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та схемою до нього було встановлено ,що зі слів ОСОБА_11 21.12.2013 року близько 22:30, він рухався за кермом автомобіля марки «Сеат Кардоба» д.н. НОМЕР_1 по автодорозі в м. Харкові по вул.. Кірова в напрямку від пр.-та Гагаріна в сторону пр.-та Московського, зі швидкістю 60 км/год.

Проїхавши перехрестя вул.. Плеханівська та вул.. Кірова він не зупиняючись так як горів зелений світ світлофора продовжив рух свого автомобіля прямо по своїй смузі у правому крайньому ряді по напрямку його руху. В цей час попереду його автомобіля у попутному напрямку рухався легковий автомобіль з включеним правим поворотом, який хотів чи зупинитися чи повернути праворуч, йому не відомо. На що ОСОБА_7 з метою обгону вказаного автомобіля здійснив маневр по напрямку його руху та виїхав лівими колесами на трамвайні колії. Виїхав на трамвайну колію він продовжив обгоняти вказаний автомобіль, який на момент його обгону також рухався прямо. В цей час на зустрічній смузі рухались у потоці у зустрічному напрямку ОСОБА_7 транспортні засоби, з яких деякі рухались по трамвайним коліям з включеними фарами ближнього світла. Також попереду його автомобіля ОСОБА_7 побачив , що в районі зустрічної трамвайної колії стояв пішохід, який був одягнений у темний одяг і повернутий передньою частиною тулупа (обличчям) до проїжджої частини до зустрічної смуги, а до автомобіля ОСОБА_7 знаходився лівою частиною тулуба та спиною до смуги руху, по якій рухався ОСОБА_7 .

Вказаний пішохід пропускав транспортні засоби, які рухались праворуч від нього. Побачивши вказаного пішохода ОСОБА_7 зрозумів, що між його автомобілем та пішоходом достатній інтервал та продовжив рух автомобіля прямо. В той час коли він обганяв автомобіль який рухався в попутному напрямку і роз`їжджався з пішоходом, пішохід з місця своєї зупинки раптом почав рухатись назад, і зробив два три кроки заднім ходом.

Побачивши вказане ОСОБА_7 застосував екстрене гальмування, для того щоб уникнути наїзду на пішохода, але уникнути наїзду на пішохода не вдалося. Стався наїзд лівою передньою частиною автомобіля на пішохода.

Крім того ОСОБА_7 на слідчому експерименті вказав безпосередньо обставини ДТП, а саме вказав місце наїзду на пішохода розташоване на відстані 4,5 м від правого краю, проїжджої частини дороги та на відстані 7м від ближнього кута буд № 9 по вул. Кірова, по напрямку руху автомобіля Сеат. Місце, де знаходився пішохід до моменту початку руху назад розташовувалось на відстані 6,3 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху Сеат. Автомобіль Сеат рухався по вул. Кірова до наїзду на пішохода на відстані 2,5 м від правого краю проїжджої частини дороги до правого габариту автомобіля, зі швидкістю близько 60 км/год. Автомобіль, який рухався попереду автомобіля «Сеат» у попутному напрямку, на відстані 3,7 м від правого краю проїжджої частини дороги, до правого габариту автомобіля зі швидкістю близько 60 км/год. Дистанція між автомобілями марки «Сеат» та автомобілем, який рухався попереду в попутному напрямку, становила 10,1 м. Автомобіль марки «Сеат» перед наїздом на пішохода рухався на відстані 3 м від правого краю проїжджої частини дороги до правого габариту автомобіля. Як після маневру праворуч рухався попутній автомобіль ОСОБА_7 вказати не зміг. Водій автомобіля «Сеат» побачив пішохода, який знаходився на проїжджій частині дороги між трамвайними коліями на відстані 34,8 м від автомобіля. Пішохід від місця, де він стояв, до місця наїзду на нього автомобілем подолав 1,8 м за 1,7 сек. Пішохід з`явився в полі зору водія на відстані 34,8 м. До цього моменту з місця водія автомобіля «Сеат» не було видно стоячого пішохода, оскільки габарити попереду рухаючогося автомобіля закривали видимість пішохода. Праворуч по напрямку руху автомобіля «Сеат» у стоячому положенні під бордюром знаходився легковий автомобіль, розташування якого водій ОСОБА_7 вказати не зміг.

На підставі слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , зроблено висновок судово авто технічної експертизи № 1154/14 від 10.12.2014 року з вихідних даних які надав підозрюваний ОСОБА_7 , та встановлено,що

У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Сеат» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода виконанням вимог Правил дорожнього руху України.

В діях водія ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП.

Таким чином обвинувачений, будучи допитаним в ході судового розгляду , та під час участі в слідчому експерименті, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав та показав, що Правил дорожнього руху він не порушував, в конкретній дорожній ситуації вжив всі необхідні дії для запобігання наїзду на пішохода, прийняв екстрені заходи до гальмування автомобіля, вказав,що саме дії ОСОБА_10 були неправомірні в даній дорожній ситуації , не погодився з висновками судових авто технічних експертиз, проведених на досудовому розслідуванні та в суді , показами свідків ,протоколами слідчих дій, відповідно до яких підтверджується його вина .

Покази обвинуваченого як на стадії досудового розслідування ,за наслідками яких проводились процесуальні дії, досліджені в суді та покази та процесуальні дії за його участю в суді , суд вважає позиціє захисту ,спрямованою на уникнення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення .

Тоді як суд вважає,що вина обвинуваченого ОСОБА_7 встановлена і доведена

дослідженими доказами в суді, а саме :

З дослідженого під час судового розгляду протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і схеми ДТП до нього вбачаються зафіксовані технічні параметри, встановлені під час огляду місця ДТП, в тому числі напрямки руху по проїзній частині дороги із зазначенням смуг напрямку руху.

Так, протоколом огляду місця події від 22.12.2013 та планом-схемою до нього зафіксовано наступну інформацію з місця ДТП, яка в подальшому аналізувалась експертами.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.12.2013 року, який був розпочатий о 2 годині 48 хвилин слідчим за участю інспектора УДАІ ОСОБА_12 , понятих : ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у присутності ОСОБА_7 , в темну пору доби, без опадів, при температурі повітря +7?с в напрямку від вулиці Плеханівській до вулиці Б.Хмельницького.

Оглядом встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди на вулиці Кірова поблизу б.№9 по вулиці Плеханівський в м.Харкові, по прямій дорогі, дорожнє покриття мокре, для двох напрямів, шириною 14,3 м, смуга в напрямку огляду шириною 3,9 м., назустріч напрямку огляду 3,6 м., ширина розділяючої смуги 3,6 м., радіусу закруглення не має, до проїзної частини примикають праворуч та ліворуч бордюрні камені, далі за тротуаром розміщені будівлі. Координати місця пригоди вказані ОСОБА_7 . Місце пригоди не знаходиться у зоні дії дорожніх знаків. Ділянка дороги під час огляду неосвітлена, зі слів водія на момент події неосвітлена. Загальний стан видимості дороги 300м.

Слідів шин, гальмування, зіткнення, відокремлення від транспортного засобу не має. За ознаками напряму руху транспортного засобу за розташуванням після ДТП рухався автомобіль «СЕАТ» у бік за ходом. На дорозі біля переднього лівого габариту автомобіля «СЕАТ» виявлено пляма бурого кольору.

Оглядом транспортного засобу встановлено автомобіль «SEAT CORDOBA» номерний знак НОМЕР_1 , чорний, 2008 року випуску, пошкоджено передній лівий габарит автомобіля, а саме передня ліва фара, кришка капота, лобове скло. На транспортному засобі виявлені потертості на лівій частині автомобіля. Характер вантажу 2 пасажири.

Додатком до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.12.2013 року є схема ДТП яке трапилось 21.12.2013 року о 22:30 годині. Схема відображає положення автомобіля «SEAT CORDOBA» номерний знак НОМЕР_1 навпроти будинку №9 по вул..Кірова, плями бурого кольору, схожі на кров, з лівого переднього краю автомобіля, напрям руху автомобіля «SEAT CORDOBA» номерний знак НОМЕР_1 зі слів його водія ОСОБА_7 та первісний напрям руху пішохода ОСОБА_10 від узбіччя, на якому розташован будинок буд АДРЕСА_2 на протилежну сторону.

Показами свідка ОСОБА_15 , який пояснив суду, що 21.12.2013 близько 22.30 він їхав на автомобілі «ВАЗ 2105» по вул. Кірова. Під час свого руху на відстані приблизно 200 метрів побачив незрозумілий обєкт на дорозі, який освітив автомобіль який виїхав з вулиці Плеханівська та повернув на вул. Кирова . Посиливши уважність та пильність, ОСОБА_15 вжив заходи до зменшення швидкості ,приблизно за 50 метрів, коли швидкість його автомобіля складала майже 20 км/год, що було викликано умовами дорожньої обстановки,а саме наявність незрозумілого йому об`єкта на дорозі , з`ясував, що посередині дороги стоїть саме пішохід, який був одягнений в темний одяг і стояв невпевнено в напрямку його руху . У зв`язку з чим, свідок ще біль обережно та уважно їхав на даній ділянці дороги. Крім того зазначив , що у пішохода була можливість перейти дорогу,однак він чомусь не переходив дорогу ,як йому здалося він перебував встані алкогольного сп`яніння .

Свідок підтвердив несприятливі умови для дорожнього руху на ділянці, де сталося ДТП,а саме необхідність особливої уваги у учасників дорожнього руху, в зв`язку з темною порою доби, мокрого дорожнього покриття ,обмеженого електроосвітлення .

Коли ОСОБА_15 під`їхав майже впритул до потерпілого , на зустрічній смузі ліхтар не працював.

Під час його руху в напрямку потерпілого , по зустрічній смузі їхало два автомобілі. Один універсал, який ввімкнув правий поворот і почав здійснювати маневр вправо, а за ним їхав «SEAT CORDOBA», який ввімкнув лівий поворот та почав обганяти попередне авто, при чому лівими колесами перетнув трамвайну колію.

Свідок вказав , що в момент маневру ОСОБА_7 пішохід похитнувся, зробив 3 кроки назад і потрапив під колеса автомобіля, що рухався відносно нього по зустрічній смузі, тобто під колеса транспортного засобу ОСОБА_7 .

Протоколом слідчого експерименту від 18.11.2014 за участю свідка ОСОБА_15 , понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , експерта ОСОБА_18 та схемою до нього , згідно якого ОСОБА_19 пояснив та показав на місці в умовах найбільш наближених до обставин ДТП ,що він 21.12.2013 року близько 22:30 рухався за кермом свого автомобіля марки «ВАЗ 2105» д.н. НОМЕР_2 по автодорозі в м. Харкові вул.. Кірова, в напрямку від пр.-ту Московського в бік вул.. Плеханівської. Не доїжджаючи вул.. Плеханівської, неподалік буд № 9 по вул.. Кірова, ОСОБА_15 на проїжджій частині дороги між трамвайними коліями побачив якийсь силует на той час він не зрозумів, що саме це було. На що він зменшив швидкість автомобіля та продовжив рухатись в напрямку до вул.. Плеханівської.

В цей же час з вул.. Плеханівська на вул.. Кірова виїхав автомобіль, по зустрічній смузі і здійснивши маневр праворуч, світлом фар частково освітив вказаний силует. Після чого ОСОБА_15 зрозумів, що це стоїть пішохід,на що, він знову зменшив швидкість свого автомобіля та продовжив рухатись далі прямо не виїжджаючи на трамвайні колії.

В цей час йому на зустріч по зустрічній смузі рухались автомобілі, з яких один автомобіль включив поворот праворуч з метою з`їзду чи зупинки праворуч по напрямку свого руху, а позаду вказаного автомобіля, як зрозумів пізніше ОСОБА_15 рухався автомобіль марки «Сеат Кардоба» чорного кольору, який почав об`їжджати вказаний автомобіль ліворуч при цьому включив сигнал праворуч та виїхав лівим колесом на трамвайні колії та рухався прямо в напрямку вказаного пішохода. Коли вказаний автомобіль «Сеат Кардоба» під`їжджав ближче до пішохода і наблизився до нього на малу відстань, пішохід похилився назад і ногами почав втримувати рівновагу та йти назад, і йому здалося що останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В цей час пішохід зробив декілька кроків заднім кроком в напрямку вказаного автомобіля спиною, так як був повернутий спиною до смуги руху по якій рухався автомобіль «Сеат» і в цей час стався наїзд вказаним автомобілем лівою передньою частиною на пішохіда. В результаті наїзду на пішохода, останній підлетів на копот та лобове скло автомобіля, а після зупинки автомобіля «Сеат» впав на проїжджу частину дороги з лівого біку автомобіля. Освітлення проїжджої частини дороги в момент ДТП горіло гірше ніж в момент проведення слідчого експеременту

Свідок ОСОБА_19 самостійно вказував на місці обставини ДТП в результаті чого проводилось замірювання , а саме встановлено : місце наїзду на пішохода розташовувалося на проїжджій частині дороги на трамвайній колії, на відстані 4,5 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат» та на відстані 1,1 м від ближнього кута будинку №41 по вул. Плеханівській. Місце, де знаходився пішохід до моменту початку руху заднім кроком, розташовувалося на проїжджій частині дороги між трамвайними коліями на відстані 6,4 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат». Пішохід до наїзду на нього автомобілем рухався заднім кроком до місця наїзду спиною до автомобіля «Сеат» та до місця наїзду пройшов 1,9 м за 1,7 сек. Автомобіль марки «Сеат» до наїзду і в момент наїзду на пішохода розташовувався на відстані 4,6 м від лівого габариту автомобіля до правого краю проїжджої частини дороги. Автомобіль марки «Сеат» до наїзду і в момент наїзду на пішохода рухався з напрямку вул. Плеханівська лівими колесами по трамвайній колії, зі швидкістю 40 км/год на відстані 4,6 м від лівого габариту автомобіля, до правого краю проїжджої частини дороги, маневр не застосовував, до наїзду застосовував гальмування. Легковій автомобіль у попутному напрямку, який повертав праворуч по напрямку руху, відносно меж проїжджої частини розташовувався на відстані 2,6 м від лівого габариту автомобіля до правого краю дороги по напрямку руху автомобіля, рухався прямо, маневрів не застосовував. Видимість проїжджої частини дороги та пішохода не менше 100м. Автомобіль, який рухався попереду автомобіля марки «Сеат» не маневрував і рухався у правому крайньому ряді по напрямку свого руху поруч з бордюром, на трамвайну колію не виїжджав, та бачив як він рухався від перехрестя вул. Кірова та вул. Плеханівській.

Висновком авто технічної експертизи № 1101/14 від 27.11.2014 року з вихідних даних які надав свідок ОСОБА_15 під час слідчого експерименту, було встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобілю «Сеат» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Якщо виходити з моменту виникнення небезпеки для руху, що заданий, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Якщо виходити з моменту виникнення небезпеки для руху, що заданий у діях водія автомобілю «Сеат» ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, що відбулася.

Допитати потерпілого ОСОБА_10 у судовому засіданні не виявилось можливим через фізичний стан останнього, відповідна інформація про стан здоров`я ОСОБА_10 була надана суду представником потерпілого.

Однак судом досліджено в судовому засіданні слідчі експерименти за участю потерпілого ОСОБА_10 та за наслідками яких було призначено та

проведені судово-автотехнічні криміналістичні експертизи .

Так,згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2014 за участю потерпілого ОСОБА_10 та схемою було встановлено, що 21.12.2013 року близько 22:30 ОСОБА_10 знаходився поруч з проїжджою частиною дороги по вул.. Кірова, поруч з будинком № 9.

В цей час збирався перейти проїжу частину дороги, подивився ліворуч по напрямку свого руху, де на відстані від нього рухався автомобіль по проїзній частині дороги з напрямку пр.-та Гагаріна в напрямку пр.-та Московського. На що ОСОБА_10 впевнився у безпеці переходу проїжчої частини дороги та почав її переходити, з права на ліво по напрямку руху з боку пр.-та Гагаріна перейшовши першу половину проїзної частини дороги, він зупинився між трамвайними коліями, так як праворуч від нього рухались автомобілі і він почав їх пропускати. Праворуч від себе він бачив, що на відстані від нього по вул.. Кірова рухався легковий автомобіль у правому крайньому ряді поруч з бордюром, а за ним рухалась якась іномарка темного кольору. При цьому перший автомобіль з включеним поворотом праворуч по напрямку його руху. А темна іномарка рухалась за ним при цьому лівим габаритом виступила за габарити, автомобіля який рухався попереду, для водія вказаного автомобіля перешкод для видимості дорого і його на проїзній частині дороги не було. В цей час праворуч від нього автомобілі почали заїжджати лівими колесами на трамвайні колії і він злякавшись руху вказаних автомобілів зробив два кроки назад при цьому боковим зором бачив чорну іномарку, який здійснив на нього наїзд лівою передньою частиною автомобіля.

ОСОБА_10 на місці зазначив об`єктивну видимість проїжджої частини дороги та пішохода становить не менше 100 метрів. Місце наїзду на пішохода розташовувалося на проїжджій частині дороги на трамвайній колії, на відстані 4,4 м від правої межі проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат» та на відстані 1,4 м від ближнього кута будинку №41 по вул. Плеханівській. Місце, де знаходився пішохід до моменту початку руху заднім кроком, розташовувалося на проїжджій частині дороги між трамвайними коліями на відстані 6,3 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат». Пішохід заднім кроком до місця наїзду пройшов відстань 1,9 м за час2,8 сек., при цьому рухався спиною до смуги руху автомобіля «Сеат», прямо. Автомобіль марки «Сеат» до наїзду і в момент наїзду на пішохода розташовувався на відстані 4,6 м від лівого габариту автомобіля до правого краю проїжджої частини дороги. Автомобіль марки «Сеат» до наїзду і в момент наїзду на пішохода відносно меж проїжджої частини розташовувався на відстані 4,6 м від лівого габариту автомобіля, до правого краю проїжджої частини.Легковий автомобіль у попутному напрямку, який збирався повертати праворуч по напрямку руху, відносно меж проїжджої частини розташовувався на відстані 2,5 м від лівого габариту автомобіля до правого краю дороги.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2014 за участю потерпілого ОСОБА_20 під час якого ОСОБА_10 показав , що 21.12.2013 року близько 22:30, на автодорозі в м. Харкові по вул.. Кірова, близько буд № 9 відбулося ДТП, та доповнив та уточнив раніше надані покази, а саме, що водій автомобіля «Сеат Кардоба» на його погляд застосував гальмування під час наїзду на нього, але точно вказати не зміг, та вказане він не виключає.

Після чого замірами встановлено, що експериментним шляхом була заміряна швидкість автомобіля, яка склала 40 км/год.

На підставі протоколів слідчого експеримента від 05.12.2014 року з вихідних даних які надав потерпілий ОСОБА_10 , висновком експерта встановлено, у дорожній ситуації, що склалася. Водій автомобіля «Сеат» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-авто технічної експертизи № 1172/14 від 11.12.2014

з вихідних даних які надав потерпілий ОСОБА_10 :

У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Сеат» ОСОБА_7 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода виконанням п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічного зору, перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП.

Показами свідка ОСОБА_21 , яка пояснила суду, що 21.12.2013 року вона їхала разом з чоловіком в автомобілі «SEAT CORDOBA», сиділа спереду справа, дитина була на задньому сидінні. Вони їхали зі швидкістю 60 км/год.

Попереду, трохи зліва, як зазначила свідок, рухався автомобіль темного кольору приблизно з такою ж швидкістю. Рухались вони по вул. Кірова зі сторони пр-ту Гагаріна, переїхали перехрестя на зелений сигнал світлофора.

Свідок повідомила, що автомобіль, який був попереду ввімкнув правий поворот та почав здійснювати маневр вправо, в цей момент автомобіль, в якому перебувала вона, ввімкнув лівий поворот та почав зміщуватись на траєкторію руху попереднього автомобіля, лівими колесами перетнувши одну трамвайну колію, і в цей момент вона побачила пішохода посеред трамвайних колій.

Вони продовжили рух не гальмуючи, але пішохід за 10 метрів до автомобіля почав рухатись заднім ходом в напрямку руху до їх авто , після чого її чоловік почав гальмувати, але зупинити автомобіль не зміг і відбувся наїзд на пішохода.

До моменту наїзду інтервал між пішоходом та автомобілем, в якому вона перебувала, складав близько 1,5 метра. Також повідомила, що приймала участь у слідчому експерименті, під час якого за допомогою секундоміра встановлено швидкість руху пішохода заднім кроком, а також приблизний вигляд та рух автомобіля, що передував автомобілю обвинуваченого.

Місце наїзду на пішохода розташовувалося на проїжджій частині дороги на трамвайній колії, на відстані 4 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат» та на відстані 1,1 м від ближнього кута будинку №41 по вул. Плеханівській. Місце де знаходився пішохід до моменту початку руху заднім кроком, розташовувалося на проїжджій частині дороги між трамвайними коліями на відстані 6,3 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат». Пішохід до наїзду на нього автомобілем рухався заднім кроком до місця наїзду спиною до автомобіля «Сеат» та до місця наїзду пройшов 2,3 м за 1,7 сек. Пасажир ОСОБА_21 бачила пішохода, який знаходився на відстані 6,3 м від правого краю проїжджої частини дороги між трамвайними коліями, у перпендикулярному положенні, спиною до смуги руху по якій рухався автомобіль «Сеат» на відстані 32,4 м. Як рухався автомобіль марки «Сеат» до наїзду та в момент наїзду ОСОБА_21 вказати не змогла. Як рухався автомобіль попереду їхнього автомобіля у попутному напрямку, який збирався повертати праворуч, вказати не змогла, але видимість дороги він не закривав. Швидкість автомобіля становила близько 60 км/год. Видимість проїжджої частини дороги та пішохода не менше 100м. Автомобіль марки «Сеат» до моменту наїзду на пішохода застосував гальмування та маневр праворуч по напрямку його руху, та рухався до обгону попутного автомобіля у крайньому правому ряді.

Слідчим експериментом за участю ОСОБА_21 від 18.11.2014 року під час якого вона показала, що 21.12.2013 року близько о 22:30, вона рухалась в якості пасажира на передньому пасажирському кріслі в салоні автомобіля «Сеат Кардоба» д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився її чоловік ОСОБА_7 .. В цей час вони рухались по автодорозі м. Харкова вул.. Кірова в напрямку з пр.-та Гагаріна в напрямку пр.-та Московського, швидкість автомобіля становила близько 60 км/год., проїхавши перехрестя вул.. Кірова та вул. Плеханівської, попереду автомобіля в якому рухалась ОСОБА_21 рухався у попутньому напрямку легковий автомобіль, який включивши поворот праворуч збирався чи паркуватися чи заїжджати праворуч до будинків. На що ОСОБА_7 з метою об`їхати вказаний автомобіль виконав лівий поворот та почав обганяти вказаний автомобіль та виїхав лівими колесами на трамвайні колії та продовжив рух прямо. В цей час попереду їхнього автомобіля між трамвайними коліями на проїжджій частині дороги стояв пішохід у нерухомому положенні, спиною до смуги руху по якій рухався автомобіль в якому перебувала ОСОБА_21 .. Коли вони почали під`їжджати ближче до пішохода, останній почав йти заднім кроком у напрямку їхнього автомобіля. Побачивши вказане ОСОБА_7 для того, щоб уникнути наїзду на пішохода натиснув на гальма але наїзду на пішохода уникнути не вдалось. Стався наїзд на пішохода лівою передньою частиною автомобіля. При цьому до наїзду на пішохода ОСОБА_7 та в момент наїзду на пішохода здійснив маневр, під час гальмування праворуч. Також в момент наїзду на пішохода ОСОБА_7 ще повністю не обігнав автомобіль який рухався праворуч у по путньому напрямку . При цьому ліхтар на місті наїзду на пішохода не горів.

Шипова на місці показала,місце наїзду на пішохода розташовувалося на проїжджій частині дороги на трамвайній колії, на відстані 4 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат» та на відстані 1,1 м від ближнього кута будинку №41 по вул. Плеханівській.

Місце де знаходився пішохід до моменту початку руху заднім кроком, розташовувалося на проїжджій частині дороги між трамвайними коліями на відстані 6,3 м від правого краю проїжджої частини дороги по напрямку руху автомобіля «Сеат».

Пішохід до наїзду на нього автомобілем рухався заднім кроком до місця наїзду спиною до автомобіля «Сеат» та до місця наїзду пройшов 2,3 м за 1,7 сек.

Пасажир ОСОБА_21 бачила пішохода, який знаходився на відстані 6,3 м від правого краю проїжджої частини дороги між трамвайними коліями, у перпендикулярному положенні, спиною до смуги руху по якій рухався автомобіль «Сеат» на відстані 32,4 м.

Як рухався автомобіль марки «Сеат» до наїзду та в момент наїзду ОСОБА_21 вказати не змогла.

Як рухався автомобіль попереду їхнього автомобіля у попутному напрямку, який збирався повертати праворуч, вказати не змогла, але видимість дороги він не закривав.

Швидкість автомобіля становила близько 60 км/год.

Видимість проїжджої частини дороги та пішохода не менше 100м.

Автомобіль марки «Сеат» до моменту наїзду на пішохода застосував гальмування та маневр праворуч по напрямку його руху, та рухався до обгону попутного автомобіля у крайньому правому ряді.

Висновком авто технічної експертизи № 1086/14 від 26.11.2014 року Науково дослідного експертно криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області з вихідних даних які надала свідок ОСОБА_21 під час слідчого єксперимента та було встановлено,що

В даній дорожній обстановці водій автомобілю «Сеат» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Якщо виходити з моменту виникнення небезпеки руху, що заданий, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Якщо виходити з моменту виникнення небезпеки для руху, що заданий, у діях водія автомобілю «Сеат» ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, що відбулася.

Однак , суд критично ставиться до показів ОСОБА_22 ,яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 є особою зацікавленою і яка відповідно не бажає притягнення його до кримінальної відповідальності. Серед інших це і встановлена нею швидкість з якою рухався ОСОБА_7 ,не маючи відповідних навичок керування транспортним засобом та перебування її на місці пасажира, який унеможливлює відповідний контроль за швидкістю транспортного засобу,відстань яку вона зазначила з якої і вона і її чоловік побачили перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_10 ,що склала близько 30 метрів ,так і відстань в 10 метрів коли і вона і ОСОБА_7 побачили , як Берест почав рухатися назад відносно їх руху і коли ОСОБА_23 почав гальмувати,що в подальшому було спростовано висновками судово автотехнічних експертиз, як неспроможні,до обставин ДТП .

Крім того зі свідчень під час слідчого експерименті ОСОБА_22 вбачається ,що автомобіль який рухався перед ними огляду їм не обмежував . Також вказала, що автомобіль тільки визначився щодо наміру здійснити маневр вправо , а не здійснив поворот вправо , а автомобіль під управлінням ОСОБА_7 саме здійснював обгін попереднього автомобіля та продовжив рух по трамвайним коліям .

Свідок зазначила ,що жодних дій направлених на необхідність більш обережного чи пильного руху з боку ОСОБА_7 коли він побачив пішохода на трамвайних коліях не було .

Показами допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_18 який показав суду, що був залучений до слідчого експерименту за участю свідків в якості експерта,якого було залучено саме для необхідності встановлення всіх необхідних відомостей для подальшого проведення судово експертного дослідження .

Свідок повідомив, що під час слідчого експерименту були використані всі матеріали кримінального провадженн. Було визначено об`єктивну видимість, яка складала не менше 100 метрів. Ніхто з учасників слідчого експерименту не заперечував проти цього встановленого показника, не вказував на погану видимість. Швидкість руху автомобіля обвинуваченого також була встановлена за допомогою показань учасників слідчого експерименту. Також було встановлено момент виникнення небезпеки, а саме з моменту видимості пішохода на відстані 100 метрів від місця наїзду на нього. Додаткових матеріалів, як зазначив експерт, останній не потребував, дослідження проводив виключно з урахуванням всіх матеріалів кримінального провадження, серед інших огляд місця події.

В подальшому він робив висновок судово-технічних експертиз стосовно тих слідчих експериментів яких він приймав участь .

Показами допитаного в ході судового слідства експерта ОСОБА_24 який повідомив суду, що був залучений до проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого в якості експерта, після проводив судову авто технічну експертизу в даному кримінальному провадженні. Під час проведення слідчого експерименту використовувалися матеріали кримінального провадження. Було встановлено швидкість автомобіля обвинуваченого з його слів,о використано автомобілі, за допомогою яких було встановлено положення ТЗ на проїжджій частині, визначено об`єктивну видимість водієм пішохода, яка склала 34,8 метрів, ці данні були використані для визначення технічної можливості водія запобігти ДТП.

Додатковою судово-автотехнічною експертизою № 6178 від 28.08.2015 року, за результатами якої встановлено, що при умові, якщо на момент ДТП коефіцієнт зчеплення коліс автомобіля з дорожнім покриттям мав нижнє значення для даного стану покриття, показання обвинуваченого в процесі слідчого експерименту від 04.12.2014 відносно відстані, на якій він вперше побачив пішохода із-за габаритів автомобіля, що рухався попереду (34,8 м) з технічної точки зору являються неспроможними.

Неспроможними виявились й показання водія ОСОБА_7 дані в суді ,про те, що в момент початку руху пішохода автомобіль від місця наїзду знаходився на відстані 20 м при умові, що водій застосовував гальмування у зв`язку з початком руху пішохода та те, що автомобіль Сеат-Кордоба почав рухатися в загальмованому стані за 20 м до місця наїзду на пішохода.

Крім того, експерт також прийшов до висновку, що в даній ситуації водій ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п. 123 ПДРУ, при виникненні небезпеки з відстані 100 м до місця наїзду, він мав технічну можливість своєчасним гальмуванням, тобто виконанням вимог п.12.3 ПДР уникнути наїзду на пішохода, підтвердив, що дії водія не відповідали вимогам вказаної норми і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з пригодою.

Показами свідка ОСОБА_16 яка повідомила, що була залучена в якості понятого під час проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_21 підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката .

Впродовж слідчих експериментів, як вбачається з показань даного свідка, виникли розбіжності між показами свідків та обвинуваченого, а саме в тому що свідки, на відміну від обвинуваченого, вказували, що припаркованих автомобілів на проїжджій частині не було. Останньою також було зазначено про розбіжність в автомобілі, що рухався попереду обвинуваченого: за показаннями свідків під час слідчого експерименту це був ВАЗ 2104, натомість обвинувачений вказав, що це був «Рено» .

ОСОБА_16 в показах зазначила, що під час слідчого експерименту за участю свідків автомобіль, що рухався попереду обвинуваченого, не загорожував йому зону видимості пішохода.

Зовсім інша ситуація склалася під час слідчого експеременту з обвинуваченим, який розташував автомобілі таким чином, що до моменту наїзду на пішохода зона видимості пішохода була загорожена.

Не вказала ,щодо наявності зауважень від учасників слідчих єкспериментів,щодо невідповідностей внесених до протоколів відомостей .

Висновком судово-медичної експертизи №140-А/14 від 06.03.2014 у потерпілого ОСОБА_10 внаслідок ДТП мають місце тілесні ушкодження у вигляді:

- тяжкої закритої черепно мозкової травми за наявністю забійної рани теменно-потиличної області, крововиливів під оболонку головного мозку з очагом контузії обох лобних і правої скроневої долів, дифузним аксональним ушкодженням речовини головного мозку з очагом контузії мозолистого тіла, що кваліфікується за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень як ТЯЖКІ тілесні ушкодження, по критерію небезпеки для життя;

- відкритого перелому лівої плечевої кістки в середній треті зі зміщенням, що кваліфікується за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження, по критерію небезпеки для життя;

- закритого перелому лонної кістки зліва, закритого уламкового перелому обох кісток лівої голені в середній треті зі зміщенням, перелому мищеликів великоберцової кістки зліва, що кваліфікується за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості

Водійським посвідченням на імя ОСОБА_7 . серіяХАА номер НОМЕР_3 виданого ДАІ МВС Лозівського МРЄО ІДАІ в Харківській області 28.09.2001 року

Перевіряючи показання обвинуваченого про обставини наїзду на пішохода, дослідивши інші зібрані в порядку КПК України докази, у їх сукупності та на підставі аналізу, можна зробити висновок про неспроможність показів ОСОБА_7 обставинам дорожньо транспортної пригоди за участю пішохода ОСОБА_10 .

Невизнання вини ОСОБА_7 це лише форма захисту , спрямована на бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Докази, зібрані на підтвердження вини ОСОБА_7 та досліджені в судовому порядку, узгоджуються між собою, протиріч не містять , визнані судом допустимими та належними .

А наявність різних висновків судово-автотехнічних експертиз обумовлено різними вихідними даними , наданими як особами зацікавленими так і неупередженими стосовно учасників ДТП .

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_21 по вище зазначеним обставинам, як такі що направлені на захист її чоловіка з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Суд вважає достовірними тільки ті покази які підтверджені іншими доказами.

Суд вважає ,що слідчі експерименти проведені за участю свідків ,підозрюваного потерпілого, понятих експертів ,статистів , проведені у відповідності до КПК України в умовах найбільш наближених до умов ДТП . При проведенні даних процесуальних дій заяв та клопотань від учасників не заявлялось,тому будь які заяви свідків в суді ОСОБА_21 та ОСОБА_19 стосовно не встановлення експертним шляхом обєктивної видимості під час слідчих експериментів за їх участю ,на підставі якої було зроблено експертні висновки , суд вважає необґрунтованими ,як такі ,що не можуть бути оцінено в інший спосіб ,ніж шляхом дослідження в суді протоколів вказаних процесуальних дій .

Крім того дані заяви в суді спростовано , як показами експертів які зазначили що при відсутності необхідності проведення відповідного вимірювання , з урахуванням очевидних даних ,дані відомості вносяться приблизно , згідно протоколів вони зазначені як не менше 100 метрів ,тому суд вважає ,що станом на час проведення слідчих експериментів вони відповідали обьективним даним, крім того будь який зауважень щодо невідповідностей внесених в протокол обставин учасниками не заявлялось .

Крім того суд зазначає ,що дані відомості повністю підтверджено дослідженим в суді протоколом огляду місця події від 22.12.2013 року проведений близько 24години ночі ,за участю водія ОСОБА_7 та понятих , згідно якого загальний стан видимості дороги саме в день дорожньо транспортної пригоди за участю ОСОБА_10 становив 300 метрів , та були предметом оцінки судових експертів , за висновками яких як в дослідницькій так і в висновках експертів встановлена ,що видимість елементів дороги в міському електроосвітленні не може відрізнятись в одному і тому ж місці тому експерти виходили з умови видимості дороги не менше 100 метрів .

Таким чином суд дослідженими доказами спростовує доводи захисту щодо відсутності встановлення загального стану видимості дороги на час дорожньо- транпортної пригоди і вважає встановлену видимість дороги на якій рухався ОСОБА_7 не менше 100 метрів , як підтверджені свідками ОСОБА_19 та ОСОБА_11 даних ними під час слідчих експериментів , зазначаючи,що будь якого обмеження для водія ОСОБА_11 перебуванням перед ним автомобіля не було.

Крім того суд зазначає ,як вбачається зі слів ОСОБА_7 ним було допущено безпечне ставлення до відповідної дорожньої умови , а саме виявлення ним на трамвайних коліях пішохода ,не встановивши для себе що останній його бачить , а відповідно не вчинить дій в напрямку його руху , не встановивши умови з яких причин даний пішохід знаходиться на даному відрізку дороги, здійснивши маневр в наслідок якого він почав рухатися по трамвайним коліям ,він бачачи перед собою пішохода безпечно діє, а саме вважає безпечною дистанцію між ним та пішоходом , не повертається на полосу руху з дорожнім покриттям. Навіть маючи перевагу під час управління транспортним засобом перед пішоходом ОСОБА_10 , а саме можливість в міських умовах рухатися з допустимою швидкістю , в незабороненому для його руху шляху , не здійснив жодних дій , як це зробив за подібних умов свідок ОСОБА_19 , зменшив швидкість до умов можливості зупинитися не доїжджаючи до пішохода , не виїжджаючи на трамвайну колію, крім того під час слідчого експерименту ОСОБА_7 сам зазначив, що бачив, що автомобілі, що рухались в зустрічному до нього напрямку рухались по трамвайним коліям.

Навіть як слідує зі слів ОСОБА_11 ,що він рухався разом з автомобілем який йому передував з однаковою швидкістю в 60 км/год.,не встановивши для себе умови з яких останній мав за намір змінити свою траєкторію руку, здійснюючи маневр , а саме обгін транспортного засобу побачив перешкоду у вигляді пішохода , яку за висновками експертизи за умови руху його з зазначеною швидкістю він не зміг би уникнути, а при виявлені на безпечній відстані пішохода , не вжив заходів необхідних для можливості уникнути зіткнення з перешкодою. Щоб уникнути настання більш тяжких наслідків.

Суд дослідженими доказами спростовує доводи захисту щодо наявності доказів відсутності вини ОСОБА_7 викладених у висновках експертів а саме відсутності у ОСОБА_11 технічної можливості уникнути ДТП за участю Берест ,суд зазначає ,що дані висновки були зроблено виключно на підставі вихідних даних наданих виключно ОСОБА_11 і під час яких не було враховано дані надані іншими свідками та потерпілим .

Тоді як саме з показів інших свідків ,потерпілого , протоколів слідчих дій, експертами було встановлено наявність в діях ОСОБА_7 порушень Правил ДР ,що спричинили тяжкі наслідки ОСОБА_10 і були в причинному зв`язку з ДТП .

Суд дослідженими доказами спростовує доводи захисту щодо необхідності приймати судом як доказ , а саме технічно спроможними висновки експертиз, тільки в тій частині які тлумачаться на користь обвинуваченого , як такі що спростовано іншими дослідженими судом доказами, а саме показами свідків , протоколами процесуальних дій, висновків експертів ,за якими вихідними даними є інші ,ніж зі слів обвинуваченого відомості.

Суд зазначає,що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін що передбачає самостійне обстоювання їх правових позицій прав та свобод .

Сторони мають рівні права на збирання та подавання до суду доказів, стороною захисту не здійснено заходів направлених на отримання доказів ,щодо встановлення інших обставин ДТП , а навпаки було знищено відео реєстратор, який було встановлено у автомобілі ОСОБА_23 ,висновків експертизи щодо неможливості відтворення відомостей з реєстратора суду не надано . Автомобіль яким управляв ОСОБА_7 було реалізовано, що унеможливило проведення відповідних експертиз необхідних для встановлення обставин ДТП.

Доводи щодо неможливості прийняття протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_25 та висновків судово- криміналістичних експертиз за даними відомостями ,як неналежні та допустимі ,суд вважає необґрунтованими і такими, що відповідають вимогам КПК України.

Перевіряючи показання обвинуваченого про обставини наїзду на пішохода, суд дослідив інші зібрані в порядку КПК України докази, у сукупності та на підставі аналізу яких можна зробити висновок про непереконливість висунутої ОСОБА_7 версії.

Крім того, докази, зібрані на підтвердження вини ОСОБА_7 та досліджені в судовому порядку, узгоджуються між собою, протиріч не містять , визнані судом допустимими та належними .

Сторона захисту з метою уникнення обвинуваченого від відповідальності маючи висновки попередніх експертиз, після дачі останнім показів стосовно відстані на якій він почав гальмувати ,в своїх клопотаннях про призначення додаткових експертиз зазначав як вихідні дані відомості ,не зазначені в суді обвинуваченим ОСОБА_11 , а саме що ця відстань склала відстань більше ніж 20 метрів , в зв`язку з чим суд приймає до уваги саме відомості які було отримано від обвинуваченого в судовому засіданні , а саме визначення ним відстані, приблизно 20 метрів до потерпілого , за якою він прийняв заходи, а саме гальмування , з метою уникнення зіткнення його автомобіля з потерпілим.

Крім того суд враховує ,що обвинувачений в суді вказав що виїхавши на обгін на трамвайну колію приблизно на відстані 32 метри побачив пішохода , ,рухаючись зі швидкістю 60 кілометрів на годину , побачивши на трамвайних коліях пішохода не вчинив жодних заходів направлених на зменшення швидкості ,так як вважав що пішохід знаходиться відносно нього на безпечній дистанції близько 1,5 метра ,продовжив рух на тій же швидкості і перебуваючи на відстані відносно нього приблизно 10 метрів побачив ,що останній почав рух в його сторону, після того почав гальмувати.

Таким чином в судовому засіданні обвинувачений зазначив різні відстані в 10 та 20 метрів , стосовно однієї і тієї ж події ,тобто дії які ним вчинялися після зміни положення пішохода Берест на проїжджій частині, що вказує на непослідовність та неправдивість в його показах, що суд вважає такими, що направлені уникнення від відповідальності. Крім того дані покази ОСОБА_7 спростовані експертами та визнані як неспроможні.

Клопотань стосовно повноти і об`єктивності проведених по справі експертиз, сторонами кримінального провадження в процесі судового розгляду заявлено не було. Зазначений доказ, як і обставини того, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілий отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, сторонами кримінального провадження під час судового розгляду не оспорювались.

Суд вважає, висновки експертів науково обґрунтованим, зроблені на підставі ретельного аналізу наданих на експертне дослідження матеріалів кримінального провадження, а також узгоджується з зібраними в процесі досудового розслідування та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні фактичними даними.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що інкриміноване ОСОБА_7 звинувачення знайшло своє підтвердження в суді та встановлено місце, час та спосіб, а також фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення. Суд вважає вірною кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 286 КК України.

Оцінюючи досліджені по справі докази, які є логічними, послідовними, та об`єктивно відображають подію, з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, вони обґрунтовують та доводять вину ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням.

Висновки судових експертиз, отримані за результатами показань потерпілого, свідків та окремо обвинуваченого не можуть суперечити один одному, оскільки в їх основу покладені різні вихідні дані. Судом встановлено обставини кримінального правопорушення на підставі всіх наданих суду доказів .

Постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами законодавства України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту , а також про адміністративні правопорушення на транспорті , наголошено,що розгляд кримінального провадження ,за ознаками злочину ,передбаченого ст. 286 КК України має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту ,захисту життя та здоров`я людей їх майнових прав.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» та КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має неповнолітнього сина ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Із матеріалів досліджених в суді, вбачається ,що ОСОБА_7 , винним себе не визнав, суд вважає це позицією захисту, однак це вказує на відповідне ставлення ОСОБА_7 до скоєного, що свідчить, що обвинувачений у вчиненні злочину не розкаявся, а навпаки обвинувачений, вказує на неправомірність дій саме потерпілого в даній дорожньо - транспортній пригоді, не оцінюючи своїх дій.

В суді перед потерпілими та його близькими які здійснювали за ними догляд в зв`язку зі своїми неправомірними діями та наслідками дорожньо- транспортної пригоди не вибачився, але вказав, що їм співчуває, допомогу надав в розмірі 15000 грн, як благодійну, що суд вважає можливим зарахувати в частині матеріальних витрат понесених ОСОБА_10 , як відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд бере до уваги ступінь тяжкості злочину, скоєний ОСОБА_7 злочин відноситься, згідно ст. 12 КК України до тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілого ,який наполягав на суворій мірі покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_7 саме покарання в виді позбавлення волі на визначений судом термін як достатній та необхідний для можливість виправлення обвинуваченого за скоєний злочин .

При обранні міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує, що диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає два види наслідків - це спричинення смерті потерпілого або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, оскільки від скоєного ОСОБА_7 злочину наступили тяжкі наслідки, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в місцях позбавлення волі.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, в межах передбачених санкцією цієї статті і не може бути застосована ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбуття покарання з випробуванням.

В судовому засіданні обвинуваченим клопотання про застосування до нього ст. 1 «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», а саме як до особи яка має неповнолітнього сина не подавалось.

А тому суд вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування для ОСОБА_7 амністії, що не позбавляє ОСОБА_7 права звернутися в послідуючому до суду із клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

До суду потерпілий ОСОБА_10 надав цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_7 , та вказав що, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_7 він втратив здоров`я, став інвалідом 1-ї групи, значно втратив зір, ліва рука стала коротшою,довго лікувався , перебував у комі , мав неодноразові оперативні втручання та проходить тривалу реабілітацію ,що триває протягом майже двох років, набрав зайву вагу від прийомів медпрепаратів, має шрами на всьому тілі, має системні головні ,больові відчуття в голові та суглобах. Втратив свою роботу, де був співробітником 46 ДПРЧ ГУ ДСНСУ в Харківській області, та можливість заробляти, вимушений весь час лікуватися, приймати медпрепарати та шукати кошти на їх придбання, втратив можливість вести звичний спосіб життя.

Таким чином спричинену моральну шкоду оцінює ОСОБА_10 складає 200000,00 грн, а матеріальні витрати в розмірі 102 061 гривні 33 копійки .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 на законних підставах, маючи посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, керував автомобілем, то саме він, а не інші особи повинні нести відповідальність за завдану ним шкоду.

Судом встановлена та доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні, безпосередній причиний з`вязок між його неправомірними діями та завданою моральною шкодою ОСОБА_10 . Обвинувачений вину не визнає, але у судовому засіданні висловив свої співчуття потерпілому та його близьким .

Обставини щодо спричинення моральної шкоди потерпілий довів, а саме суд вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілим ОСОБА_10 моральної шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, які полягали в суттєвій зміні звичайного укладу його життя на час отримання ним тілесних ушкоджень та проходження лікування і реабілітації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я що вплинуло на його фізичний стан, пов`язаний з відчуттям болю, на час отримання травми, під час проведення лікування та реабілітації та на теперішній час.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдаванні за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року № 4 Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд врахувавши те, що ОСОБА_7 офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, вважає вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди доведеними але підлягаючими частковому задоволенню у сумі 100 000 грн.

В зв`язку з ДТП ОСОБА_10 було завдана матеріальна шкода , а саме понесені ним витрати на медичні препарати, медичне обладнання використане під час лікування та реабілітації ОСОБА_10 , яке підтверджене ,згідно аптечних чеків на суму 77311,33 грн, витрат понесених у ФОП « ОСОБА_27 » на суму 10500,00 грн., витрат понесених ОСОБА_10 в «Центрі доктора ОСОБА_28 » на суму 13250,00 грн., всього загальна сума майнової шкоди склала 101 061 грн .33 коп.

Відповідно до ст..60 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідач зазначив, що витрати на ліки та обладнання, які зазначені у чеках не підтверджуються призначенням лікарями, однак не надав жодних доказів які спростовують витрати які у вигляді фіскальних чеків надано позивачем .

Суд дослідивши медичні документи, зважаючи на тривалий час лікування, перебування у комі, оперативного неодноразового втручання, численні переломи, значну втрату зору, вважає доведеними витрати на медикаменти та реабілітацію та обґрунтованими за виключенням квитанції щодо благодійного внеску в медичних закладах на суму 1000, 00 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги майнової шкоди підлягають частковому задоволенню ,крім того суд вважає необхідним зарахувати сплачені ОСОБА_7 15000 гривень потерпілому в суму підлягаючої до стягнення матеріальної шкоди.

Також суд вважає доцільним і обґрунтованим витрати у ФОП « ОСОБА_27 » на обладнання відповідно до квитанції від 05.02.2014 на суму 10500 грн.

Відповідно до договору «Про надання медичних послуг» від 12.08.2015 року, «Центр доктора ОСОБА_28 » надає медичні послуги, в п.3.2.19 договору зазначається надання послуг з фізичної реабілітації. Дані послуги були призначені лікарями відповідно до виписок з амбулаторної карти ОСОБА_10 . Витрати на зазначені послуги підтверджуються квитанціями від 05.08.2014 року,12.08.2014року, 14.08.2015 року , від 19.01.2015 року на суму 12050,00 грн.

Суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, оскільки використання транспортного засобу, не є основним джерелом його доходів, крім того ОСОБА_7 не довів суду, про розуміння неправомірності свого вчинку, правильне розуміння правил дорожнього руху стосовно безпеки учасників дорожнього руху, в зв`язку з чим суд вважає необхідним позбавити його права керування на тривалий час.

Відповідно до ст.118 ч.1 п.3 КПК України, з ОСОБА_7 підлягає стягненню розмір витрат на залучення експерта: під час кримінального провадження експертами НДЕКЦ про ГУМВС України в Харківській області було проведено судово-автотехнічні експертизи вартість яких встановлена відповідно до довідок про витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні.

Оскільки на даний час залишається невідшкодованою завдана потерпілому моральна і матеріальна шкода, суд частково задовольняє позов потерпілому, тому з метою забезпечення виконання вироку в частині часткового задоволення цивільних позову ОСОБА_10 , не слід скасовувати заборону на відчуження майна обвинуваченого ,накладеною 21.01.2015 року ухвалою суду , а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не слід застосовувати, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора, але такого клопотання не було.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 31, 176, 369 - 371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «;Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 02 липня 2004 року "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів", п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року № 4, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3(три) роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди ,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 86061 гривню 33 коп. матеріальної шкоди, 100000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати на залучення експерта за проведення під час кримінального провадження експертами НДЕКЦ про ГУМВС України в Харківській області судово-автотехнічної єкспертизи № 1086/14 від 26.11.2014 року вартість проведення якої склала 589 гривень 68 копійок, судово-автотехнічно експертизи № 1101/14 від 27.11.2014 року вартість проведення якої склала 589 гривень 68 копійок, судово-автотехнічної експертизи № 1154/14 від 10.12.2014 року вартість проведення якої склала 589 гривень 68 копійок, судово-автотехнічної експертизи № 1153/14 від 10.12.2014 року вартість проведення якої склала 589 гривень 68 копійок, судово-автотехнічної експертизи № 1172/14 від 11.12.2014 року вартість проведення якої склала 589 гривень 68 копійок,додаткової 28.08.2015 № 6178 вартість проведення якої склала 3072 гривні , а всього на суму гривень 6929 гривні 40 ком .

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони на відчуження майна обвинуваченого, накладеною 21.01.2015 року ухвалою суду, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_3 продовжити до виконання ОСОБА_7 позовних вимог ОСОБА_10 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова с моменту його проголошення .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1