Провадження № 274/1891/15-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/250/15
І м е н е м У к р а ї н и
18.09.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
з участю секретаря . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1891/15-к про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичева Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, мачої на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5
законного пр-ка потерпілої . . . . . . . ОСОБА_6
обвинуваченої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
22.03.2015 року близько 03 год. 30 хв. в м. Бердичеві по вулиці Житомирській поруч з будинком № 43, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту в ОСОБА_3 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , підійшла до ОСОБА_5 та нанесла їй руками кілька ударів в область обличчя та один удар в область живота, в результаті чого остання впала на землю. В подальшому ОСОБА_3 нанесла кілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_5 , спричинивши останній фізичний біль, тобто застосувала насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров"я потерпілої. Після цього ОСОБА_3 сіла зверху на ОСОБА_5 та тримаючи лівою рукою обидві руки останньої, правою рукою з кишені штанів відкрито викрала мобільний телефон марки "Samsung S 7562" вартістю 900 грн., в пластмасовому чохлі вартістю 200 грн, споряджений сім-карткою "Київстар" вартістю 20 грн., сім-карткою "Лайф" вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 35 грн та карткою пам"яті ємністю 2 Гб. вартістю 110 грн.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винною, передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та показала, що точної дати не пам`ятає, в кінці весни цього року із своєю кумою була в нічному клубі. Коли вийшли з кафе, ОСОБА_5 йшла попереду, а вона з кумою позаду неї. Потерпіла йшла і сміялася. Вона вирішила, що та сміється з неї. Підійшла запитала. ОСОБА_5 заперечила, що сміялася, проте продовжувала сміятися далі.. Тоді вона не витримала і вдарила потерпілу декілька раз по обличчю, а потім в живіт. Від удару ОСОБА_5 впала. Сівши на неї зверху вдарила по обличчю ще близько двох раз, забрала з кишені штанів мобільний телефон і пішла в бік магазину «Вікотек». За нею слідом йшла ОСОБА_5 просила повернути мобільний телефон. Однак вона не віддала, а сіла в таксі і поїхала. На другий день мобільний телефон здала в ломбард, отримавши 800 гривень. Гроші витратила на дітей та купила собі штани. Флеш карта, дві сім карти, чохол до мобільного телефону залишились у неї дома. Їх вона вподальшому віддала працівникам міліції. В даний час телефон повернуто, вона повернула потерпілій новий.
Крім повного визнання вини обвинуваченою, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:
Так, потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що в березні 2015 року вона поверталася з нічного клубу до дому. Йдучи позаду неї ОСОБА_3 висловила претензії, що вона начебто сміється, та підійшовши до неї стала бити по обличчю, в живіт. Біля лікарні ОСОБА_3 взяла її за волосся, завела за зупинку. Нанесла удар в живіт від якого вона впала. Потім одною рукою утримуючи її руки, другою рукою забрала з кишені штанів мобільний телефон. Після цього вони пішла далі. По дорозі постійно просила ОСОБА_3 повернути телефон, але вона не слухала. Сіла на таксі і поїхала. Від нанесених ударів у неї була розбита губа, боліла голова, спина, руки. Через три тижні ОСОБА_3 повернула їй дві сім-карти, чохол до телефону, флеш-карту. В даний час обвинувачена повернула їй мобільний телефон, тому претензій до неї вона не має і не наполягає на суворому покаранні. Вважає можливим призначити умовне покарання.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.03.15, ОСОБА_5 заявила, що 22.03.15 близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_7 забрала належний їй телефон "Samsung Galaxy S" та не повернула його (т. 1, а.п. 8).
Відповідно до протоколу одночасного допиту осіб від 09.04.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 розповіла за яких обставин ОСОБА_3 заволоділа її мобільним телефоном, нанісши їй тілесні ушкодження. Зокрема, 22.03.2015 року, залишивши кафе «Молодіжний» близько 03 години вона пішла до дому. Позаду неї йшла ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . ОСОБА_3 почала до неї чіплятися. Під час словесного конфлікту нанесла їй близько 10 ударів в обличчя. Вона впала. ОСОБА_3 продовжувала ще наносити удари, а потім тримаючи її дві руки дістала з кишені мобільний телефон. Вона просила повернути, але ОСОБА_3 завдавши ще декілька ударів сіла в таксі і поїхала. Під час одночасного допиту ОСОБА_3 не заперечила обставин вказаних потерпілою (т. 1, а.п. 37-38);
Згідно протоколу огляду предметів від 10.04.2015 року, оглянуто речі надані ОСОБА_3 , а саме: сім-карту мобільного оператора «Київстар»; сім карту мобільного оператора «Лайф»; флеш-карту об`ємом пам`яті 2 гб.; пластмасовий чохол до мобільного телефону; договір № 058-15016149 від 22.03.2015 року про здачу в ПТ «Ломбард-Скарбниця» ОСОБА_3 мобільного телефону "Samsung S 7562" ( т.1, а.п.40).
Сім-карта мобільного оператора «Київстар»; сім карта мобільного оператора «Лайф»; флеш-карта об`ємом пам`яті 2 гб.; пластмасовий чохол до мобільного телефону; договір № 058-15016149 від 22.03.2015 року згідно постанови слідчого від 10.04.2015 року визнані як речові докази. Договір долучений до матеріалів кримінального провадження, інші речі повернуті потерпілій ( т.1, а.п.41).
Згідно договіру № 058-15016149 від 22.03.2015 року між ПТ «Ломбард-Скарбниця» та ОСОБА_3 стверджується здачу останньою мобільного телефону, належного потерпілій ОСОБА_5 ( т.1, а.п.42).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 107 від 16.04.2015 року, у ОСОБА_5 при дослідженні будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено ( т.1, а.п.45).
Вартість речей потерпілої ОСОБА_5 , якими незаконно заволоділа обвинувачена стверджується довідкою приватного підприємця ( т.1, а.п.46).
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи наведені докази в їхній сукупності, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання - ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.
Обвинувачена раніше не судима, проживає з матір`ю, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей. Вину у вчиненні злочину визнала повністю.
Обставинами, що відповідно до ст.66 ч.1 п.п.1, 2 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає: щире каяття, активнее сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжували б покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі.
В той же час, враховуючи обставини справи, особу винної, тяжкість злочину, думку потерпілої щодо міри покарання обвинуваченій, яка не наполягає на суворому покаранні, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченої моральної та матеріальної шкоди, суд відповідно до ст.326 КПК України залишає без розгляду, враховуючи, що цивільний позивач в судове засідання не з`явився.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п.3 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи..
Речові докази у кримінальному провадженні: сім карту мобільного оператора «Київстар»; сім карту мобільного оператора «Лайф»; флеш-карту об`ємом пам`яті 2 гб.; пластмасовий чохол до мобільного телефону, які згідно розписки повернуті потерпілій залишити власниці ОСОБА_5 ; договір № 058-15016149 від 22.03.2015 року - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_3 - не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: