Справа № 11а-885/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.166, ч.2 ст.167 КК України Доповідач: Романюк М.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді Галина В.П.,

суддів Романюка М.Ф., Урдюк Т.М.,

з участю: прокурора Телепко В.В.,

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Львові кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Сокальського району Львівської області та апеляцією потерпілого ОСОБА_2 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2010року,

встановила:

Цією постановою закрито кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ст.166 ч.3, ст. 167 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) та звільнено її від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

На постанову районного суду помічник прокурора Сокальського районного району Львівської області подав апеляцію в якій просить постанову районного суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки при винесенні постанови районним судом не прийнято рішення щодо заявленого потерпілим цивільного позову на суму 375 822 грн. та не розяснено потерпілому порядок пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства у звязку із закриттям справи.

В своїй апеляції потерпілий ОСОБА_2 просить постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2010 року про закриття кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 166 ч.3, 167 ч 2 КК України змінити, вирішити питання щодо задоволення цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 В обгрунтування апеляції потерпілий покликається на те, що при закритті кримінальної справи суд зобов'язаний був вирішити питання відшкодування завданої потерпілому матеріальної та моральної шкоди. Судом не було роз'яснено та не надано можливості потерпілому підтримувати обвинувачення в суді, згідно ст.267 КПК України. Відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" від 02.07.2004 р. № 13, цивільний позов може бути залишений судом без розгляду лише у двох випадках, якщо не з'явився в судове засідання цивільний позивач або його представник (ст.291 КПК України), за винятком випадків, застережених у ч.2 ст. 291 КПК України, а також коли підсудного виправдано за відсутністю в його діях складу злочину (ст. 328 КПК України) Обидва випадки не мали місця в даній кримінальній справі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора та потерпілого в підтримання внесених апеляцій, вивчивши матеріали справи та розглянувши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляції те підлягають до задоволення із наступних підстав.

Згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК, здійснює виключно суд у порядку, встановленому статтями 6, 7, 7-1, 7-2, 8-10, 11-1 КПК, під час попереднього та судового розгляду справи, апеляційного, касаційного і виключного провадження відповідно до статей 248, 282, 376, 400-1 та п. 2 ч. 1 ст. 400-4 КПК. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обовязковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК.

Судом першої інстанції було встановлено, що злочині діяння інкриміновані ОСОБА_3 органом досудового слідства за період жовтень 1999 року та січень - лютий 2000 року та на момент винесення оскаржуваної постанови сплив строк встановлений ст. 49 КК України.

Таким чином, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК за винятком випадків вказаних і цій статті, та відповідно до ст. 11-1 КПК є обовязком суду, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно застосовано норми кримінально-процесуального законодавства та закрито кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ст.166 ч.3, ст.167 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) із звільненням її від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Щодо покликань апелянта ОСОБА_2 про залишення його цивільного позову без розгляду , то такі спростовується змістом резолютивної частини оскаржуваної постанови де відсутні відомості про залишення цивільного позову ОСОБА_2 без розгляду.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_2 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Будь яких інших порушень кримінально-процесуального законодавства колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що постанова Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2010 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 382 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2010 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ст.166 ч.3, ст.167 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності - залишити без змін, а апеляції ОСОБА_2 га прокурора - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6