Справа № 300/344/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.01.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_5 , обвинувачених- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Воловецького району ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Воловецького районного суду від 14 вересня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, працюючий слюсарем ПАТ «Мукачівський завод «Точприлад», раніше судимий Воловецьким районним судом: 26.06.2006 року за ч.3 ст.357 КК України до 1 місяця арешту, на підставі ст. 105 КК України звільнений від покарання з призначенням примусових мір виховного характеру; 12.06.2007 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки; 08.10.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу 850 грн.; 14.11.2013 року за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт; 25.06.2014 року за ч.1 ст.316, ч.1 ст.309 КК України відповідно до ст.70 КК України до 1 року шести місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 та ч.1 ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Воловецького районного суду від 25.06.2014 року та за сукупністю цих вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з часу затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 обрано у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу, але не більше двох місяців з дня постановлення вироку, з покладення обов`язків, передбачених п.п.3,5 ч.5 ст.194 КПК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, у відповідності до ст.89 КК України не судимий,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь держави солідарно процесуальні витрати в сумі 442, 52 грн. за проведення судових експертиз.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 11.11.2014 року близько 23.30 години шляхом зняття навісного замка на вхідних дверях, проник у гараж по АДРЕСА_1 , в якому за допомогою пилки по металу, розпиляв дугу на навісному замку дверцят сейфа, звідки таємно викрав 2000 грн., які знаходились у гаманці, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 31.10.2014 року близько 23.00 години повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях, проникли у підвальне приміщення належне ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали : 8 пляшок малинового сиропу, місткістю 0,5 л. кожна, вартістю 25 грн. за одну пляшку, на загальну суму - 200 грн.; 8 банок сиру «Бризни», місткістю 0,5 л. кожна, вартістю 60грн. за одну банку, на загальну суму 480 грн.; 10 банок консервованих грибів «Корбани», місткістю 1 л. кожна, вартістю 150 грн. за одну банку, на загальну суму 1500 грн.; 6 банок консервованих грибів «Боровик», місткістю 0,5л., вартістю 60 грн. за одну банку, на загальну суму - 360 грн.; 8 банок вишневого варення, місткістю 0,5 л., вартістю 25 грн. за одну банку, на загальну суму 200 грн.; 4 банки яфинового варення, місткістю 0,5л., вартістю 25 грн. за одну банку, на загальну суму - 80 грн.; 3 банки обліпихового варення, місткістю 0,5л., вартістю 50 грн.за одну банку, на загальну суму 150 грн.; 4 банки консервованих помідор огірків та помідор «Асорті», місткістю 1,5 л., вартістю 30 грн. за одну банку, на загальну суму 90 грн.; 1 банку засоленого свинячого сала, місткістю 4 л., вагою 2 кг., вартістю 76 грн.; 15 кг. картоплі вартістю 60 грн., чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3196 грн.
Також 07.12.2014 року близько 23.30 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом злому навісного та врізного замків на вхідних дверях, проникли у підвальне приміщення, належне ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали : 15 банок клубнічного варення, місткістю 0.5 л., вартістю 20 грн. за одну банку, на загальну суму 300 грн; 15 банок вишневого варення, місткістю 0.5 л., вартістю 25 грн. за одну банку, на загальну суму 375 грн; 15 банок маринованих огірків, місткістю 1 л., вартістю 25 грн. за одну банку, на загальну суму 375 грн; 8 банок маринованих помідорів, місткістю 3 л., вартістю 60 грн. за одну банку, на загальну суму 480 грн; 10 банок баклажанів, місткістю 1 л., вартістю 35 грн. за одну банку, на загальну суму 350 грн; 3 банки малинового сиропу, місткістю 0.5 л., вартістю 20 грн. за одну банку, на загальну суму 60 грн; 8 банок виноградного компоту, місткістю 3л., вартістю 35 грн. за одну банку, на загальну суму 280 грн; 10 банок аджики з помідорів і перцю, місткістю 0.5 л., вартістю 18 грн. за одну банку, на загальну суму 180 грн; чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2400 грн.
Вечером 08.02.2015 року близько 20.00 години ОСОБА_6 за попередньою змовою із своїм братом ОСОБА_13 , стосовно якого ухвалою Воловецького районного суду від 01.09.2015 року застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу, повторно, шляхом злому врізного замка на вхідних дверях, проникли у квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали телевізор марки «Digital» моделі DL-22J108, вартістю 1218 грн.
Також 09.02.2015 року близько 11.00 години ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , через незачинені двері повторно проникли у квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали пральну машину марки «Indesitw 43 t», вартістю 1200 грн., спричинивши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2418 грн.
Крім того, 27.02.2015 року близько 19.30 години ОСОБА_6 шляхом відкриття вхідних дверей проник до коридору будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно викрав бензопилу марки «STIHL MS 180» вартістю 2800 грн., чим завдав ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.
В уточненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити щодо нього новий вирок. Вказує, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 по епізоду крадіжки бензопили у ОСОБА_15 поверхові, грунтуються на припущеннях і підтверджуються лише непрямими доказами та суперечливими показаннями свідка, а зізнання ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину на досудовому слідстві пов`язано із застосуванням до нього тиску, відтак об`єктивних доказів доведеності вини обвинуваченого у вказаному злочині у справі немає. Зазначає також, що судом першої інстанції не оглянуті речові докази у справі, а також не взято уваги те, що потерпілі не мають матеріальних претензій до ОСОБА_6 . Крім того, зазначає, що стягнення судом першої інстанції процесуальних витрат з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку не відповідає вимогам закону.
У зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинувачених та призначену їм міру покарання, просив змінити вирок, у частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат у справі в розмірі 442 грн. 52 коп. за проведення судових експертиз і стягнути такі з ОСОБА_6 . В решті вирок суду залишити без зміни.
Іншими учасниками судового розгляду апеляції не подавались.
Заслухавши доповідь судді, промови захисника ОСОБА_9 , прокурора, які підтримали доводи своїх уточнених та змінених апеляційних скарг, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Разом з тим, як видно із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнавав повністю і фактичні обставини справи не оскаржував. ОСОБА_6 також визнавав свою вину за винятком крадіжки бензопили. В апеляційній скарзі прокурора фактичні обставини не оспорюються, а в апеляції захисника ОСОБА_9 оскаржуються лише обставини щодо викрадення ОСОБА_6 бензопили у потерпілого ОСОБА_15 , тому апеляційним судом підлягають перевірці зазначені в апеляційних скаргах обставини.
Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 на те, що судовий розгляд провадження щодо ОСОБА_6 по епізоду крадіжки ним бензопили проведено поверхово і такий грунтується на припущеннях та підтверджуються лише непрямими доказами, суперечливими показаннями свідка, є необґрунтованими. Викладені в уточненій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 заперечення проти звинувачення ОСОБА_6 по вказаному епізоду детально розглядались судом і спростовані наведеними у вироку доказами.
Так, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованої йому крадіжки бензопили, поєднаної із проникненням у будинок потерпілого ОСОБА_15 відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.
ОСОБА_6 у судовому засіданні вину за вищевказаним епізодом обвинувачення не визнав.
Однак, із матеріалів кримінального провадження видно, що судом першої інстанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, досліджено усі наявні докази у справі, дано їм належну правову оцінку.
Згідно вироку, винуватість ОСОБА_6 підтверджено наведеними показаннями свідка ОСОБА_16 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні. Зокрема, свідок ОСОБА_16 ствердив, що 27.02.2015 року близько 20.20 години по вул..Карпатській в смт.Воловець бачив прямуючого йому на зустріч ОСОБА_6 з бензопилою оранжевого кольору в руках.
Вина ОСОБА_6 в сукупності з показами цього свідка підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Як видно з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.04.2015 року за участю ОСОБА_6 , останній зазначив всі обставини вчинених ним крадіжок, в тому числі і крадіжки бензопили марки «STIHL MS 180» з будинку АДРЕСА_4 , що мала місце 27.02.2015 року близько 19.30 години.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 проведений в присутності його захисника ОСОБА_9 та у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону і жодних зауважень зі сторони його учасників щодо проведення слідчих дій не було, що засвідчено в тому числі підписами понятих.
Згідно експертного висновку ОМ-44 від 26.03.2015 року вартість бензопили марки «STIHL MS 180» станом на 27.02.2015 року складала 2800 грн.
Таким чином, дослідивши в судовому засіданні усі докази у справі та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції вірно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним крадіжки належної ОСОБА_15 бензопили марки «STIHL MS 180» з будинку АДРЕСА_4 , відтак в його діях міститься склад злочину, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Посилання захисника ОСОБА_6 захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що в основу вироку по вказаному епізоду суд допустив припущення, є необґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи і доказах, які досліджено судом.
З матеріалів кримінального провадження видно, що твердження захисника ОСОБА_9 , викладені в її апеляційній скарзі щодо недоведеності винуватості ОСОБА_6 по епізоду крадіжки 27.02.2015 року бензопили, є аналогічними тим, що обвинувачений вже висловлював у суді першої інстанції. Згідно вироку, зазначені твердження визнані такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження. Свої висновки суд належним чином мотивував і вони підтверджені перевіреними і належно оціненими доказами. В апеляційній та уточненій скарзі захисника ОСОБА_9 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду за обговорюваними твердженнями .
Не можуть бути взятими до уваги і твердження обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , яка підтримала позиції останніх в апеляційному суді про непричетність їх до вчинення інших епізодів обвинувачення, оскільки ОСОБА_7 вирок не оскаржував, а ОСОБА_6 погодився з апеляцією свого захисника.
Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом не доцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Відтворенням аудіо запису фіксування судового засідання, перевіреними в судовому засіданні апеляційного суду спростовано твердження захисника ОСОБА_9 про те, що головуючим- суддею у процесі було проголошено застосування до ОСОБА_6 положень ст..75 КК України із звільненням його від відбування покарання.
Вивченням матеріалів кримінального провадження також встановлено, що 02.06.2015 року ОСОБА_6 подав до суду першої інстанції заяву про застосування щодо нього фізичного тиску на досудовому слідстві, однак 21.08.2015 року письмово звернувся до суду не розглядати таку. Отже, доводи захисника ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_6 фізичного тиску на досудовому слідстві, є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, аудіо запису фіксування судового процесу, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, будь яких клопотань від обвинуваченого чи його захисника про дослідження додаткових доказів, не надходило.
Доводи ж захисника ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції не оглянуто речові докази у справі, що на думку апелянта є неприпустимим, є безпідставними, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів, викладених захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що винуватість ОСОБА_6 по епізоду крадіжки бензопили грунтуються на припущеннях та підтверджуються лише непрямими доказами надано не було ні обвинуваченим, ні захисником, і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.
Як видно із вироку при обранні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику, обставини за яких було вчинено злочин, в тому числі й відсутність цивільних позовів, і призначив йому покарання згідно санкції ч.3 ст.185 КК України.
Таке покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст.412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку з поміж іншого, зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України та роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпіла від злочину та судових витрат» у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини кожного із засуджених.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, за епізодом крадіжки ОСОБА_6 грошей з сейфа, з проникненням до гаража по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 проводилась трасологічна експертиза, вартістю 245, 96 грн. За епізодом крадіжки, вчиненої ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_13 пральної машини та телевізора, належних ОСОБА_14 з квартири АДРЕСА_3 - проводилась товарознавча експертиза, вартістю 196, 56 грн.
Проте, ухвалюючи вирок, суд всупереч вимогам закону прийняв рішення про стягнення із обвинувачених ОСОБА_17 та Гукливського на користь держави судових витрат в солідарному порядку.
За таких обставин, змінена апеляційна скарга прокурора та апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в частині невідповідності вимогам закону стягнення судових витрат з обвинувачених в солідарному порядку - підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - зміни, оскільки це не погіршує становище підсудних.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Воловецького району ОСОБА_8 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Воловецького районного суду від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процуесуальні витрати в сумі 442, 52 грн. за проведення судових експертиз.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: