Номер провадження: 11-кп/785/818/15
Номер справи місцевого суду: 523/3418/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.08.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, освіта середня, працює малярем на СТО, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

засуджений за ст. 309 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 3 роки з покладенням певних обов`язків, передбачених пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Вироком вирішене питання щодо речових доказів та судових витрат по справі, -

встановив:
вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту в особливо великих розмірах, вчинене за наступних обставин.

В кінці жовтня 2014 року, більш точний час досудовим слідством не встановлений. ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Люстдорфська дорога, б. 27/58 у м. Одесі у невстановленої досудовим слідством особи на ім`я ОСОБА_9 , незаконно придбав 15 кілограмів наркотичного засобу за 20000 гривень, який став незаконно зберігати за місцем своєї роботи, а саме у малярному цеху №3, який він орендував по вул. Люстдорфська дорога, 27/58 у м. Одесі для подальшого особистого вживання без мети збуту. 22.12.2014 року в період часу з 11:30 години по 13:00 годину за вищевказаною адресою був проведений санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено два полімерних мішки чорного та білого кольору з речовиною рослинного походження вагою 1555г., 2188г., 1975г., 665г., 10131г., яка згідно висновку експертизи № 1733 від 11.02.2015 року відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонено - канабіс, масою по сухому залишку 1369,79г., 1934,19г., 1738г., 586,26г., 8921,35г. загальна маса якого становить 14549,59г.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.3 ст. 309 КК України, у зв`язку з істотним порушенням закону України про кримінальну відповідальність, кримінального процесуального законодавства та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що:

- дії ОСОБА_7 , враховуючи великий або особливо великий розмір, слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 309 і ч. 3 ст. 307 КК України, що судом не було зроблено чим суд, на думку прокурора, допустив порушення закону України про кримінальну відповідальність;

- вважає, що встановлені судом обставини свідчать про неповноту проведеного розслідування та проте, що обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, зокрема у вступній та мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_7 працює малярем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, при цьому в обвинувальному акті вказано, що він не працює і не одружений. Прокурор вважає, що в підготовчому засіданні суд не скористався правом, передбачений ч. 3 ст. 314 КПК України, та не повернув обвинувальний акт прокурору, враховуючи наведені вище обставини.

- приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України суд не навів підстави та не вмотивував застосування вказаної норми закону;

- вирішуючи питання щодо кваліфікації дії обвинуваченого, суд на думку прокурора, не надав належної оцінки діям ОСОБА_7 , «не прийняв до уваги вчинення ним тяжкого злочину, який не вірно кваліфіковано органом досудового розслідування»;

- розгляд відбувався в скороченому порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, але вважає що допитаний обвинувачений був поверхово, «без виконання завдань покладених на учасників судового провадження, щодо повноти та об`єктивності розгляду та призвело до упущення виконання завдання кримінального і судового провадження, а також викрити ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, які виходять з дій обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення».

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора в повному обсязі і просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого і його захисника адвоката ОСОБА_8 , які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального закону, перевіривши матеріали провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни в зв`язку із таким.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частина 3 вказаної норми закону передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З журналу судового засідання і запису аудіо фіксації судового засідання вбачається, що в суді першої інстанції приймав участь прокурор ОСОБА_10 - процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні, який затвердив обвинувальний акт і спрямував його до суду.

В підготовчому судовому засіданні також приймав участь прокурор ОСОБА_10 і просив суд обвинувальний акт призначити до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам чинного КПК України і відсутні підстави для його повернення.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті прокурор запропонував суду провести дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений вину свою визнав у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі і дав відповідні показання суду. При допиті обвинуваченому задавали питання суд і прокурор з ціллю повного уточнення всіх обставин вчинення ним злочину, який йому інкриміновано. (а.с. 1, 15, 33-35, 40-41)

В зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги прокурора щодо того, що розгляд відбувався в скороченому порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України незаконно, обвинувачений був допитаний в суді поверхово, що призвело до неповноти судового провадження та «призвело до упущення виконання завдання кримінального і судового провадження, а також можливості викрити ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, які виходять з дій обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення», суперечать вимогам чинного законодавства, не підтверджені доказами, а тому не підлягають задоволенню в цій частині.

Також не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не мав призначати обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки із змісту обвинувального акту вбачалося, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, тобто злочин, передбачений ст. 307 ч. 3 КК України, ніж те, що йому було пред`явлено. Так, обвинувальний акт може бути повернутий тільки за умови, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальним дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні не допускається. В даному випадку формальних підстав для повернення обвинувального акту не було, про що зазначив і прокурор в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті були зазначено відомості про обвинуваченого, що він не одружений, не працюючий, а у вироку інші, не мають формальних підстав для повернення обвинувального акту , оскільки суд зазначає у вироку ті дані про особу, які він встановить в судовому засіданні, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, окрім визнання ним самим своєї вини в повному обсязі, також підтверджуються доказами, дослідженими судом в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 309 КК України правильно, оскільки він незаконно придбав, зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб без мети збуту, в особливо великих розмірах.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильної кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 злочину та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину, відсутності мотивів призначення судом першої інстанції покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження доказами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого: що він не судимий і не притягувався до кримінальної відповідальності, вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, працевлаштований є приватним підприємцем, виховує і утримує двох неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, дружину. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав повне визнання обвинуваченим своєї вини та його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

В своїй промові в судових дебатах прокурор попросив суд визнати ОСОБА_7 винним за ст. 309 ч. 3 КК України на призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки. (а.с. 40-41)

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що не підтверджені доказами доводи апеляційної скарги прокурора щодо того, що судом першої інстанції невмотивовано рішення про можливість застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, а тому в цій частині апеляційна скарга також не підлягає задоволенню.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження, а інших прокурором не представлено, тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області
постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4