Справа № 521/8268/13-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/279/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Тарутинського району с. Петровсталь, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)22.12.1999 року Одеським обласний судом за ч. 3 ст. 142, ст. 17, п. а ст. 93, ст. 17 ч. 1 ст. 215-3, ст. 191 ст. 42 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна; 2)31.07.2007 року Ореховським р/с Запорізької області за ч. 1 ст. 393 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 3)14.09.2011 року Тарутинським р/с Одеської області за ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; звільнення з місць позбавлення волі 17.01.2013 року умовно-достроково на 2 місяці 17 днів, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
28 березня 2013 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, тобто діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, за допомогою насилля небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, прийшов до квартири АДРЕСА_2 за місцем мешкання сім`ї ОСОБА_8 . Знаходячись у квартирі, розуміючи, що власників квартири вдома не має, діючи умисно, погрожуючи застосуванням насилля небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , в тому числі за допомогою ножа, зв`язав руки та ноги мотузкою для білизни потерпілому та застосував насильство до останнього, що виразилося в завданні ударів кулаками рук та ніг, в область голови та тулуба потерпілого. Далі ОСОБА_6 , подавивши волю потерпілого до супротиву, діючи з корисливих мотивів заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном фірми «Нокіа С201», вартістю 800 гривень, з сім картою «Київстар», яка майнової цінності не представляє, мобільним телефоном марки «Нокіа 2300», який майнової цінності не представляє, спортивною сумкою, яка майнової цінності не представляє, а всього заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 800 гривень. В той же час, під час вчинення розбійного нападу на ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 заволодів майном потерпілої ОСОБА_4 , яке знаходилось в квартирі останньої, а саме: ноутбуком фірми «Самсунг», вартістю 5 800 гривень; сумкою від ноутбуку, вартістю 280 гривень; фотоапаратом фірми «Нікон» вартістю 800 гривень; фотоапаратом фірми «Кодак» вартістю 1200 гривень, грошовими коштами в сумі 31 гривня 25 копійок, а всього заволодів майном потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 8 111, 25 гривень. Після скоєного злочину обвинувачений ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном, яким заволодів під час розбійного нападу на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав повністю та показав, що 28.03.2013 року приблизно о 17 годині він за попередньою домовленістю прийшов за місцем проживання сім`ї ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 . Чоловік на ім`я ОСОБА_9 (чоловік потерпілої ОСОБА_4 ), прізвище якого він не знає, пообіцяв йому позичити грошові кошти в сумі приблизно 1000 гривень, для заправки його транспортного засобу. Прийшовши за вказаною адресою, він побачив, що у квартирі знаходиться раніше незнайомий йому чоловік, як в подальшому він дізнався ОСОБА_5 , який запросив його до квартири. У квартирі також знаходилась дитина приблизно віком три чотири роки. Під час розмови з ОСОБА_5 , останній сказав, що ОСОБА_4 може подати позов або звернутись в міліцію з заявою на ОСОБА_6 . Мотиви звернення, ОСОБА_6 фактично не зрозумів. Під час їх розмови до кімнати заходила дитина, однак одразу ж вийшла. Після не тривалої бесіди, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов у ванну кімнату, таємно викрав майно, яке знаходилось в квартирі, а саме: два мобільні телефони, ноутбук, сумку від ноутбуку та фотоапарат. Після цього, непомітно вийшов з квартири. Будь-яких конфліктів під час знаходження у вказаній квартирі, а також під час спілкування з ОСОБА_5 у нього не було. Він нікого не зв`язував мотузкою та не наносив удари ОСОБА_5 руками та ногами в різні частини тіла. Також він відкрито не викрадав будь-які речі з вказаної квартири. Дії його були непомітні не для кого. Дитина ніяких протиправних дій не бачила. Вважає, що ОСОБА_5 його обмовляє, оскільки був залежний від сім`ї ОСОБА_8 , так як не мав свого місця мешкання та був раніше судимий. Окрім того, ОСОБА_4 могла звинуватити у крадіжці саме ОСОБА_5 , тому останній мусив обмовив саме ОСОБА_6 у вчиненому тяжкому злочині, при зовсім інших обставинах. В подальшому ОСОБА_5 вимагав з ОСОБА_6 20 000 грн., за те, щоб сказати правду у суді.

ОСОБА_6 повністю визнав, свою вину у таємному викрадені чужого майна.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що проживає за адресою АДРЕСА_3 , спільно з чоловіком та чотирма дітьми. Також у той проміжок часу у них вдома проживав товариш її чоловіка ОСОБА_5 . Очевидцем скоєного злочину, потерпіла не була, оскільки була відсутня вдома. 27.03.2013 року до неї звернувся раніше незнайомий чоловік, як в подальшому вона дізналась ОСОБА_6 , який запропонував зустрітись для розмови щодо викупу з тюрми чоловіка її покійної сестри. Зустріч відбулась у кафе магазину «Віртус». Під час зустрічі були присутні потерпіла з чоловіком, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Під час розмови ОСОБА_6 запропонував заплатити 12 000 гривень йому, для того, щоб викупити чоловіка покійної сестри ОСОБА_4 . Також за вказані грошові кошти, її чоловік міг відмовитись від їх спільних дітей. Потерпіла ОСОБА_4 категорично відмовилась від запропонованих вимог, в тому числі і тому, що вона за законом є єдиним опікуном дітей. Після цього, як реакція на відмову від надання грошових коштів, ОСОБА_6 пообіцяв дуже серйозну розмову з чоловіком ОСОБА_4 на наступний день, приблизно о 21 годині. 28.03.2013 року приблизно о 15 годині вона разом з чоловіком поїхала у справах в Ширяївський район с. Красний Кут. Дома залишились ОСОБА_5 разом з чотирма їх дітьми. Знаходячись у вказаному селі вона отримала дзвінок від знайомого ОСОБА_10 який повідомив, що в їх квартирі ніхто не відчиняє двері та на полу балкона їдальні знаходиться ОСОБА_5 зв`язаний. Про це також повідомив йому їх малолітній син ОСОБА_11 через вікно балкону. Вона одразу ж зателефонувала дільничному інспектору, який мешкав поряд та з чоловіком вирушила додому, де по приїзду вже знаходились співробітники міліції. Всі обставини злочину, вона знає зі слів свого сина ОСОБА_11 та їх знайомого ОСОБА_5 . У неї були викрадені ноутбук, фотоапарат фірми «Нікон», фотоапарат фірми «Кодак» та невеличка сума грошей. В подальшому батько обвинуваченого, повністю відшкодував їй завдану матеріальну шкоду. Будь-яких претензій матеріального і морального характеру вона до обвинуваченого не має. Покарання просить призначити обвинуваченому на розсуд суду по закону.

Показами потерпілого ОСОБА_5 який допитаний в судовому засіданні показав, що у 2013 році проживав вдома у свого товариша ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_3 . Квартира розташована на першому поверсі. Разом з ним в квартирі мешкала його дружина та четверо дітей. 27.03.2013 року його запросив ОСОБА_12 піти разом на зустріч з раніше невідомою особою, як в подальшому він дізнався ОСОБА_6 . Зустріч відбулась в кафе в магазині «Віртус». Йому запропонували сісти поряд, оскільки розмова повинна була відбуватись лише між чоловіком та дружиною ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Про, що була розмова ОСОБА_13 не чув та через деякий час вони розійшлись. На наступний день, 28.03.2013 року чоловік та дружина ОСОБА_8 приблизно о 15 годині уїхали у своїх справах. Він залишився в квартирі з чотирма дітьми. Через деякий час у вікно квартири постукав ОСОБА_6 у якого в руках була квітка. Він повідомив, що прийшов до ОСОБА_14 примиритись. Оскільки нікого не було вдома, ОСОБА_6 запропонував перекурити та переговорити на вулиці. Коли ОСОБА_5 відчинив двері, з метою вийти на двір, він побачив перед собою ОСОБА_6 , який звернувся з проханням впустити його до туалету та можливо випити склянку кофе. Знаходячись в квартирі, в їдальні вони пили кофе, курили та розмовляли. Суть розмови потерпілий не пам`ятає. Через деякий час, ОСОБА_6 вийшов до туалету. Коли повернувся, то схопив несподівано ОСОБА_5 за шию, однією рукою, а іншою приставив до шиї якийсь металевий предмет. Можливо це був ніж, однак в судовому засіданні однозначно стверджувати про це потерпілий не міг. Далі, ОСОБА_6 йому пригрозив розправою та у випадку будь-якого супротиву він погрожував розправою з дітьми. ОСОБА_6 мотузкою, яка була у їдальні зв`язав йому досить щільно руки та окремо ноги, поклавши його на підлогу наніс йому 5-6 ударів ногами та руками в різні частини тіла та голови. Від вказаних ударів у нього були садна, синці та йшла кров з голови. Фактично як відбувались події в подальшому ОСОБА_5 не бачив, оскільки голова його знаходилась на підлозі під диваном. Через деякий час, ОСОБА_6 пішов і ОСОБА_5 попросив малолітнього сина ОСОБА_8 ОСОБА_15 розв`язати його. Останній розрізав ножем йому руки, а потім він самостійно розв`язав ноги. У квартирі ОСОБА_5 встановив відсутність телефонів. Коли він відкрив двері квартири та намагався бігти у двір, щоб зателефонувати у міліцію, на зустріч йому вже йшли співробітники міліції. Через деякий час у квартиру повернулись чоловік та дружина ОСОБА_8 , яким він все розповів.

На додаткові питання, потерпілий ОСОБА_5 показав, що які саме погрози висказував ОСОБА_6 він не пам`ятає, в зв`язку з давністю подій, однак загрозу застосування насильства та саме насильство з боку ОСОБА_6 він сприймав дуже реально, в тому числі в зв`язку з находженням поряд в кімнаті дітей. Коли він знаходився на підлозі зв`язаний, то до їдальні декілька разів заходив малолітній ОСОБА_15 і спілкувався з ОСОБА_6 . Події які відбувались між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 малолітній безумовно бачив безпосередньо. Підстав обмовляти ОСОБА_6 у нього не має.

Показами малолітнього свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був допитаний відповідно до правил передбачених ст. 354 КПК України, в присутності законного представника та педагога. З показів свідка вбачається, що дійсно 28.03.2013 року у час коли батьків не було дома, він разом з молодшими братом та двома сестрами знаходився у себе вдома за адресою АДРЕСА_3 . Мешкають вони на першому поверсі. Разом з ним в дома знаходився друг батьків - дядя ОСОБА_16 ( ОСОБА_5 ). В той день до них додому прийшов раніше невідомий йому чоловік, як він дізнався на ім`я дядя ОСОБА_17 ( ОСОБА_6 ). Коли саме він прийшов ОСОБА_11 не бачив. Він знаходився у своїй кімнаті разом з братом та сестрами. Вікно їх кімнати виходить на балкон, який фактично є їдальнею. Оскільки вікно дуже велике, з нього видно фактично всю їдальню. Кукушка ОСОБА_15 особисто бачив, як дядя ОСОБА_17 ( ОСОБА_6 ) зв`язав мотузкою, яка знаходилась у їдальні, руки та ноги дяді ОСОБА_18 ( ОСОБА_5 ) та поклав його на підлогу їдальні. Також він бачив, як дядя ОСОБА_17 ( ОСОБА_6 ) погрожував їхнім кухонним ножем дяді ОСОБА_18 ( ОСОБА_5 ), при цьому сказав, що якщо він буде смикатись то у хід підуть діти. Потім дядя Ваня ( ОСОБА_6 ) почав бити ногами дядю Діму ( ОСОБА_5 ). Далі дядя Ваня ( ОСОБА_6 ) розбив дві копилки з яких забрав грошові кошти, потім забрав ноутбук, окуляри, телефони та все склав до красно-чорної сумки. Також він шукав у їх квартирі гроші, документи та речі які можливо буде продати. Свої дії дядя Ваня ( ОСОБА_6 ) пояснював грою. Після цього дядя Ваня ( ОСОБА_6 ) пішов, при цьому сказав, щоб ОСОБА_11 через деякий час розв`язав дядю Діму ( ОСОБА_5 ) і за це він дасть йому 10 гривень. Коли він пішов, Данила розрізав мотузку на руках ОСОБА_5 . Через деякий час прийшли співробітники міліції.

Показами свідка ОСОБА_12 який в судовому засіданні показав, що потерпіла ОСОБА_4 є його дружиною, а потерпілий ОСОБА_5 його товаришем. Приблизно у березні 2013 року, більш точну дату він не пам`ятає, його дружині зателефонував раніше незнайомий чоловік на ім`я ОСОБА_19 , як в подальшому він дізнався ОСОБА_6 , та запропонував зустрітись з метою поговорити про гр. Цивільова, колишнього чоловіка покійної сестри дружини ОСОБА_4 . Зустрілись вони в кафе супермаркету «Віртус», який розташований на пл. Дерев`янко в м. Одесі. На зустрічі були присутні ОСОБА_12 , його дружина ОСОБА_4 та ОСОБА_6 також поряд був ОСОБА_5 , однак у розмові він не брав участі. Під час розмови ОСОБА_6 фактично вимагав грошові кошти, спочатку за те, щоб ОСОБА_20 не претендував на спільну з покійною сестрою дитину, яку сім`я ОСОБА_8 удочерила. Потім зрозумівши, що ОСОБА_8 мають всі законні права на дитину, почав вимагати грошові кошти за звільнення Цивільова з місць позбавлення волі. ОСОБА_12 відмовив пояснивши, що грошових коштів не має. Під час їх руху додому, ОСОБА_6 пропонував надати йому будь-які золоті вироби, на що також отримав відмову. Коли вони прощалися, ОСОБА_6 запропонував їм добре подумати до ранку, щодо грошей. На наступний день, приблизно о 07.00 годині ОСОБА_6 прийшов разом з гр. ОСОБА_21 до ОСОБА_12 додому. Тоді ж ОСОБА_6 почав висловлювати претензії, щодо текстових повідомлень його дружини. Потім ОСОБА_6 у погрозливій формі повідомив, що у вечері у них будуть великі неприємності. Через годину ОСОБА_12 разом з дружиною поїхали у пгт. Ширяєва Одеської області у особистих справах. Приблизно о 16 годині йому зателефонував знайомий ОСОБА_22 , який повідомив, що у них у квартирі невідомий чоловік та син ОСОБА_23 через вікно повідомив, що ОСОБА_5 зв`язаний. ОСОБА_12 неодноразово телефонував ОСОБА_5 під час одного дзвінка, з його телефону відповів ОСОБА_6 , який повідомив, що треба було йти йому на зустріч, тоді б не було таких проблем. Тоді ж його дружина викликала працівників міліції, які по їх приїзду були вже у квартирі.

На додаткові питання ОСОБА_12 повідомив, що під час розмов з ОСОБА_6 він ніколи не обіцяв йому будь-яких грошових коштів. Підстав обмовляти ОСОБА_6 у нього не має.

Крім того, вина ОСОБА_6 повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Повідомленням оператора «102» від 28.03.2013 року відповідно до якого в чергову частину Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення про те, що о 19 годині 40 хвилин в АДРЕСА_3 в квартирі встановлена невідома особа.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2013 року, відповідно до якого оперуповноважений Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прийняв усну заяву від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про скоєний злочин. З заяви вбачається, що 28.03.2013 року приблизно о 18 годині 00 хвилин хлопець на ім`я ОСОБА_19 з застосуванням насилля зв`язав ОСОБА_5 , після чого заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа» сріблястого кольору, сім-картою НОМЕР_1 , ноутбуком «Самсунг» сірого кольору.

Протоколом огляду місця події від 28.03.2013 року та фото таблицею до протоколу, який проведений з 20 години 00 хвилин до 21 години 30 хвилин, яким були зафіксовані: місце скоєння злочину і обстановка злочину, а також виявлені сліди злочину та речові докази. Так, згідно протоколу, було оглянуто приміщення квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі п`яти поверхового будинку. В приміщенні квартири були виявлені та вилучені наступні предмети і речі: недопалки від цигарок, два фрагменти від рушників, два фрагменти білизняних мотузків, кухонні ножі, один фрагмент від рушнику з плямами бурого кольору.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.03.2013 року, відповідного до якого оперуповноважений СКР Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 29.03.2013 року о 19 годині 00 хвилин за адресою м. Одеса, вул. Грушевського на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси затримав за підозрою у вчиненні злочину ОСОБА_6 . Під час затримання оперуповноважений за участю понятих здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_6 : під час якого серед інших речей було виявлено та вилучено в правій нагрудній кишені куртки мобільний телефон «Нокіа-С201» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Нокіа 2300» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 ; фотоапарат «Коніка»; свідоцтво про народження на гр. ОСОБА_12 ; копія довідки видана на гр. ОСОБА_4 в кількості 4 шт.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2013 року відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 12 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилина за участю понятих пред`явив потерпілому ОСОБА_5 чотири фотознімки осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у обличчі. Серед пред`явлених фотознімків осіб, потерпілий впізнав особу чоловіка під № 3 ( ОСОБА_6 ), який напав на нього 28.03.2013 року у квартирі АДРЕСА_2 . Впізнав вказану особу за рисами обличчя, носу, кольору та розрізу очей, брів та зачіски і кольору волосся. Характерною ознакою зачіски є лисина.

Висновком судово-медичної експертизи № 939 від 11.04.2013 року, відповідно до якої у гр. ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми м`яких тканин волосистої частини голови, садна обличчя. Виявлені пошкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкодження не відобразилися. Судячи з морфологічних властивостей ушкоджень (гематома - багряно-синюшного кольору; садно - під підсохлою скоринкою червоного кольору, на рівні навколишньої шкіри), вони утворилися в термін від декількох годин до 2 діб до моменту огляду експертом, тобто могли бути заподіяні 28.03.2013 року. Зазначені пошкодження не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. За різною локалізацію ушкоджень наявних на тілі гр. ОСОБА_5 , можна судити, що можливість їх утворення в результаті однократного падіння є малоймовірною.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 337 від 15.05.2013 року, відповідно до якої: кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемагглютініноми анти-А і анти-В по ізосерологічній системі АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемагглютініном анти-В з супутнім антигеном Н по ізосерологічній системі АВО. На фрагменті махрового рушника, вилученого при огляді місця події виявлено кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В з супутнім антигеном Н по ізосерологічній системі АВО, що не виключає її походження від будь-якої особи, носія даної групової властивості, у тому числі від підозрюваного ОСОБА_6 (за умови наявності кровоточивих пошкоджень на момент події та відсутності пошкоджень у потерпілого ОСОБА_5 )

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.04.2013 року відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 17 години 25 хвилин до 17 години 55 хвилин за участю понятих пред`явив потерпілому ОСОБА_5 чотири мобільні телефони, які не мають суттєвих відмінностей. Серед пред`явлених мобільних телефонів, потерпілий впізнав телефон під № 3 (Nokia С2-01), який був викрадений у потерпілого ОСОБА_5 28.03.2013 року у квартирі АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_6 . Впізнав вказаний телефон по моделі, корпусу та пошкодженням на корпусі.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.04.2013 року відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 18 години 00 хвилин до 18 години 25 хвилин за участю понятих пред`явив потерпілому ОСОБА_5 чотири мобільні телефони, які не мають суттєвих відмінностей. Серед пред`явлених мобільних телефонів, потерпілий впізнав телефон під № 2 (Nokia 2300), який був викрадений у потерпілого ОСОБА_5 28.03.2013 року у квартирі АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_6 . Впізнав вказаний телефон по моделі, корпусу та пошкодженням на корпусі.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.04.2013 року відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 18 години 30 хвилин до 19 години 00 хвилин за участю понятих пред`явив потерпілому ОСОБА_5 чотири фотоапарати, які не мають суттєвих відмінностей. Серед пред`явлених фотоапаратів, потерпілий впізнав фотоапарат під № 1 (Nikon L16), який був викрадений у потерпілого ОСОБА_5 28.03.2013 року у квартирі АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_6 . Впізнав вказаний фотоапарат по моделі та корпусу.

Речовими доказами по провадженню, які оглянуті в судовому засіданні за участю всіх учасників судового провадження, а саме: ножем та рушником зі слідами бурого кольору.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Даючи аналіз доводам обвинуваченого щодо не скоєння злочину у вигляді нападу на потерпілого ОСОБА_5 , не застосування до нього будь-якого насилля (зв`язування, погроза застосування ножа та інш.), не спричинення йому будь-яких тілесних ушкоджень, а також відсутність взагалі умислу на скоєння вказаного злочину, суд вважає, що вказані доводи обвинуваченого є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання, щодо направлення умислу обвинуваченого ОСОБА_6 саме на розбій, суд враховує у сукупності всі обставини скоєного злочину. Розбій завжди поєднаний з нападом, який у свою чергу не може бути без насильства або погрози його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи потерпілого. Однією метою насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Форма (способи) насильства, становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого. Інша мета, безумовно заволодіння чужим майном. Тобто вказане насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на користь нападника. Характерною особливістю розбою, є раптовість і несподіваність.

Всі вказані ознаки розбійного нападу мали місце під час скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_6 .

Так, обвинувачений 27 березня 2013 року особисто запропонував зустріч ОСОБА_4 . Мета вказаної зустрічі для суду немає жодного значення, однак підстави ініціювання її проведення, на думку суду мають вирішальне значення для пояснення мети скоєння злочину. Під час судового розгляду встановлено, що розмова між ОСОБА_6 та сім`єю ОСОБА_8 відбувалась на ґрунті пропозиції ОСОБА_6 передати йому 12 000 гривень у якості викупу його знайомого з колонії та як суму відкупних від прав на дитину покійної сестри ОСОБА_4 . Не отримавши будь-якої позитивної згоди, ОСОБА_6 вирішив самостійно заволодіти грошовими коштами сім`ї ОСОБА_8 . Діючи умисно, знаючи, про те, що можлива зустріч між ними може відбутись 28.03.2013 року приблизно о 21 годині, ОСОБА_6 прийшов за адресою мешкання ОСОБА_8 приблизно о 17.00 годині. Встановивши, що вдома перебуває лише ОСОБА_5 разом з малолітніми дітьми, ОСОБА_6 вирішив вчинити розбійний напад, з метою заволодіння майном ОСОБА_8 . Всі наступні дії беззаперечно свідчать про умисні дії ОСОБА_6 на вчинення розбійного нападу. Так, він без запрошення власників квартири, під формальним приводом, зайшов до квартири АДРЕСА_2 . Зорієнтувавшись в обстановці, скориставшись довірливим ставленням до нього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 використавши раптовість та несподіваність своїх дій, знаходячись позаду від потерпілого, схопив ніж та погрожуючи його застосуванням, а саме приставивши його до шиї ОСОБА_5 , а також погрожуючи застосуванням насилля до потерпілого та до дітей, в тому числі за допомогою ножа, спочатку зв`язав потерпілого ОСОБА_5 , після чого з метою придушення будь-якого опору наніс декілька ударів по потерпілому в різні частини тіла та заволодів майном як потерпілого ОСОБА_5 так і потерпілої ОСОБА_4 .

Про насилля свідчать застосування ножа, зв`язування, нанесення декілька ударів руками та ногами в різні частини тіла та голови потерпілого і саме головне висловлювання обвинуваченого про застосування насилля як до потерпілого так і до дітей.

Відмова прокурора від частини доказів по провадженню, а саме від мотузок, на думку суду не впливає на кваліфікацію злочину, оскільки як зазначено вище, погроза застосування насилля та саме насилля об`єктивно підтверджуються іншими обставинами та доказами. Мотузки у даному випадку є лише знаряддям злочину. Більше того, суд враховує, що співробітниками міліції під час огляду місця події, могли бути вилучені інші мотузки або самі мотузки слідчим були оглянуті поверхово, без детального опису. Відмова прокурора від вказаного доказу, на думку суду свідчить про не бажання останнього затягувати розгляд кримінального провадження і не пов`язаний з помилками у кваліфікації дій обвинуваченого.

Даючи аналіз показам потерпілого ОСОБА_5 судом встановлено, наступне. В мові будь-якої особи (свідка, потерпілого та інш.) досить часто виражається і глибина його здатності мислення. Так ОСОБА_5 хоча є особою з неповною вищою освітою, однак постановка фраз, під час допиту в суді, висловлювання, словниковий запас свідчать про дуже низький рівень освіти та розвитку останнього. До індивідуальних особливостей вказаної особи, необхідно віднести також прогалини пам`яті, поповнити які неможливо самою напруженою увагою. Окрім того, спосіб життя потерпілого його побут, також є джерелом його абстрактних та неповних з точки зору всієї картини злочину, показів. Все це призвело до непорозумінь та невірної оцінки правдивості показів, з боку сторони захисту. Суд вважає, що покази потерпілого є глибоко правдиві і в деталях передачі інформації і навіть у своїх посиланнях на обставини, що він не пам`ятає. При описуванні обставин злочину, щодо себе, потерпілий ОСОБА_5 досить сумлінно та без перебільшення показав, які саме злочинні дії були здійсненні ОСОБА_6 . При цьому повідомив, що небезпека яка виникла раптово та несподівано від останнього справила на нього дуже гнітюче враження і він не тільки не чинив будь-який опір, а взагалі знаходився в нерухомому так би мовити «паралізованому» стані. Погрози які виходили від ОСОБА_6 він вважав дуже реальними. Що стосується предмета, яким ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_5 , то останній однозначно повідомив, що хоча не бачив вказаного предмету, однак припускав, що це може бути ніж. Поведінка потерпілого, який не здійснюючи будь-якого опору, надав можливість зв`язати себе, свідчить про погрозу застосування не будь-яким предметом, а саме ножем. Таким чином підстав ставити під сумнів покази потерпілого у суду не має.

Даючи оцінку показам малолітнього свідка ОСОБА_11 , судом встановлено наступне. Увага дітей розповсюджується на обмежене коло предметів, однак дитяча пам`ять утримує іноді деякі подробиці з більшою завзятістю. При оцінці вказаного усного доказу суд також виходить з поведінки свідка у суді, враховуючи спосіб передачі ним своїх спогадів. Так, малолітній свідок давав покази спокійно, послідовно, без заїкання та замішань. Самі обставини викладались ним виразно, без збільшення об`єму речей та відношення до них. Злочинні дії обвинуваченого, його поведінку під час скоєння злочину, знаряддя та засоби скоєння злочину, та розмови малолітній свідок передав на думку суду чітко, стисло та досить зрозуміло для сприйняття.

Слід також враховувати особливості сприйняття конкретною особистістю подій та дій, які вона спостерігає. Безумовно кожна особа сприймає події життя, що відбуваються з нею, або які були нею сприйняті суб`єктивно. Образна картина людини яка спостерігає (відображена в його пам`яті) події не може бути збережена, відтворена і передана в незмінному вигляді. Вона перетворюється (інтерпретується) свідомістю людини в систему знаків, символів, що дозволяють цю подію описати. На сприйняття впливає багато факторів, як об`єктивні (інтелектуально-вольове сприйняття, емоційне, наявність захворювань та інші) так і суб`єктивні (людська пам`ять, здатність висловлюватись та ін.). Під впливом емоцій (можливо переляку, збудження, розгубленості та інш.) свідок може неправильно передавати отриману ним інформацію, сумлінно вважаючи, що дає правдиві покази, в тому числі у вигляді умовиводу (умовисновку). Не останню роль відіграють особи свідків, їх особистість, місце роботи, репутація, відношення з сторонами та учасниками кримінального провадження, обізнаність у обставинах вказаного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, особистість потерпілих, та малолітнього свідка, їх освіту, вік, рід занять, характеристику темпераменту та емоційний стан під час вчинення злочину, суд вважає, що підстав ставити під сумнів їх покази не має. При цьому, суд також виходить з того, що будь-якої заінтересованості вказаних осіб казати неправду у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 не має. Доводи наведені стороною захисту з цих підстав, на думку суду є надуманими та такими що повністю не співвідносяться з доказами по провадженню.

Суд критично оцінює покази свідків сторони захисту ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , з наступних підстав.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_24 показала, що є матір`ю обвинуваченого. Свідок показала, що після скоєння злочину, під час знаходження у суді, зі слів ОСОБА_5 вона знає, що ОСОБА_4 змусила його повідомити неправдиву інформацію співробітникам міліції та в подальшому на суді, щодо скоєння розбійного нападу, оскільки остання бажала нажатись за їх рахунок. Окрім того, ОСОБА_4 бажала засудити ОСОБА_26 з метою не допустити його до батьківства дитини рідної сестри. Це також було однією з причин її дій по відношенню до ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_25 показала, що є знайомою сім`ї ОСОБА_27 . З показів свідка вбачається, що точну дату вона не пам`ятає, однак під час знаходження у будівлі суду, вона чула розмову між ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_6 ОСОБА_24 , про те, що ОСОБА_4 змусила ОСОБА_5 дати неправдиві покази щодо розбійного нападу у відношенні ОСОБА_6 , оскільки таким чином хотіла заробити собі грошей.

На додаткові питання, свідок повідомила, що сім`ю ОСОБА_27 знає досить давно. Деякий час вона працювала у Києві реалізатором у рідної сестри ОСОБА_6 . Також вона досить дружні стосунки має особисто з обвинуваченим ОСОБА_6 на протязі тривалого часу.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_26 суду показав, що був одружений з рідною сестрою потерпілої ОСОБА_4 , яка померла. З ОСОБА_5 відбував разом покарання у колонії № 51 м. Одеси. ОСОБА_6 є його товаришем. У період коли був скоєний злочин, ОСОБА_26 притягувався до кримінальної відповідальності і Малиновським районним судом м. Одеси, щодо нього розглядалось кримінальне провадження. Тоді ж він попросив свого знайомого ОСОБА_6 , щоб він звернувся до ОСОБА_4 з проханням надати йому трохи грошей для укладання договору з адвокатом. Після цієї розмови, приблизно на наступний день до нього приїхали співробітники міліції та відвезли до відділку міліції, де повідомили, про те, що скоїв ОСОБА_6 . В подальшому йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що він оговорив ОСОБА_6 оскільки його змусила це зробити ОСОБА_4 . Остання погрожувала ОСОБА_5 вигнати з квартири та засудити його за співучасть з ОСОБА_6 .

Даючи оцінку вказаним показам, судом встановлено, що вказані особи очевидцями злочину не були. Всі покази дали в суді виключно з чужих слів осіб, які були особисто допитані в судовому засіданні ( ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ). Підстав ставити під сумнів покази потерпілих, як зазначено вище, не має, в тому числі в зв`язку з тим, що покази свідків захисту повністю не відповідають належним, прямим та допустимим доказам які дослідженні в судовому засіданні. Окрім того, суд враховує ступінь родинного зв`язку між свідками та обвинуваченим та їх особисті відношення. ОСОБА_24 є матір`ю обвинуваченого, вона природно не може дати покази, що викривають сина у скоєні злочину. Натомість дати свідчення, які можуть будь-якими чином йому допомогти уникнути відповідальності є її материнським інстинктом. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 є досить близькими товаришами ОСОБА_6 . Окрім того, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 фактично намагався допомогти ОСОБА_26 як з дитиною так і з грошима на адвоката. Суд вважає, що свідки дали покази з метою допомогти обвинуваченому ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності.

Викладені обставини в тому числі об`єктивно підтверджуються відмовою потерпілої від цивільного позову та особистою позицією потерпілої ОСОБА_4 щодо обвинуваченого, яка в тому числі під час судових дебатів показала, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки їй відшкодована матеріальна шкода завдана обвинуваченим, його батьками.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд виходить з того, що пред`явлення обвинувачення є правом прокурора. Судовий розгляд здійснювався в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.04.2015 року суду першої інстанції було прямо вказано на необхідність розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 від 22.05.2013 року, яким останньому було висунуте обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України.

Посилання захисника на суперечливість показів потерпілого ОСОБА_5 та малолітнього свідка ОСОБА_28 на думку суду є помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам які встановлені під час судового розгляду. Перш за все необхідно відзначити, що посилання адвоката на покази потерпілого та малолітнього свідка які вони давали під час судового розгляду в іншому складі суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 416 КПК України є незаконним, оскільки скасування вироку суду свідчить не лише про скасування судового рішення, а й про необхідність здійснення нового судового провадження згідно з вимогами Розділу ІV КПК України.

Будь-який судовий розгляд повинен закінчитись судовим рішенням. Скасування судового рішення, тягне за собою інші юридичні наслідки, в тому числі скасування всіх процесуальних дій які мали місце під час судового розгляду у іншому складі суду.

Окрім того, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно /ч. 1 ст. 23 КПК України/. Враховуючи викладену норму Закону, суд дослідив всі докази які були надані прокурором в судовому засіданні безпосередньо. У вказаному судовому провадженні, будь-яких протиріч у показах потерпілого ОСОБА_5 та малолітнього свідка ОСОБА_29 судом не встановлено, оскільки як зазначено вище, потерпілий знаходився на підлозі та об`єктивно не міг бачити частину подій які відбувались у квартирі під час вчинення злочину. Натомість малолітній свідок ОСОБА_29 спостерігав за подіями особисто з сусідньої кімнати. Оцінку показам, суд надав вище у вироку суду.

Підстав визнавати протокол огляду місця події від 28.03.2013 року недопустимим доказом, на думку суду не має, оскільки суду вказаний доказ наданий в належному та допустимому вигляді. Відомостей про відсутність підписів учасників слідчої дії на вказаному протоколі, будь-якими об`єктивним доказами окрім доводів адвоката не підтверджуються.

Відсутність слідів рук на виявлених речових доказах на мотузках та ножі, також не є обставиною для зміни правової кваліфікації злочину, оскільки обставини злочину та винність обвинуваченого підтверджується рядом інших доказів яким дана оцінка вище у вироку суду. Ознак злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України під час судового розгляду судом не встановлено.

За місце проживання у м. Запоріжжя обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_6 є особою суспільно небезпечною, про, що свідчить як особистість обвинуваченого так і його спосіб життя. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи. Має середню освіту. Будь-яку спеціальність не отримав. Значну частину життя, а саме приблизно 20 років він знаходився в місцях позбавлення волі. Має батьків похилого віку та сестру. Раніше судимих в сім`ї останнього не має. Свою сім`ю фактично створив, після зміни запобіжного заходу судом у вказаному провадженні. До скоєння останнього злочину офіційно ніде не працював.

Таким чином відсутність освіти та не бажання її отримати, знаходження частини життя в місцях позбавлення волі і як наслідок відсутність належного виховання, не бажання працювати та бути корисним не тільки для суспільства, а перш за все для своєї родини, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння нового тяжкого злочину. Суд вважає, що особистість обвинуваченого свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень.

Мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 є найбільш небезпечним серед злочинів проти власності, що обумовлено об`єктами посягання. Крім відносин власності основного безпосереднього об`єкта, обов`язковим додатковим об`єктом вказаного злочину виступають життя та здоров`я потерпілого.

Враховуючи викладені обставини які обтяжують покарання та відсутність обставин які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, суд не находить, оскільки обвинувачений не має обставини, які пом`якшують покарання. Окрім того, властивість злочину, обстановка за якою вчинено злочини та особа обвинуваченого, свідчать про необхідність призначення покарання у межах санкції статі пов`язане з тримання обвинуваченого в умовах ізоляції на певний термін до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Метою покарання, за даним вироком, окрім кари, є перш за все виправлення обвинуваченого та необхідність запобігання вчиненню нового злочину не лише самим обвинуваченим, а й відвернути інших осіб від подібних злочинних дій.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 скоїв новий злочин, після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково на 2 місяці 17 днів, де відбував покарання за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 14.09.2011 року за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців.

Суд вважає за необхідне позов потерпілої ОСОБА_4 залишити без розгляду, оскільки остання в судовому засіданні відмовилась від будь-яких вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 14.09.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Затримати ОСОБА_6 негайно у залі судового засідання, обравши йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту законного затримання у залі судового засідання, тобто з 08.12.2015 року. Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку покарання, строк знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 29.03.2013 року по 12.05.2015 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню: ніж, рушник зі слідами бурого кольору, мотузки які вилучені під час огляду місця події 28.03.2013 року знищіти; мобільний телефон «Нокіа-С201» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Нокіа 2300» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 ; свідоцтво про народження на гр. ОСОБА_12 ; копія довідки видана на гр. ОСОБА_4 в кількості 4 шт. повернути законному власнику потерпілій ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 5 146 (п`ять тисяч сто сорок шість) гривень 50 копійок.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: