Справа №295/8737/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі справу у кримінальному провадженні №0001187 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, автомийник ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.01.2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;

03.05.2012 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 187 ч.1, 71 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі;

29.11.2013 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира покарання у вигляді позбавлення волі замінено на 2 роки виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20 % заробітку.

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Житомирського міського відділу міліції (далі Житомирського МВ) м. Житомирі по вул. Л.Українки, 17 оскільки приймав участь в якості понятого в огляді місця події по кримінальному провадженню, у вчиненні якого підозрювались ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , познайомився з останніми і вирішив шляхом обману та зловживання довірою заволодіти їх грошовими коштами. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом обману, ОСОБА_7 непомітно для всіх присутніх підійшов до ОСОБА_9 та запропонував йому посприяти уникненню кримінальної відповідальності шляхом відшкодуванню шкоди потерпілим та сказав, що буде чекати його на подвір`ї Житомирського МВ. Після закінчення оформлення результатів слідчої дії ОСОБА_7 вийшов на подвір`я Житомирського МВ, де залишився чекати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Близько 23 години 35 хвилин цього ж дня останні вийшли з приміщення Житомирського МВ та ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_7 . Останній представився слідчим СВ Житомирського МВ та повідомив, що для звільнення від кримінальної відповідальності їм необхідно розрахуватись зі всіма потерпілими, а грошові кошти на відшкодування матеріального збитку вони повинні передати через нього потерпілим, хоча наміру передавати потерпілим ці кошти не мав. При цьому запропонував ОСОБА_11 надати йому грошові кошти в сумі 500грн. для відшкодування матеріального збитку потерпілим за вказаним кримінальним провадженням, хоча наміру передавати потерпілим ці кошти не мав. Про вказану пропозицію ОСОБА_11 розповів своєму батьку ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а останній своєму хрещеному батьку ОСОБА_4 . На пропозицію ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 погодились.

03.02.2015 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи на перехресті вул. Київська Східна в м. Житомирі, ОСОБА_5 , будучи помилково впевненим в правильності та добровільності дій ОСОБА_7 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належні йому грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп. для відшкодування матеріальної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні за підозрою щодо його сина ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі вказані грошові кошти, місце вчинення злочину залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.
03.02.2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи реалізацію злочинного наміру, ОСОБА_7 зателефонував зі свого мобільного телефону № НОМЕР_1 на мобільний телефон № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , з пропозицією надати йому грошові кошти в сумі 6600 грн. для відшкодування матеріального збитку у кримінальному провадженні за підозрою його сина ОСОБА_11 , хоча наміру передавати потерпілим ці кошти не мав.

ОСОБА_5 погодився та домовився на зустріч в кафе «У себя», розташованому в м. Житомир по вул. Бородія, б.62. В цей же день приблизно о 15.00 год., перебуваючи в кафе «У себя», ОСОБА_5 , будучи помилково впевненим в добросовісності дій ОСОБА_7 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належні йому грошові кошти в сумі 6600грн. 00 коп. для відшкодування шкоди потерпілим. Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі вказані грошові кошти, місце злочину залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.
05.02.2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи реалізацію злочинного наміру, ОСОБА_7 зателефонував зі свого мобільного телефону на мобільний номер телефону ОСОБА_5 з пропозицією надати йому грошові кошти в сумі 3500 грн. для відшкодування матеріального збитку у кримінальному провадженні за підозрою його сина ОСОБА_11 , хоча наміру передавати потерпілим ці кошти не мав. У ОСОБА_5 вказаної суми не було, а тому останній подзвонив ОСОБА_4 , який погодився надати власні грошові кошти для вказаної ОСОБА_7 мети.

В цей же день близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи в м. Житомирі біля ринку «Східний», ОСОБА_5 , будучи помилково впевненим в добросовісності дій ОСОБА_7 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належні йому грошові кошти в сумі 500грн. 00 коп. для відшкодування шкоди потерпілим. Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі вказані грошові кошти, місце злочину залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.

В цей же день близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи в м. Житомирі по вул. Генерала Потапова, 1, біля ТОВ «Еко», ОСОБА_4 , будучи помилково впевненим в добросовісності дій ОСОБА_7 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належні йому грошові кошти в сумі 3000грн. 00 коп. для відшкодування шкоди потерпілим. Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі вказані грошові кошти, місце злочину залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.
08.02.2015 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи реалізацію злочинного наміру, ОСОБА_7 зателефонував зі свого мобільного телефону на мобільний номер телефону ОСОБА_5 з пропозицією надати йому грошові кошти в сумі 750 доларів США для відшкодування матеріального збитку у кримінальному провадженні за підозрою його сина ОСОБА_11 , хоча наміру передавати потерпілим ці кошти не мав.

ОСОБА_5 погодився та домовився на зустріч в АДРЕСА_2 , запросивши на неї ОСОБА_4 . В цей же день приблизно о 17.00 год., перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , будучи помилково впевненими в добросовісності дій ОСОБА_7 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надали останньому належні їм грошові кошти в сумі 750 доларів США для відшкодування шкоди потерпілим. Із них ОСОБА_5 надав 300 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 7486 грн. 85 коп., а ОСОБА_4 450 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 11 230 грн. 28 коп. Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі вказані грошові кошти, місце злочину залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 15086 грн. 86 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 14230 грн. 28 коп.
Своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.
Крім того, 25.02.2015 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 перебував біля будинку № 80 по вул. Котовського в м. Житомирі, побачив припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «Т-4» державний номерний знак « НОМЕР_3 », який належить ОСОБА_6 . В цей же день, час та місці, в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_13 , підійшов до вказаного автомобіля та за допомогою ножиць, які приніс із собою, зламав замок раніше зачинених дверцят. Не припиняючи свої злочинні дії, направлені на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_13 , переконавшись, що його дії залишаються ніким не поміченими, проник до салону автомобіля, звідки таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: автомобільний FM-модулятор марки «Digitalpower» моделі DP-16 вартістю 155 грн. 20 коп.; трекер марки «Magnum» моделі МТ 400 в корпусі чорного кольору вартістю 608 грн. 00 коп.; GPS навігатор марки «Prestigio» GEOVISION 5050 в корпусі чорного кольору вартістю 500 грн. 00 коп.; магнітолу марки «Blaupunkt» в корпусі сірого кольору вартістю 500 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_7 утримуючи при собі викрадені речі, місце вчинення злочину залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1763 грн. 20 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, щиро розкаявшись, пояснив, що вчинив злочини у дату, час, місці та обставин, викладених в обвинувальному акті, від дачі інших показань відмовився, позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнав частково в частині завдання матеріальної шкоди, в частині моральної шкоди не визнав. Позов ОСОБА_6 визнав в повному обсязі.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його провина підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав, що злочин вчинено у дату, час, місці та обставин, викладених в обвинувальному акті, його позиція є добровільною, від дачі інших показань відмовився. Заявлений позов просив задовольнити повністю.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в лютому 2015 року хресник повідомив його, що потрібно відшкодувати шкоду потерпілим у кримінальному провадженні через слідчого, на що ОСОБА_4 погодився. 05.02.2015 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи в м. Житомирі по вул. Генерала Потапова біля ТОВ «Еко», ОСОБА_4 , будучи помилково впевненим в добросовісності дій ОСОБА_7 надав останньому належні йому грошові кошти в сумі 3000грн. для відшкодування шкоди потерпілим. Потім, 08.02.2015 року зателефонував ОСОБА_5 і сказав, що необхідно надати ОСОБА_7 ще 750 доларів США для відшкодування матеріального збитку потерпілим. В цей же день приблизно о 17.00 год., перебуваючи в м. Житомир, проїзд А. Тутковського, ОСОБА_5 надав обвинуваченому 300 доларів США, а ОСОБА_4 450 доларів США. Заявлений позов просив задовольнити повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що одного разу вранці сів в свій автомобіль і виявив, що зникли речі: автомобільний FM-модулятор марки «Digitalpower»; трекер марки «Magnum» в корпусі чорного кольору; GPS навігатор марки «Prestigio» в корпусі чорного кольору; магнітолу марки «Blaupunkt» в корпусі сірого кольору. Замки дверцят автомобіля переднього пасажирського сидіння та вантажного відсіку були зламані. Зниклі речі були частково повернуті в ході досудового розслідування даного кримінального провадження. Заявлений позов просив задовольнити повністю.

Згідно витягу з кримінального провадження №0001187:

-запис №1: 25.02.2015 року до ЄРДР внесено відомості за заявою потерпілого ОСОБА_6 про те, що в період часу з 19 год. 24.02.2015 року по 06 год. 30 хв. 25.02.2015 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі будинку № 80 по вул. Котовського в м. Житомирі, шляхом ушкодження замка в дверях автомобіля марки «Фольксваген» д. н. з. НОМЕР_3 , викрав майно, яке належить ОСОБА_6 . Сума збитку встановлюється.

-запис №2: 26.02.2015 року ОСОБА_5 повідомив про те, в період часу з 03.02.2015 по 08.02.2015 року ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою, під приводом відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, заволодів грошовими коштами у сумі 300 доларів США та 7600 грн., які належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

-запис №3: 26.02.2015 року ОСОБА_4 повідомив, що у період часу з 04.02.2015 по 08.02.2015 року ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою, під приводом відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, заволодів грошовими коштами і сумі 450 доларів США та 3000 грн., які належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму (а.с.76-77).
Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги думку обвинуваченого, потерпілих, прокурора, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.
За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що розгляд справи відбувається у межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання за ч.2 ст. 190 КК України, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, на обліку у психіатра не перебуває (а.с.108) у лікаря-нарколога перебував на обліку з 2010 року з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідк вживання опіоідів, синдром залежності, знятий з обліу в 2012 році в зв`язку із позбавленням волі (а.с.109), пройшов лікування, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.112).

Суд враховує, що обставиною, що пом`якшує його покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисних злочинів і, відбуваючи покарання за попереднім вироком належних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний корисний злочин, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців без застосування ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання за ч.2 ст. 185 КК України, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра не перебуває (а.с.108) у лікаря-нарколога перебував на обліку з 2010 року з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідк вживання опіоідів, синдром залежності, знятий з обліу в 2012 році в зв`язку із позбавленням волі (а.с.109), пройшов лікування, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.112).

Суд враховує, що обставиною, що пом`якшує його покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисних злочинів і, відбуваючи покарання за попереднім вироком, знову вчинив умисне корисний злочин, за місцем проживання характеризується посередньо. Тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік без застосування ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 12 500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с.45), підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Завдання ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 12500 грн. в результаті вчиненого злочину знайшло підтвердження в судовому засіданні. Суд також враховує, що обвинувачений повністю визнав цивільний позов в цій частині.

Стосовно завдання моральної шкоди, то суд вважає доказаним факт завдання потерпілому моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_5 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_7 щодо нього та втратою грошових коштів в результаті злочину. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що ступеню моральних страждань потерпілого відповідає розмір відшкодування у сумі 2000 грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 13 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с.44), підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Завдання ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 13 000 грн. в результаті вчиненого злочину знайшло підтвердження в судовому засіданні. Суд також враховує, що обвинувачений повністю визнав цивільний позов в цій частині.

Стосовно завдання моральної шкоди, то суд вважає доказаним факт завдання потерпілому моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_4 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_7 щодо нього та втратою грошових коштів в результаті злочину. Враховуючи обставини справ, суд вважає, що ступеню моральних страждань потерпілого відповідає розмір відшкодування у сумі 2000 грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 1600 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с.71), підлягає повному задоволенню, оскільки є обґрунтованим належними доказами. Суд також враховує, що обвинувачений повністю визнав даний цивільний позов.

Речові докази по справі:

- автомобільний FM-модулятор марки «Digitalpower» моделі DP-16 вартістю 155 грн. 20 коп. та трекер марки «Magnum» моделі МТ 400 в корпусі чорного кольору вартістю 608 грн. 00 коп., які під час досудового розслідування передані на зберігання потерпілому (а.с.83, 84), слід залишити ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 491 грн. 04 коп., слід покласти на обвинуваченого.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370 - 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 2, 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання:

за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

За ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком від 03 травня 2012 року Корольовського районного суду м. Житомира та остаточно встановити йому покарання 2 роки 7 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк відбування покарання для ОСОБА_7 обчислювати з 09.09.2015року.

Речові докази: автомобільний FM-модулятор марки «Digitalpower» моделі DP-16 вартістю 155 грн. 20 коп. та трекер марки «Magnum» моделі МТ 400 в корпусі чорного кольору вартістю 608 грн. 00 коп. залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 491 грн. 04 коп.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1