Справа № 405/7663/15-к
1-кп/405/404/15
УХВАЛА
05 лютого 2016 року колегія суддів Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008124 від 29.10.2015 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого секретарем в Центральному комітеті Комуністичної партії Ленінського району м. Кіровограда, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у відношенні якого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
встановила:
Ухвалою колегії суддів від 17.12.2015 року було продовжено запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до «14» годин «40» хвилин 15 лютого 2016 року.
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України колегією суддів поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурором вказано на доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на два місяці з посиланням на те, що обвинувачений знаходячись на волі зможе впливати на потерпілого та свідків, крім того є ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Потерпіла, захисник обвинуваченого та обвинувачений не заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я та репутація, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, відсутність у обвинуваченого стабільного джерела доходу, те, що він не одружений та не має утриманців. Також, враховуючи викладене, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе вплинути на свідка, який ще не допитувався під час судового розгляду. Відсутність родини та міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому його обвинувачують, - довічне позбавлення волі, можуть бути підставами для переховування від суду (ризик переховування).
Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
На думку колегії суддів, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину із застосуванням насильства та з корисливих мотивів.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Сукупність обставин, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , та його особистість істотно підвищують ступень і характер суспільної небезпеки діянь, тому відносно нього не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись, главою 18 КПК України, ст.ст. 331, 369 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «15» годин «30» хвилин 05.04.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3