АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/6700/15-к
Провадження № 11кп/791/937/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою з внесеними змінами на вирок Суворовського районного суду міста Херсона від 08 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Херсон, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 25.05.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; - 19.08.2014 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч.ч.1, 2 ст. 125, 70 КК України до 200 годин громадських робіт; - 04.02.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до 2 місяців 15 днів арешту.

визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 448 грн. 33 коп.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Суворовського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 22 лютого 2015 року близько 17 години, знаходячись за адресою; АДРЕСА_1 , переслідуючи умисел направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав з вищевказаного домоволодіння ноутбук «Lenovo 570» вартістю 3 295 грн., що належав ОСОБА_9 , та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погодившись з постановленим вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу та зміни до неї, якій просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши йому покарання визначене судом першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та надмірну суворість призначеного покарання.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до те, що місцем вчинення кримінального правопорушення є місце його проживання. На час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення він проживав там разом з співмешканкою ОСОБА_9 , якій і належав вищевказаний ноутбук, так з дозволу останньої він і був зданий в ломбард.

Крім того, як зазначає апелянт, судом не взято до уваги того, що потерпіла ОСОБА_9 до нього ніяких претензій не має.

Також, на думку апелянта, при призначенні йому покарання, судом не взято до уваги те, що він стоїть на обліку в туберкульозному диспансері, як особа, яка в 2014 році перехворіла на туберкульоз легенів, та в наркологічному диспансері з діагнозом розладу психіки і поведінки, що виключало його участь у всіх слідчих діях на стадії досудового розслідування без участі його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з оскаржуваного вироку суду, журналу судового засідання та аудіо диску з технічною фіксацією судового провадження, оскільки обвинувачений визнав вину в повному обсязі та з згоди всіх учасників судового розгляду, дане кримінальне провадження було розглянуто відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом було з`ясовано питання правильного розуміння учасниками судового розгляду змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити вищевказані обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З вищевказаних підстав доводи апеляційної скарги щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення розгляду не підлягають, оскільки порушень вимог ст. 349 КПК України допущених судом першої інстанції при розгляді провадження не вбачається.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних, корисних злочинів, характеризується негативно, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 ніде не працює,тобто не має постійного, легального джерела прибутку, не одружений, тобто не має міцних сімейних та соціальних зв`язків, на обліку у Херсонській міській психоневрологічній поліклініці не перебуває, перебуває на профілактичному обліку в КУ «Обласний наркологічний диспансер» з приводу розладу психіки та поведінки під час вживання психотропних речовин.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом першої інстанції визнано визнання вини обвинуваченим.

Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 повинно відбуватися в місяцях позбавлення волі і з урахуванням конкретних обставин провадження та даних про особу обвинуваченого, призначив покарання у виді мінімального розміру позбавлення волі, передбаченого санкцією відповідної частини статті КК України, рахуючи таке покарання необхідним і достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з відсутністю необхідної сукупності пом`якшуючих обставин, що суттєво пом`якшують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, підстав для застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України, суд першої інстанції не знайшов, не встановлені такі дані і при апеляційному розгляді провадження.

Колегія суддів рахує необґрунтованими і не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист, оскільки, як вбачається з довідки Херсонської психоневрологічної поліклініки обвинувачений на обліку в вищевказаному медичному закладі не перебуває, а згідно висновків судово психіатричної експертизи № 259 від 14.05.2015 року,психічними захворюваннями не страждав та не страждає..

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, на підставі постанови про доручення призначити захисника для здійснення захисту за призначенням, за клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , 27 травня 2015 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області для надання правової допомоги обвинуваченому було призначено адвоката ОСОБА_10 , який в подальшому надавав правову дорогу обвинуваченому та здійснював захист його інтересів.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про призначення судом першої занадто суворого покарання та необхідності його пом`якшення, є необґрунтованими.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку та пом`якшення покарання обвинуваченому, призначеного вироком суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинувачено ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 08 вересня 2015 року, відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: