Справа №489/1972/15-к 03.11.2015 03.11.2015 03.11.2015
Провадження №11кп/784/783/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Головуючий апеляційного суду: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000926 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.09.2015р. по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого: АДРЕСА_2 ,

- за ч.2 ст.186 КК України

Учасники судового провадження.

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, кваліфікувавши його

дії за ч.2 ст. 185 КК України, відповідно призначивши більш м`яке покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.12.2014 р., та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає висновок суду про вчинення ним відкритого заволодіння чужим майном невірним. Стверджує, що він таємно вчинив крадіжку чужого майна, та не знав, що за ним спостерігали.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 24.02.2015 року близько 14.20 год., знаходячись в приміщенні магазину "Простор" по пр. Миру, 56-Б в м. Миколаєві, діючи повторно, відкрито викрав тестер "S.T. Dupont 58 Avenue Montaigne", заподіявши матеріальну шкоду ТОВ "Стиль Д" на суму 142 грн. 27 коп.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, доводи апелянта на підтримку апеляції, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Відповідно роз`яснень п.4 Постанови Верховного суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими

особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою

заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у повторному вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими у суді доказами.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 , показала, що, працюючи продавцем в магазині "Простор" по пр. Миру, 56-Б, побачивши відсутність одного із тестерів духів, вона сказала обвинуваченому повернути його. Однак, ОСОБА_6 його не віддав та, незважаючи на її крики і намагання адміністратора ОСОБА_9 затримати його, пішов з магазину. Обвинувачений був затриманий на вулиці, а викрадений тестер - духи "S.T. Dupont 58 Avenue" у нього вилучено та повернуто.

Доводи обвинуваченого про те, що він мав намір на таємне викрадення майна та не знав, що його дії є очевидними для інших осіб, спростовуються вище наведеними показаннями свідка у тому числі про те, що, як вона, так і адміністратор магазину вимагали у нього повернути викрадене майно ще тоді, коли він знаходився у приміщенні магазину. Зазначене, поза розумний сумнів свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював, що його дії стали явними. До того ж, намагався уникнути затримання.

Отже, за встановлених судом обставин, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом у відповідності з вимогами ст.ст.65-67 КК України з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується негативно,перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу зловживання наркотичними засобами, тяжкості та обставин вчиненого злочину.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинено злочин у період іспитового строку за попереднім вироком, суд обґрунтовано при призначенні покарання застосував положення ст.71 КК України, призначивши покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Корабельного райсуду м. Миколаєва від 09.12.2015р.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому підстав для скасування або зміни вироку, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча

Судді: