Справа №522/4816/15-к
Провадження №1-кп/522/1190/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(підготовче судове засідання)

22.01.2016 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000004 від 13.01.2015 року, відносно неповнолітнього:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тарутино, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей: ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

колегія суддів
В С Т А Н О В И Л А:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 13.01.2015 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

За даним кримінальним провадженням обвинуваченому ОСОБА_5 обирався захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строк дії на теперішній час закінчується.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник у судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків з підстав невідповідності його вимогам КПК України. У своєму клопотанні захисник вказує на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а відсутність формулювання обвинувачення порушує п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, тобто право обвинуваченого знати в якому саме кримінальному правопорушенні він обвинувачується; захисник вказує, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України, затвердження обвинувального акту не скріплене печаткою; прокурор зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що останній вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, що є, на думку захисника, безпідставним і недопустимим; відповідно до ст.. 67 КК України в обвинувальному акті не зазначено, яку саме подію орган досудового розслідування вважає надзвичайною подією.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та заперечував щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника у повному обсязі та заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000004 від 13.01.2015 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінські проти Австрії») рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує на положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справ в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того,право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати як світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (зазначенні рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини».
Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування і дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.
Таким чином, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про події (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частин цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Дослідивши обвинувальний акт колегія суддів приходить до висновку, що при його складанні прокурором в порушенні положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не конкретизовано в чому саме обвинувачується ОСОБА_5 , не повною мірою розкрита суб`єктивна та об`єктивна сторони вчиненого ними злочину, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. "с" ч. З ст. 6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Так, обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Затвердження прокурором обвинувального акту відносно ОСОБА_5 не скріплено його печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу, оскільки в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використаним як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видають чи посвідчуються повноважними ( компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремі/ громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених закон форм та містять передбачені законом реквізити.

Саме підписання і затвердження обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний прокурорський нагляд за досудовим розслідуванням.

Вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000004 від 13.01.2015 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Також, судом було поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишились.

Захисник ОСОБА_8 подав письмове клопотання про скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав вважати, що обвинувачений може продовжувати злочинну діяльність, ухилятися від досудового слідства та суду, та аж ніяк не може вплинути на свідків, має постійне місце проживання.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника у повному обсязі.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 розгляд питання про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишив на розсуд суду.

Вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ КПК України. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , під вартою, суд приймає до уваги те, що злочин, який йому інкримінуються відповідно до ст.. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Зміна або скасування обвинуваченому запобіжного заходу неможлива, оскільки на даний час залишились ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу та які були доведені прокурором у судовому засіданні, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може підтримувати зв`язки з особами, причетними до протиправної діяльності, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, судом також враховується, що обвинувачений не має постійного місця проживання в м. Одесі, що він офіційно не працевлаштований. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що усі ці обставини у своїй сукупності не можуть свідчити про міцні соціальні зв`язки.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд враховує положення ч. 5 ст. 176 КПК України згідно якого запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Також, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, вік та стан його здоров`я.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

На підставі вище викладеного суд вважає, що на теперішній час є достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу задоволенню не підлягає з вище наведених підстав.

Крім того, клопотання адвоката ОСОБА_8 про витребування документів задоволенню не підлягає, оскільки колегією суддів прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків з підстав невідповідності його вимогам КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 199, 314-316, 331, 350, 369-372, 376, 392 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И ЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків з підстав невідповідності його вимогам КПК України задовольнити.

Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, внесений до Єдиного реєстрі досудових розслідувань за №0000004 від 13.01.2015 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України - повернути прокурору прокуратури Одеської області, з підстав невідповідності його вимогам КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.03.2016 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та про витребування документів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси в Апеляційний суд Одеської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3