ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ. Справа №1-96-10

31 серпня 2010 року м.Радомишль.

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого: судді СВІНЦИЦЬКОГО Л.В. при секретарі:ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з участю прокурорів:ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3,не одруженої,не працюючої, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4,раніше судимої:

18.03.2010 року Радомишльським районним судом Житомирської області по ст.185 ч.З КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні злочину передбаченого ст.150-1 ч.2 КК України;

ВСТАНОВИВ:

В січні 2010 року,в підсудної ОСОБА_5 виник умисел на правлений на отримання прибутку шляхом жебрацтва в електропоїздах з використанням для цього малолітньої дитини ОСОБА_6 0лексійовича-07.08.2004 року народження, вік якого їй був достовірно відомий, і усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, та розуміючи, що в такий спосіб вона втягує малолітню дитину у зайняття жебрацтвом, протягом січня-лютого 2010 року використовувала малолітнього ОСОБА_6 для систематичного випрошування грошей у сторонніх осіб, а отриманий прибуток використовувала на власний розсуд.

07 січня 2010 року, підсудна ОСОБА_5 використовуючи ОСОБА_6 випрошувала гроші в пасажирів приміського електропоїзду «Київ-Коростень», та в громадян біля церкви на станції Чоповичі Малинського району Житомирської області. В подальшому, в кінці січня та на початку 2010 року,підсудна неодноразово використовувала ОСОБА_6 для випрошування грошей в пасажирів електропоїздів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 лютого 2010 року, та 24.02.2010 року, підсудна ОСОБА_5, використовуючи для жебрацтва ОСОБА_6, випрошувала гроші в пасажирів електропоїздів «Київ- Коростень», а отримані кошти використовувала для власних потреб.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_5 свою винуватість в скоєнні інкримінованих їй злочинах визнала повністю,і показала суду

що дійсно вона знаючи що ОСОБА_6 є малолітнім, однак протягом січня-лютого 2010 року використовувала його для зайняття жебрацтвом в електропоїздах «Київ-Коростень»,та біля церкви в с.Чоповичі Отримані гроші використовувала на продукти харчування.

Винність підсудної ОСОБА_5 повністю стверджено дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями представника потерпілого-Ковальчук С.А., яка пояснила суду, що сімя ОСОБА_6 знаходиться на обліку у службі у справах неповнолітніх, батьки не надають дітям ніяких умов для проживання, до служби часто надходили відомості, що діти ОСОБА_6 використовуються для зайняття жебрацтвом.

Показаннями свідка ОСОБА_7,який пояснив суду,що 22.02.2010 року,до нього як працівника міліції звернулась ОСОБА_8 і повідомила,що пропав її син ОСОБА_9. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_6 забрала підсудна,і використовувала його для жебрацтва у вагонах поїздів та біля церкви.

Показаннями свідка ОСОБА_10, яка пояснила суду, що сімя ОСОБА_8 стоїть на обліку в соціальному центрі. В січні 2010 року їй розповідав ОСОБА_6, що в електричках та в с.Чоповичах випрошував гроші.

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12які пояснили суду, що як працівники міліції перевіряли електрички, і часто бачили підсудну, яка з дитиною просила гроші у пасажирів.

Показаннями свідка ОСОБА_13 який пояснив суду,що зимою 2010 року,він на електричці їздив на роботу в м.Київ, і бачив підсудну, яка з дитиною просила гроші у пасажирів.

Показаннями свідка ОСОБА_14, який пояснив суду,що бачив, як ОСОБА_8 шукала свого сина ОСОБА_9, і підсудна повернулась з ним через декілька днів.

Показаннями свідка ОСОБА_8, яка пояснила суду, що в січні 2010 року пропав її син ОСОБА_9. Про це вона заявила в міліцію. Через три дні підсудна привела до неї її сина, і син розповідав,що вони були в с.Чоповичі, і їздили у вагонах.

Показаннями свідків ОСОБА_15та ОСОБА_16,які по; суду,що ОСОБА_8 часто давала підсудній сина ОСОБА_9 їздили з ним у електричках,і просили гроші та продукти.

Показаннями свідка ОСОБА_17 оголошених та досліджених у судовому засіданні, з яких видно, що 22.02.2010 року, їй як голові сільської ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_8,що підсудна забрала з собою її сина і разом зникли. 25.02.2010 року, ОСОБА_5 повернулася, розповідала,що брала ОСОБА_6 для того, щоб випрошувати милостиню в церкві та в електропоїздах.(а.с.116-117).

Показаннями свідка ОСОБА_18, оголошених та досліджених в судовому засіданні, з яких видно, що вона бачила як підсудна з сином ОСОБА_8 Ірини-Ярославом просили гроші в пасажирів

електропоїздів, підсудна говорила пасажирам, що гроші їй потрібні на

лікування сина. Також вона брала з собою ОСОБА_6 в с.Чоповичі, де

також випрошувала гроші у людей біля церкви. Підсудна говорила, що

заробляла в день до 150 гривень, на які купувала для себе продукти та

горілку, (а.с.85) .

Показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20, оголошених

та досліджених в судовому засіданні, з яких вбачається, що вони

декілька разів в лютому 2010 року, бачили підсудну біля церкви в

с.Чоповичі, яка з ОСОБА_6 просили гроші у людей. Вони

також давали підсудній гроші. (а.с.97, 102) .

Як видно з рішення Іршанської сільської ОСОБА_3, висновку органу опіки

та піклування, актів центру соціальної служби, ОСОБА_8 не

займається вихованням своїх дітей, часто залишає дітей без

нагляду, вихованням їх не займається.(а.с.38-42,54-55, 57-68) .

По місцю проживання підсудна ОСОБА_5 характеризується з

негативної сторони. (142, 144) .

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності,

суд приходить до висновку про повну доведеність винуватості

підсудної ОСОБА_5 у використанні чужої малолітньої дитини для

заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей, речей, інших

матеріальних цінностей у сторонніх осіб) з метою отримання прибутку, і

такі її дії кваліфікує за ст.150-1 ч.2 КК України.

Обираючи підсудній ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь

суспільної небезпечності вчиненого нею злочину, особу підсудної, її

вік вік, негативну характеристику, що вона і раніше притягувалась до

кримінальної відповідальності, вперто не бажає ставати на шлях

виправлення, тому обирає таку у виді позбавлення волі.

Обставин,які обтяжують покарання підсудній,в судовому засіданні

не встановлено.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудній,суд визнає її щире

каяття.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.323,324 КПК України,

суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину

передбаченого ст.150-1 ч.2 КК України, і призначити їй покарання у

вигляді ТРЬОХ років ОДНОГО місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 до вступу вироку Е

законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з часу її затримання,тобто з

26 лютого 2010 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської

області через Радомишльський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з

часу його проголошення,а засудженим, який знаходиться під вартою в

той же строк з моменту його отримання.

Суддя Радомишльського

районного суду ОСОБА_21.