Справа № 1-710/2010 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Святошинськнй районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді ПочупайлоА.В.

при секретарі Доля К.В.

за участю прокурорів Амельченка В.В., Шаповалова І.В.,

ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Києві, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, в силу ст. 89 КК України не судимого, | скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що народився в м. Тирасполь Республіка Молдова, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_5 19 квітня 2010 року, приблизно о 01.00 годин за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_6, знаходячись біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві, із «тасуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого відкрито

викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_3

Так, ОСОБА_5 19 квітня 2010 року, приблизно о 01.00 годин, знаходячись разом з ОСОБА_7 біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_8, який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння сидів на лавці біля вказаного будинку. У цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_7, домовились між собою заволодіти чужим майном, яке залежить ОСОБА_3, вступивши тим самим між собою в попередню злочинну змову.

3 метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_7, діючи погоджено з ОСОБА_5, підійшов ззаду до ОСОБА_3 і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи доров'я потерпілого, наніс удар ногою по голові ОСОБА_3, заподіявши останньому фізичний біль. Від отриманого удару ОСОБА_3 впав на землю. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7, продовжуючи далі свої злочинні дії, діючи погоджено між собою стали наносити удари ногами ОСОБА_3 по різних частинах тіла.

Подолавши, таким чином, у ОСОБА_3 намір чинити опір, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, стали оглядати вміст кишень ОСОБА_3 та відкрито викрали в ОСОБА_3 майно, а саме: гаманець, ціною 20 гривень, І якому знаходились гроші в сумі 800 гривень; мобільний телефон «Нокіа-6233», ціною 700 гривень, в якому знаходилась флеш-картка об'ємом 512 Мгб, ціною 80 гривень та сім-картка оператора мобільного зв'язку «МТС», ціною 25 гривень на рахунку якої знаходились гроші в сумі ЗО гривень, а всього майна на загальну суму 1665 гривень.

З викраденим чужим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втекли, завдавши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому складі злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, та показав, що 19 квітня 2010 року, приблизно в 01.00 годин, він гуляючи по району разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 побачили раніше незнайомого їм чоловіка, як потім їм стало відомо від працівників міліції це був ОСОБА_3, який сидів на лавці біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві. ОСОБА_5 запропонував йому пограбувати ОСОБА_3, на що він погодився і вони підійшли дочоловіка зі спини та він наніс чоловіку удар правою ногою в спину, від чого останній впав на землю, а він з ОСОБА_5 почали наносити ОСОБА_3 удари ногами по тулубу. Після цього він з ОСОБА_5 почали перевіряти вміст кишень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 забрав з кишень ОСОБА_3 мобільний телефон сріблясто-чорного кольору «Нокіа», який забрав собі, та гаманець із грошима, після чого вони втекли. Дорогою вони оглянули викрадений гаманець у кому знаходились гроші в сумі приблизно 800 гривень, які вони поділили між собою та в подальшому витратили на власні потреби, а гаманець викинули. Потім вони вирішили піти до ломбарду та закласти викрадений телефон, проте його в них не прийняли так як у телефоні був несправний динамік. Повертаючись за місцем свого проживання, вони були затримані працівниками міліції, при появі яких він викинув викрадений ними мобільний телефон. Сім- картка від телефону знаходилась в ОСОБА_5

У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому раді злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, та показав, що 19 квітня 2010 року, приблизно в 01.00 годин, він гуляючи по району разом з ОСОБА_6 побачили раніше незнайомого їм чоловіка, як потім їм стало відомо від працівників міліції ним був ОСОБА_3, який сидів на лавці біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві, якого він ОСОБА_6 запропонував пограбувати. На його пропозицію ОСОБА_6 погодився. Вони підійшли до чоловіка зі спини та ОСОБА_6 наніс йому удар правою ногою в спину, від чого останній упав на землю, після чого вони разом з ОСОБА_6 стали наносити ОСОБА_3 удари ногами по тулубу та обшукали вміст кишень ОСОБА_3 у якого він забрав мобільний телефон «Нокіа» та гаманець із грошима, після чого вони втекли. Дорогою вони оглянули украдений гаманець у якому знаходились гроші в сумі приблизно 800 гривень, які вони поділили між собою та в подальшому витратили на власні потреби, а гаманець викинули. Потім іони вирішили піти до ломбарду та закласти викрадений телефон, проте його в них не прийняли гак як у телефоні був несправний динамік. Повертаючись за місцем свого проживання, вони були затримані працівниками міліції, при появі яких ОСОБА_6 викинув викрадений ними мобільний телефон на землю. Сім-картка від телефону знаходилась в нього. Після затримання юго з ОСОБА_6 було доставлено до Святошинського РУ, де в присутності понятих у нього працівник міліції вилучив вищевказану сім-картку, про що було складено протокол, зміст якого він підписав.

У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм злочині, їхня вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_3, який показав суду, цо 19 квітня 2010 року, приблизно о 01.00 годин, він сидів та палив на лавці навпроти будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві, у якому він на той час мешкав. Незадовго до цього він випив приблизно літр пива та при ньому була пляшка горілки, яку він збирався розпити в себе вдома. У дай момент він відчув удар ногою в потилицю з правої сторони, після чого впав обличчям на шлю та побачив, що біля нього стояло два раніше незнайомих йому хлопця, які нанесли йому приблизно чотири удари в потилицю. Від нанесених ударів він закривав голову руками. Після чого, у нього з кишень витягли мобільний телефон сріблясто-чорного кольору «Нокіа-6233», рою 700 гривень, у якому знаходилась флеш-картка об'ємом 512 Мгб, ціною 80 гривень, та сім-картка мобільного оператора «МТС», ціною 25 гривень, на балансі якої були гроші в сумі 30 гривень, та гаманець чорного кольору, ціною 20 гривень, у якому знаходились гроші в сумі 800 гривень.

Після цього хлопці втекли, а він викликав працівників міліції. Загальна сума завданого йому матеріального збитку становить 1 665 гривень, але оскільки працівниками міліції викрадений у нього мобільний телефон йому було повернуто, цивільний позов із власних переконань ним не заявлявся. Лікування в медичному закладі він не проходив.

Свої показання потерпілий ОСОБА_3 підтвердив під час очних ставок з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5, проведених 20 квітня 2010 року (а.с. 76-78,79-81);

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9, який показав суду, що він працює оперуповноваженим ВКР Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 19 квітня 2010 року він ніс добове чергування в складі слідчо-оперативної групи. Приблизно о 02.50 годин інспектор патрульної служби Святошинського РУ ОСОБА_10 доставив затриманих громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_5, при цьому пояснивши, що дані громадяни були ним затримані після того як вони вчинили грабунок відносно громадянина ОСОБА_3 19 квітня 2010 року, приблизно о 01.00 годин, біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві. Під час поверхневого огляду ОСОБА_5 в правій кишені штанів останнього ОСОБА_10 було виявлено сім-картку мобільного оператора «МТС». ОСОБА_6 під час появи працівників міліції викинув на землю мобільний телефон «Нокіа 6233», який ОСОБА_10 підняв та який у останнього ним був вилучений, про що було складено відповідний протокол.

При вилученні ОСОБА_5 пояснював, що вищевказану сім-картку в нього було виявлено працівниками міліції під час поверхневого огляду 19 квітня 2010 року, приблизно о 02.30 годин, при його затриманні по вул. Я. Коласа, 23 в м. Києві.

Вилучені в присутності понятих телефон та сім-картка ним були упаковані та опечатані, про що було складено відповідні протоколи, зміст яких всі присутні засвідчили своїми підписами;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10, який показав суду, що він працює інспектором патрульної служби Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 19 квітня 2010 року він ніс добове чергування та приблизно о 01.00 годин йому надійшло повідомлення від оперативного чергового Святошинському РУ про те, що біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві двоє невідомих пограбували громадянина ОСОБА_3 По прибуттю на місце події ними був виявлений ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного сп'яніння та пояснив, що двоє раніше незнайомих хлопців його пограбували, забрали в нього мобільний телефон «Нокіа-6233» та гаманець з грошима. При цьому потерпілий назвав прикмети тих хлопців, завдяки яким, приблизно о 02.30 годин біля будинку № 23 по вул. Я. Коласа в м. Києві тими були затримані ОСОБА_6, який при появі працівників міліції викинув на землю мобільний телефон «Нокіа-6233», та ОСОБА_5, при поверхневому огляді якого, у правій кишені штанів останнього було виявлено сім-картку мобільного оператора «МТС». ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були доставлені до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де в присутності понятих у нього було вилучено мобільний телефон «Нокіа 6233» із флеш-карткою об'ємом 512 Мгб, який ОСОБА_6 викинув на землю при появі працівників міліції. У ОСОБА_5 було вилучено сім-карту мобільного оператора «МТС».

Вилучені мобільний телефон та сім-картка були упаковані та опечатані, про що було складено відповідні протоколи;

-протоколом огляду місця події від 19 квітня 2010 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості біля будинку № 10 по вул. Тулузи в м. Києві (а.с. 13-16);

-протоколом очної ставки від 20 квітня 2010 року, проведеної між обвинуваченим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5, у ході якої вони підтвердили раніше дані ними показання (а.с. 82-84);

-постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 20 квітня 2010 року га розпискою потерпілого ОСОБА_11 про отримання викраденого в нього мобільного телефону (а.с. 97).

Таким чином, дослідивши зібранні по справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_5, у скоєнні інкримінованого їм складу злочину повністю доведена й кваліфікація дій, кожного, за ч. 2 ст. 186 КК України є правильною, оскільки вони, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства яке не є «безпечним для життя чи здоров'я потерпілого, відкрито викрали чуже майно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання підсудному ОСОБА_6 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є тяжким злочином, характеристику особи підсудного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем останнього навчання, його роль у вчиненні злочину, що на час скоєння злочину він суспільно-корисною працею зайнятий не був, не працює, його відношення до скоєного, думку потерпілого із приводу призначення йому міри покарання, обставин, що обтяжують покарання підсудного у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено, обставиною що пом'якшує покарання підсудного у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, вважає можливим призначити йому покарання, ближче до мінімальної межі, установленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді позбавлення волі, так к приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання підсудному ОСОБА_5 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є тяжким злочином, характеристику особи підсудного, який раніше не судимий, негативно характеризується за місцем останнього навчання, його роль у вчиненні злочину, що на час скоєння злочину він суспільно-корисною працею зайнятий не був, не працює, його відношення до скоєного, думку потерпілого із приводу призначення йому міри покарання, обставин, що обтяжують покарання підсудного у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено, обставиною що пом'якшує покарання підсудного у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, вважає можливим призначити йому покарання, ближче до мінімальної межі, установленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді позбавлення волі, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства.

Речові докази по справі: мобільний телефон „Нокіа 6233" із флеш-карткою та сім-карткою оператора мобільного зв'язку «МТС», переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_3, суд вважає за необхідне залишити у власності потерпілого. Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5, кожному, рахувати з 19 квітня 2010 року. ОСОБА_2 запобіжного заходу засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кожному, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - утримання під Київському СІЗО (№ 13) Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань Київській області.

Речові докази по справі: мобільний телефон „Нокіа 6233" із флеш-карткою та сім-карткою оператора мобільного зв'язку «МТС», переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_3, залишити у власності потерпілого.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб, з моменту вручення копії вироку засудженим, а рештою учасників процесу в той же строк із моменту його проголошення.

Суддя: