Справа № 11а-827/2010 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Категорія: ст.ст. 185, 304 КК України Доповідач: Ревер В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого, судді Гаврилова В.М.

суддів Ревера В.В., Урдюк Т.М.

з участю прокурора Ковальчука Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляції прокурора Сколівського району Ванчака А.Л., потерпілого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 та засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2010 року,

встановила:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на два роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 304 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі суду.

Початок термін покарання рахується з 17.08.2010 року.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на два роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 304 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі суду.

Початок термін покарання рахується з 17.08.2010 року.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, за ч.1 ст.304 КК України виправдано.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені судом на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.

Запобіжний захід залишено без зміни - підписка про невиїзд.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені судом на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.

Запобіжний захід залишено без зміни - підписка про невиїзд.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 27 березня 2009 року, близько 23 години, у смт. Верхнє Синєвидне Сколівського району Львівської області, перебуваючи у барі «Роман» та розмовляючи із неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7, запропонували останнім вчинити крадіжку особистого майна із приміщення новобудови ОСОБА_1, на що останні погодились. Після розмови, яка відбулася в барі, ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_6, вказаного дня близько 23 години 30 хвилин, на переконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в групі осіб, скоїли крадіжку особистого майна.

27 березня 2009 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6, за попередньою змовою, з метою вчинення крадіжки чужого майна, на автомобілі ВАЗ 21093, яким керував ОСОБА_4, під'їхали до підвального приміщення новобудови ОСОБА_1 по вул. Углика, 64. Там, переконавшись, що їх ніхто не бачить і поблизу нікого немає, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, за допомогою металевого цвяхотяга, який приніс неповнолітній ОСОБА_6, відкрили вхідні двері, після чого неповнолітній ОСОБА_6 залишився на дворі спостерігати, чи ніхто не йде, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проникли через відкриті двері всередину підвального приміщення, звідки викрали наступні речі: електронасос «GL» вартістю 820 грн., електролобзик «Ferm» вартістю 400 гривень, електродрель «Інтерскол» вартістю 105 грн., електрогибель «Rebir» вартістю 400 гривень, магнітофон «JVC» вартістю 300 грн., електрокабель білого кольору довжиною 8,75 м. загальною вартістю 18,37 грн.

Викрадені ними речі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 помістили в автомобіль і зникли з місця події.

На вирок суду прокурор Сколівського району Ванчак А.Л., потерплий ОСОБА_1, захисник ОСОБА_2 та засуджені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

Прокурор в поданій апеляції просить вирок районного суду, в частині призначення покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінити у звязку з надмірною суворістю, призначивши покарання не повязане з позбавленням волі та скасувати міру запобіжного заходу взяття під варту, обравши підписку про невиїзд.

В мотивах зазначає, що судом не враховано особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вину у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнали повністю, щиро розкаялися та активно сприяли в розслідуванні даної справи, за ч.1 ст.304 КК України вину визнали частково, оскільки вважали що не втягували ОСОБА_6 в злочинну діяльність і їм не було відомо, що останній являється неповнолітнім, так як він разом із ОСОБА_3 навчався в одному класі, позитивно характеризується по місцю проживання, повністю усунули заподіяну шкоду, вчинили тяжкий злочин вперше, з потерпілим помирились, який жодних претензій матеріального та морального характеру до засуджених немає та просить не позбавляти їх волі.

Потерпілий ОСОБА_1 в апеляції просить змінити даний вирок в частині засудження ОСОБА_3, ОСОБА_4 та обрати останнім умовне покарання. В обґрунтування покликається на те, що вина усіх засуджених у вчиненому є однакова. Суд не врахував його прохання не позбавляти волі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Завдану шкоду йому відшкодовано, злочин скоєний останніми не являється суспільно небезпечним, засуджені позитивно характеризуються по місцю проживання і раніше не допускали жодних правопорушень, а також ОСОБА_3 хворіє важким захворюванням та має 2-гу групу інвалідності.

Захисник ОСОБА_2 в поданій апеляції просить змінити вирок Сколівського районного суду Львівської області від 17.08.2010 року в частині засудження ОСОБА_3 та ОСОБА_4, обрати останнім покарання у виді умовного покарання і виправдати їх за ч.1 ст.304 КК України.

В мотивах апеляції захисник звертає увагу на те, що обрана ОСОБА_3 та ОСОБА_4 міра покарання не відповідає суспільній небезпеці скоєного злочину, не враховано щире каяття засуджених, які притягаються до кримінальної відповідальності вперше, характеризуються позитивно, а також не врахована позиція потерпілого ОСОБА_1, який не має жодних претензій до останніх.

Суд безпідставно визнав винними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у втягненні неповнолітнього ОСОБА_6 у скоєння крадіжки, оскільки такий особисто ствердив що йому цього ніхто не пропонував а він сам добровільно пішов на даний злочин з іншими засудженими.

Також судом першої інстанції не враховано стан здоровя засудженого ОСОБА_3, який являється інвалідом 2-ї групи з приводу легеневого захворювання.

Засуджений ОСОБА_3 в поданій апеляційній скарзі просить суд змінити реальну міру покарання на умовну, тобто змінити вирок суду в частині засудження його до двох років позбавлення волі.

В мотивах апеляції зазначає, що судом не враховано те, що він є інвалідом 2-ї групи по важкому легеневому захворюванні, раніше не судимий, позитивно характеризується, навчається заочно у інституті та перебуває на обліку у лікаря. Стосовно втягнення у крадіжку неповнолітнього ОСОБА_6 то скаржник вважає, що районний суд безпідставно засудив його за ч.1 ст.304 КК України, оскільки вважав його своїм ровесником тому що навчались у одному класі.

Засуджений ОСОБА_4 в поданій апеляції просить змінити вирок суду в частині засудження його до двох років позбавлення волі та застосувати умовну міру покарання. Звертає увагу на те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, навчається заочно у Львівському Аграрному університеті, щиро розкаюється у вчиненому.

Засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляції, думку прокурора Ковальчука Т.О. про часткове підтримання апеляції прокурора Сколівського району, вивчивши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора Сколівського району Ванчака А.Л., потерпілого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_4 слід задоволити, захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3 задоволити частково.

Висновок місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 304 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як безспірно встановлено в судовому засіданні, ініціатором вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_1 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і саме за їх пропозицією, у вчиненні даного злочину, взяв участь неповнолітній ОСОБА_6 Про те, що ОСОБА_6 є неповнолітнім засудженим було достовірно відомо, оскільки вони вчилися в одному класі, проживали в одному населеному пункті та були добрими знайомими.

Місцевий суд дав належну оцінку показанням засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо заперечення ними факту втягнення неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність виходячи з встановлених обставин та зібраних по справі доказів.

Тому доводи апеляції захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3 про відсутність в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, на думку колегії суддів є безпідставні та не приймаються до уваги.

Кваліфікація ж дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України в апеляціях не оспорюється.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності і правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України.

Покарання засудженим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про їх особи.

Що ж до покарання призначеного засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував особи винних та обставини, що помякшують покарання.

Засуджені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, є особами молодого віку, визнали вину та розкаялися у вчиненому, позитивно характеризуються, добровільно відшкодували завдані збитки, ОСОБА_3 є інвалідом 2-ої групи, потерпілий ОСОБА_1 не має матеріальних претензій та просить призначити їм умовне покарання.

З огляду на вищезазначені обставини справи, з врахуванням даних щодо особи засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що в сукупності знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, колегія суддів приходить до висновку про можливість їх виправлення без відбування реального покарання та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладення на них відповідно до ст. 76 КК України обовязків.

А тому вирок в цій частині підлягає зміні, а апеляції до задоволення.

Крім цього, відповідно до положень п.4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Кваліфікуючими ознаками дій ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України є вчинення ними крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.

Однак суд, в порушення вимог законодавства, ознаку злочину - вчинення засудженими злочину за попередньою змовою групою осіб, визнав як обставину, яка обтяжує покарання. Тому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини покликання про визнання обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

В решті ж вирок суду слід залишити без зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366, 367 КПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляції прокурора Сколівського району Ванчака А.Л., потерпілого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_4 задоволити, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 задоволити частково.

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 17.08.2010 року в частині призначення покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного вироком суду першої інстанції покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного вироком суду першої інстанції покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяття під варту скасувати, звільнивши їх з-під варти негайно в залі суду.

Виключити з мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнання обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

В решті даний вирок залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10