Дата документу Справа № 310/5291/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5291/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/107/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурору Бердянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бердянська Запорізької області, громадянин Україні, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючий, який проживає адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого;

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків передбачених п.п. 2-4 ч. 2 ст. 76 КК України.

Скасований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зараховано в строк відбування покарання тримання обвинуваченого під вартою з 24 червня 2015 року по 14 серпня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 491 грн. 04 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Тим самим вироком ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, вирок відносно якого ніким не оскаржується.

В апеляційній скарзі (з урахуванням уточнення) прокурор, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та необґрунтованого звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати і ухвалити новий вирок, яким йому призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Встановлені вироком суду фактичні обставини:

16.05.2015 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись біля магазину «Мобі-стиль», що розташований за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Праці, буд. 31Е, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замку вхідний дверей проник на територію вищевказаного приміщення, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «Fly IQ 4416» вартістю 600 гривень, мобільний телефон Sony D 2302 вартістю 1500 гривень, мобільний телефон «Nokia 2700» вартістю 150 гривень, мобільний телефон «Nokia 2610» вартістю 200 гривень, мобільний телефон «LG КР105» вартістю 180 гривень, мобільний телефон «Samsung c3050» вартістю 350 гривень, мобільний телефон «Samsung c3530» вартістю 300 гривень, мобільний телефон «Nokia 2600» вартістю 180 гривень, мобільний телефон «Samsung El 182» вартістю 250 гривень, мобільний телефон «Samsung El282» вартістю 250 гривень, мобільний телефон «Nokia 5530» вартістю 350гривень, планшет (7" copy) вартістю400 гривень та міні-приставку «Sony PSP» в чохлі чорного кольору вартістю 1000 гривень.

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 5710 гривень.

Крім зазначеного, 11.06.2015 року приблизно о 03:00 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшли до павільйону № НОМЕР_1 , який розташовано по АДРЕСА_3 , де діючи сплановано, в той час. коли ОСОБА_7 за допомогою своєї фізичної сили розбив скло та пошкодив решітку на вікні вказаного павільйону, ОСОБА_10 спостерігав за появленням сторонніх громадян. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії, охоплені спільним умислом, через отвір у вікні проник до вказаного павільйону № НОМЕР_1 , звідки взяв та передав ОСОБА_10 через вікно майно, яке знаходилось у вказаному павільйоні, а саме: мобільний телефон «Нокиа» 6300, вартістю 70 гривень, мобільний телефон «Нокиа» С 3 вартістю 200 гривень, мобільний телефон «Блзк Берри» 9105, вартістю 170 гривень, мобільний телефон «Самсунг» С3050 вартістю 40 гривень, мобільний телефон «Нокиа» 5228 вартістю 100 гривень, мобільний телефон «Самсунг» А256 вартістю 20 гривень, мобільний телефон «Ноки» 2220с вартістю 180 гривень, мобільний телефон «Самсунг» С3560 вартістю 150 гривень, мобільний телефон «Нокиа» 2600С вартістю 80 гривень, мобільний телефон «Сони» Иксперия С9105 вартістю 2800 гривень, планшет «Ассістант» АР-110 вартістю 1000 гривень, Нетбуж «Емашин» вартістю 1500 гривень, Ноутбук «Асер» 4310 вартістю 1000 гривен, всього на суму 7610 гривень, які належать ОСОБА_12 ; ноутбук «Асус» вартістю 18000 гривень, який належить ОСОБА_13 ; ноутбук «Асер» вартістю 2500 гривень, який належить ОСОБА_14 ; ноутбук «Асус» вартістю 500 гривень, який належить ОСОБА_15 ; мобільний телефон «С-Телл» вартістю 2000 гривень, мобільний телефон «Флай» вартістю 1000 гривень, які належать ОСОБА_16 ; мобільний телефон «Леново» А-820 вартістю 2000 гривень, який належать ОСОБА_17 ; мобільний телефон «Нокиа Аша» 300 вартістю 700 гривень, який належить ОСОБА_18 ; ноутбук «Асер» вартістю 2000 гривень, сумку червоного кольору, вартістю 100 гривень, зарядний пристрій вартістю 400 гривень, а всього на суму 2500 гривень, які належать ОСОБА_19 .

Тим самим, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 таємно, повторно викрали вказане майно, з яким залишили місце скоєння злочину, чим завдали потерпілим: ОСОБА_20 майнову шкоду на суму 7610 гривень, ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 18000 гривень, ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 2500 гривень, ОСОБА_16 майнову шкоду на суму 3000 гривень, ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 500 гривень, ОСОБА_17 майнову шкоду на суму 2000 гривень, ОСОБА_18 майнову шкоду на суму 700 гривень, ОСОБА_19 майнову шкоду на суму 2500 гривень.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та вважав, що вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку, яким за ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 призначити покарання 3 роки позбавлення волі; захисника, який заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора; пояснення обвинуваченого, який в дебатах та в останньому слові висловив думку щодо законності вироку місцевого суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та кваліфікував його дії ч. 3 ст. 185 КК України. Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржуються.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, яке, на думку прокурора, є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи вид і розмір покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу винного та визнав за обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину..

Проте, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття є тоді, коли воно ґрунтується на критичній оцінці вчиненого та усвідомлення винним протиправності своїх дій, бажанні виправити ситуацію. Дані, що свідчить про таку оцінку ОСОБА_7 своїх дій, у матеріалах справи відсутні. Навпаки, вчинення нового умисного злочину в день підготовчого судового засідання (т. 1, а.с. 18) свідчить про відсутність усвідомлення обвинуваченим протиправності своїх дій.

Крім того, судова колегія вважає, що місцевий суд не звернув уваги на точні положення ст. 75 КК України, яка застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід послатися у вироку. При вирішенні зазначених питань суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд взагалі не мотивував, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого дають підстави для ухвалення такого судового рішення.

Крім того, як вбачається з вироку, суд не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення міри покарання. Так, судом не було належним чином враховано наявність у ОСОБА_7 цілого ряду судимостей за вчинення тяжких корисливих злочинів. Через погашення судимостей ця обставина не може бути врахована як обтяжуюча, однак вкрай негативно характеризує ОСОБА_7 як особу та свідчить про недостатність покарання з випробуванням, оскільки раніше призначені покарання з іспитовим строком за вироками Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.02.2012р., 05.06.2012р. не привели до мети, визначеної ст. 50 КК України.

Окрім того, суд безпідставно визнав, що ОСОБА_7 відшкодував завдані збитки, оскільки викрадене майно було повернуто не добровільно, а внаслідок розкриття злочину.

За таких обставин, вирок у частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, відповідно до яких ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вину визнав, приймаючи до уваги вартість майна, яке було повернуто потерпілим, суб`єктивного ставлення самого обвинуваченого до вчиненого ним тяжких кримінальних правопорушень проти власності колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, визначених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, з реальним його відбуванням. Підстав для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає.

Таке покарання у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Між тим, з 24.12.2016 року вступив в дію Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, відповідно до вимог якого ч.5 ст. 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів обвинувачений тримався під вартою з 24 червня по 14 серпня 2015 року та знаходився у місці попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України,колегія суддів
У х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 24 червня 2015 року по 14 серпня 2015 року включно, тобто 52 дня, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, всього 104 дня.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: 1 2 3

З оригіналом згідно
Суддя: ОСОБА_2
Секретар ОСОБА_5