Справа № 1-77/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2011 року Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Голуб О.В.,

за участю прокурора - Хіневич І.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в ОСОБА_1 кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 51 АДРЕСА_1, раніше судимого:

24.02.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн. на користь держави, -

в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.389 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 24.02.2009 року вироком Автозаводського районного суду був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в сумі 850 грн..

Відповідно до ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України. ОСОБА_2 повинен був сплатити штраф в місячний строк після набрання вироком суду законної сили, тобто до 11.04.2009 року. Проте, після набрання вироком законної сили ОСОБА_2 впродовж місяця добровільно штраф не сплатив і тому стягнення штрафу здійснювалося в примусовому порядку відділом державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області на підставі виконавчого листа за №1-147/09, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області 10 червня 2009 року. ОСОБА_2 достовірно знаючи про призначене йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати штрафу, проявив злочинну бездіяльність, злісно ухилився від виконання рішення суду, не виплативши штраф.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочинові визнав повністю, пояснивши про обставини і мотиви скоєного, що відповідає їх описанню у вступній частині вироку.

Крім особистого визнання своєї вини підсудним, його вина підтверджується зібраними у справі доказами та відповідно до ч.3 ст.299 КПК України судом не досліджувались оскільки фактичні обставини справи по вказаному епізоду ніким не оспорювалися.

Таким чином ОСОБА_2 ухиляється від сплати штрафу, тобто вчинив злочин, передбачений ст. 389 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який характеризується позитивно, не зайнятий суспільно-корисною працею, штраф сплатив.

Помякшуючі покарання обставини щире каяття підсудного у вчиненому злочину.

Обтяжуюча покарання обставина рецидив злочинів.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що підсудному ОСОБА_2 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та подальшого попередження нових злочинів у виді обмеження волі. При цьому суд враховує всі конкретні обставини по справі в їх сукупності, і, приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним і призначити покарання за ч.1 ст.389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на нього обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично зявлятися в ці органи для реєстрації.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_2 залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом 15 діб всіма учасниками процесу з дня проголошення.

Суддя О. О. Колотієвський