Братський районний суд Миколаївської області
Справа №1-152/10р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Марценюк С.А.

при секретарі : Любченко Л.В.

за участю прокурора Солованюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське

кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не заміжньої, працюючої техпрацівником Президентського полку м. Києва, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, згідно трудового договору №5 від 13 листопада 2009 року, призначена на посаду продавця магазину «Продтовари» ПП ОСОБА_2 та з останньою укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 13 листопада 2009 року, в результаті чого вона є матеріально-відповідальною особою.

03 червня 2010 року в с. Антонівка Братського району ОСОБА_1, працюючи на посаді продавця магазину «Продтовари» ПП ОСОБА_2, та являючись матеріально-відповідальною особою, навмисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном в цілях самозбагачення, вчинила розтрату грошових коштів в сумі 5096 грн., які надійшли в касу магазину від реалізації переданих ОСОБА_1 в підзвіт товарно-матеріальних цінностей, які використала на власні потреби, чим заподіяла істотну матеріальну шкоду інтересам ОСОБА_2

Підсудна ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину та пояснила, що 13 листопада 2009 року вона уклала трудовий договір з приватним підприємцем ОСОБА_2, згідно якого її було прийнято на посаду продавця в магазин Продтовари, розташованого в с. Антонівка Братського району. Трудовий договір був зареєстрований в Братському районному центрі зайнятості. З нею також був укладений договір про індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого вона, як продавець, є матеріально-відповідальною особою. З моменту укладання договору, вона працювала продавцем в магазині «Продтовари» ПП ОСОБА_2, ключі від замка вхідних дверей магазину знаходились лише в неї. У власника магазину ПП ОСОБА_2 ключів від магазину не було. В її відсутність в магазин ніхто не міг зайти. За час її роботи продавцем, випадків крадіжок з магазину та незаконного проникнення в приміщення магазину сторонніх осіб, не було. 22 травня 2010 року в магазині було проведено планову ревізію товаро-матеріальних цінностей, які знаходились під її звітом. Ревізією нестачі ТМЦ виявлено не було. 4 червня 2010 року вона поїхала в лікарню м. Кіровоград, де знаходилась на стаціонарному лікуванні 21 день. В цей період і після цього вона в магазині вже не працювала. Коли їхала в лікарню, ключі від магазину залишила доньці ОСОБА_3, щоб та передала ОСОБА_2 В звязку з тим, що вона тривалий час знаходилась на лікуванні, то зателефонувала ОСОБА_2 і повідомила, що вже не буде працювати продавцем, і щоб остання забрала ключі у доньки і зробила ревізію. 22 червня 2010 року ОСОБА_2 за участю комісії провели ревізію ТМЦ в магазині. Ревізією було встановлено нестачу ТМЦ на суму 5096 грн., яка виникла в звязку з тим, що 3 червня 2010 року вона взяла вказані гроші з каси магазину без дозволу ОСОБА_2, які отримала від продажу товару за 1-3 червня, та розтратила на власні потреби, а саме на придбання медикаментів.

Вина підсудної ОСОБА_1Л у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла своє підтвердження всією сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Так, у відповідності зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, таким зареєстрована ОСОБА_2 /а.с. 12/.

Згідно трудового договору №5 від 13 листопада 2009 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений трудовий договір, згідно якого договір укладений на невизначений строк та ОСОБА_1 зобов'язана виконувати обов'язки продавця продтоварів. /а.с. 17/.

З договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 13 листопада 2009 року, укладеного між приватним підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, випливає, що на останню покладено повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених їй матеріальних цінностей. /а.с. 18/.

У відповідності до акту інвентаризації товаро-матеріальних цінностей від 22 червня 2010 року, інвентаризацію проведеною в магазині «Продтовари», який належить приватному підприємцю ОСОБА_2, та встановлено нестачу ТМЦ у матеріально відповідальної особи ОСОБА_1 на суму 5096 грн. /а.с. 19/.

Згідно з протоколом огляду місця пригоди від 14 жовтня 2010р., в с. Антонівка Братського району знаходиться приміщення магазину «Продтовари», яке належить приватному підприємцю ОСОБА_2 Оглядом приміщення магазину, пошкоджень вхідних дверей, вікон та стін, не встановлено. /а.с. 8/.

Покази підсудної відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, в зв'язку з чим суд вважає правильною кваліфікацію дій підсудної ОСОБА_1 за ст. 191 ч.1 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі і перебувало в її віданні.

При обранні виду та міри покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого злочину, дані про особу підсудної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаялася у вчиненому, добровільно відшкодувала збитки, завдані злочином, явку з повинною, і вважає необхідним призначити покарання у виді обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю, але не звязане з реальним відбуттям покарання, застосувавши ст.ст. 75, 76 ч.1 п.п.2,3 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України і призначити покарання 1 (один) рік обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі 1 (одного) року не здійснить нового злочину і виконає передбачені п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишити такий же - підписку про невиїзд.

На вирок на протязі 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя -

Вирок набрав законної сили 26.12.2010р.