Справа № 216/2260/14-к
провадження № 1-кп/216/17/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2015 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Днепропетровскої області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підсудного в режимі

відеоконференції ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 6 жовтня 2004 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч. 1, 190 ч. 2, 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі умовно з іспитовим строком 1 рік;

2) 21 липня 2005 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 187 ч. 2, 289 ч. 2, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 18 жовтня 2012 року по відбуттю строку покарання;

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Приблизно в кінці січня 2014 року в нічний час ОСОБА_6 повторно з умислом на таємне викрадення чужого майна прибув на територію будинку АДРЕСА_2 , звідкіль таємно викрав належні ОСОБА_7 металеву дробину і промисловий генератор «Фактор». З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 60300 гривень.

17 лютого 2014 року приблизно о 21.30 годині ОСОБА_6 повторно з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом прибув на територію будинку АДРЕСА_3 , де знаходився автомобіль «Ніва 2121» державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 17000 гривень, якій належить ОСОБА_8 . Підібравши ключі, ОСОБА_6 відчинив двері автомобіля, проник в салон автомобіля, де пошкодив блокування руля, за допомогою іншого автомобіля, водій якого не знав, що ОСОБА_6 протиправно заволодів автомобілем, відбуксирував автомобіль з місця його стоянки і тим самим незаконно заволодів транспортним засобом.

ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що жодного із інкримінованих йому злочинів він не скоював. Крадіжку у ОСОБА_7 він не міг скоїти фізично, оскільки знаходився у той час в лікарні, де йому невдовзі до того зробили операцію на руці, і він не міг цією рукою діяти. Генератор, який згідно обвинуваченню він вкрав має вагу більш 100 кг., і він фізично не міг цей генератор винести від потерпілої та перенести до себе у двір.

Що стосується заволодіння автомобілем, то це заволодіння було організовано ОСОБА_9 , він прийняв в ньому участь, не знаючи, що скоює злочин, думаючи, що автомобіль належить саме ОСОБА_10 . Він не бачив, яким чином ОСОБА_10 відчиняв двері автомобіля і ламав замок запалення. Він лише знайшов особу, яка могла відбуксирувати автомобіль до будинку, на якій вказав ОСОБА_10 та допомагав причепити автомобіль до автомобіля-буксиру.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, його вина підтверджується показаннями потерпілих, свідків, матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що йому належить автомобіль «Нива», якій він придбав більш десяти років назад по «генеральній довіреності» і на себе не переоформив. Автомобіль він ставив у дворі дома АДРЕСА_3 , де живе його мати. Наприкінці 2013 року в грудні в автомобілі зламався карбюратор. Він зняв його і поставив автомобіль біля забору будинку матері. Автомобіль він запер, але на сигналізацію не поставив, оскільки вона була поламана. 17 лютого 2014 року біля 21.30 годин до нього подзвонила мати і сказала, що невідомі тільки-що відкотили його автомобіль. Він відразу приїхав до матері, впевнився, що автомобіля немає, подзвонив в міліцію і заявив про угон автомобіля, а також про те, що автомобіль без карбюратора і не на ходу. Довіреність на автомобіль і техпаспорт на нього знаходилися в автомобілі. Протягом години до нього подзвонили робітники міліції і повідомили, що автомобіль знайдений, а також сказали куди потрібно під`їхати. Він приїхав, оглядів автомобіль і знайшов, що пошкоджені замок запалення і замки вхідних дверей. Із салону автомобіля зникли техпаспорт і довіреність на автомобіль. Інших пошкоджень і втрат він не знайшов.

Сам підсудний в ході досудового слідства давав інші показання, ніж в суді.

Так, будучі затриманим після заволодіння транспортним засобом на місці скоєння злочину, підсудний власноруч написав пояснення, в яких вказав, що вранці 17 лютого 2014 року до нього приїхав ОСОБА_11 , з яким вони випили. ОСОБА_10 запропонував взяти таксі і проїхати по вул. Чередниченко. По дорозі ОСОБА_12 побачив автомобіль «Нива», який йому сподобався, і він став розпитувати його, підсудного, давно лі автомобіль стоїть. Він, підсудний, відповів, що автомобіль не їздить і стоїть в цьому місці постійно. ОСОБА_10 запропонував заволодіти автомобілем і продати його. Він, підсудний, відмовився. ОСОБА_10 взяв газету з об`явами і почав дзвонити. З якимось покупцем він договорився за 3000 гривень і сказав, що потрібно лише перегнати «Ниву» на вул. Урицького, 103. Йому, підсудному, ОСОБА_10 запропонував 1500 гривень. Він, підсудний, погодився. Його задача була домовитися за буксир. Він подзвонив ОСОБА_13 і сказав, що його, підсудного, друг ОСОБА_10 купив автомобіль, який потрібно перегнати з вул. Чередниченко на вул. Урицького, 103. Домовилися, що ОСОБА_14 під`їде до нього на 21.00 годину. ОСОБА_14 приїхав не один, а з ОСОБА_15 . Він, підсудний, і ОСОБА_10 сіли в машину до ОСОБА_14 , і всі разом приїхали на вул. ОСОБА_16 до автомобіля «Нива». ОСОБА_10 відчинив двері автомобіля, а він, підсудний, підчепив трос, після чого сів у машину. ОСОБА_10 сказав, що руль заблокований і наказав сумісно з ним зламати блокіровку. Він, підсудний, не хотів, і ОСОБА_10 почав йому погрожувати. Вони сумісно зламали блокіровку, і ОСОБА_10 дав знак водію автомобіля-буксира їхати. ОСОБА_10 сказав, щоб він, підсудний, перевірив, що цікавого є в автомобілі. Він, підсудний, подивився, але нічого не знайшов. Коли вони приїхали на вул. Урицького, ОСОБА_10 наказав йому стерти відбитки пальців, і він, підсудний, стер їх. Потім їх заарештували (а.с. 17).

18 лютого 2014 року о 1 годину 50 хвилин був складений протокол затримання ОСОБА_6 , із якого вбачається, що йому в присутності адвоката були роз`яснені його права, в чому він та адвокат розписалися (а.с. 36-37), з 2.40 до 2.45 годин ОСОБА_6 було роз`яснено право на захист (а.с. 38), того ж дня він в присутності адвоката був повідомлений про підозру (а.с. 40-42).

Того ж дня з 16.30 до 17.30 годині підсудний в присутності адвоката був допитаний в якості підозрюваного і показував, що 17 лютого 2014 року приблизно о 9.00 годині на пл. Визволення він зустрівся з ОСОБА_17 , зайшли з ним в кафе, де ОСОБА_12 заказав себе водку, а йому, ОСОБА_6 , пиво. Потім на таксі вони поїхали до нього, ОСОБА_6 , додому. По дорозі ОСОБА_12 звернув увагу на автомобіль «Нива», і він, ОСОБА_6 , розповив, що автомобіль цей стоїть під будинком приблизно з грудня 2013 року. Приїхавши до нього, ОСОБА_6 , додому, вони зайшли в магазин, де купили горілку і пиво. До його, ОСОБА_6 , дому вони йшли мимо автомобіля. Володимир знов розглядав автомобіль та розпитував про нього. В нього, ОСОБА_6 , вдома ОСОБА_12 почав вговорювати його заволодіти автомобілем, але він, ОСОБА_6 , відмовлявся. Тоді ОСОБА_12 дістав із сумці газету та знайшов об`яву, по якій подзвонив. Після дзвінка сказав, що за автомобіль буде заплачено 3000 гривень, із яких 1500 гривень ОСОБА_12 запропонував йому, ОСОБА_6 , якщо він відчинить автомобіль та знайде спосіб його відбуксирувати. Також пояснив, що цю розмову чула його, ОСОБА_6 цивільна дружина. Він погодився і подзвонив ОСОБА_18 , якому пояснив, що автомобіль належить ОСОБА_12 , його потрібно відбуксирувати, за це ОСОБА_12 заплатить 500 гривень. Домовилися, що ОСОБА_14 заїде до нього у 21.00 годині. ОСОБА_14 приїхав до нього додому в 21.00 годині із знайомим, якого представив ОСОБА_15 . ОСОБА_15 був за кермом, оскільки у ОСОБА_14 не було прав. Коли вони вчотирьох приїхали до «Ниви», він, ОСОБА_6 , своїми ключами відчинив двері «Ниви», ОСОБА_12 сів за її кермо і із нутрі відчинив пасажирські двері. Він, ОСОБА_6 взяв у ОСОБА_14 трос, причепив автомобіль і сів в нього. Коли автомобіль почав рухатися, трос обірвався. Він, ОСОБА_6 злякався, що можуть вийти господарі, вибіг з машини і сів в машину ОСОБА_14 , сказавши йому, щоб він їхав до нього додому. ОСОБА_12 залишився в машині. Коли приїхали до нього додому, він виложив ключ, яким відчиняв машину. Коли вийшов на вулицю, побачив ОСОБА_12 , який шов по вулиці і щось кричав. Він підійшов до ОСОБА_12 , і вони вирішили повернутися до автомобіля і зламати блокіровку керма. Вони повернулися до автомобіля «Нива», удвох із ОСОБА_12 зламали блокіровку керма, після чого повернулися до нього додому, знов сіли в автомобіль ОСОБА_14 і поїхали до «Ниви». ОСОБА_12 сів за кермо « ОСОБА_19 », він, ОСОБА_6 причепив трос і також сів в салон «Ниви», сказавши ОСОБА_14 , щоб вони тягнули автомобіль до будинку № 103 по вул. Урицького, де вони повинні були зустрітися з покупцем. В «Ниві» він, ОСОБА_6 забрав брелок з сигналізації і підчепив не свій ключ від старої машини. ОСОБА_14 і ОСОБА_20 від`їхали від «Ниви» до куту будинку. Вони з ОСОБА_12 з`їздили до нього, ОСОБА_6 додому, де він взяв ключ, а потім повернулися. В «Ниві» вони витерли відбитки пальців і відішли до машини ОСОБА_14 . Знаходячись в автомобілі ОСОБА_14 вони з ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_14 і ОСОБА_20 по черзі дзвонили до людини, яка була повинна купити автомобіль, але ані ОСОБА_14 , ані ОСОБА_20 не знали, що автомобілем вони заволоділи незаконно. Через деякий час їх затримали працівники міліції (а.с. 43-44).

В ході очної ставки з ОСОБА_9 . ОСОБА_6 змінив свої показання, пояснюючи, що попросив ОСОБА_9 допомогти відбуксувати його, ОСОБА_6 , автомобіль у двір будинку по вул. Урицького (а.с. 47).

Свідок ОСОБА_21 пояснив в судовому засіданні, що 17 лютого 2014 року він вдома у ОСОБА_14 . Приблизно о 17.00 годині до ОСОБА_18 зателефонував підсудний і запропонував перегнати автомобіль, на що ОСОБА_18 погодився. За руль автомобіля ОСОБА_18 , у якого не було прав, сів він, свідок. Вони під`їхали до дому підсудного, і той вийшов на вулицю. З ним був ще один чоловік, який назвався ОСОБА_12 . Вчотирьох вони приїхали до приватних будинків на вул. Чередниченко, де стояв автомобіль «Нива». Дорогу вказував підсудний. Під`їхавши до автомобіля, вони зупинилися. Підсудний і ОСОБА_12 вийшли із машини. Як вони відкривали двері автомобіля, свідок не бачив, але стверджує, що ОСОБА_12 сів за кермо « ОСОБА_19 », а підсудний став чіпляти трос, щоб буксирувати « ОСОБА_22 ». Коли вони попиталися буксирувати « ОСОБА_22 », трос обірвався. Підсудний відразу вибіг із «Ниви», сів до них в машину і сказав, щоб вони їхали до нього додому. Чого підсудний повів себе таким чином, він, свідок, не зрозумів. Вони утрьох (без ОСОБА_12 , який залишився біля «Ниви» поїхали додому до підсудного, де той кудись відійшов, а потім повернувся вже с ОСОБА_12 . Всі знов сіли в автомобіль і поїхали до «Ниви». ОСОБА_12 знов сів за кермо « ОСОБА_19 », а підсудний прикріпив трос, який раніше зв`язав, сказав, їхати до одного з будинків на вул. Урицького, і сам сів в «Ниву». Коли вони приїхали на вул. Урицького, вони зупинилися біля одного із п`ятиповерхових будинків, де відкріпили трос. Вони з ОСОБА_18 від`їхали в кінець будинку і зупинилися. Через деякий час до них підішли підсудний і ОСОБА_12 . Всі сіли в автомобіль, після чого до них під`їхали працівники міліції, які пояснили, що автомобіль «Нива», якій вони перегнали сюди знаходиться в розшуку і всіх затримали. Про те, що автомобіль «Нива» вкрадений, він, свідок, не знав.

З приводу крадіжки майна ОСОБА_23 вина ОСОБА_6 підтверджується наступним.

ОСОБА_6 14 березня 2014 року власноруч повідомив про те, що вкрав зварювальний апарат і дробину, розповів куди він це майно збув (а.с. 86, 87).

Потерпіла ОСОБА_7 повідомила про цю крадіжку лише наступного дня 15 березня 2014 року (а.с. 90), а також дала пояснення, що дробину знайшла сама, до міліції не зверталася, доки самі робітники міліції не прийшли до неї з питанням чи не було в неї крадіжки.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що купив дробину саме у ОСОБА_6 , якого раніше знав, оскільки раніше покупав в нього метал.

Даючи власноруч пояснення, яким чином він викрадав дробину і генератор, ОСОБА_6 писав, що генератор був на колесах і він відкотив його, після чого повернувся і вкрав дробину. Наступного дня порізав дробину і продав її на металолом незнайомим людям, яких знайшов по об`яві. Дробину відніс людям, які скупають металолом і також продав (а.с. 87).

Пояснення підсудного в судовому засіданні про те, що він не міг вчинити вказану крадіжку, оскільки знаходився в лікарні після операції, а також те, що генератор був дуже важким, і він не зміг би його підняти, спростовуються тим, що він розповів про цю крадіжку ще до того, як про неї стало відомо робітникам міліції, тім, що згідно його власним показанням, які він дав раніше, генератор був на колесах, тобто піднімати його було не потрібно, а також тім, що свідок ОСОБА_25 хірург, який робив ОСОБА_6 операцію на руці, не може стверджувати, чи залишався підсудний в лікарні після операції, а також чи міг він після операції робити дії, пов`язані з фізичними навантаженнями

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а також злочин, передбачений ст. 289 ч. 2 КК України за ознаками: незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

При обранні міри покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особистість підсудного, який раніше скоював аналогічні злочини, свою вину в судовому засіданні не визнав повністю та кається в скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, автомобіль, при досудовому слідстві визнавав повністю, негативно характеризується за місцем мешкання, як людина, що має непередбачену поведінку, вживає алкоголь, не працює, веде розгульний образ життя, обкрадає сусідів та свариться з ними (а.с. 116), але має хворого батька, страждає непсихотичним психічним розладом, обумовленим дифункцією головного мозоку.

З урахуванням викладеного суд призначає покарання не на максимальний строк без конфіскації майна.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляди 2 років позбавлення волі за ст. 289 ч. 2 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з 18 лютого 2014 року.

Речовий доказ автомобіль залишити у потерпілого.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу впродовж 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк зі дня отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1