АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1548/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 вересня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України і на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року про повернення обвинувального акту № 0003006 прокурору для усунення виявлених недоліків, про продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою, та вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003006 відносно обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повернуто прокурору Голосіївського району м. Києва для усунення виявлених недоліків. Також, обраний на досудовому розслідуванні обвинуваченим: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін та продовжений до 28.09.2015 року включно; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін та продовжений до 28.09.2015 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останніми подані апеляційні скарги разом з доповненнями, в яких вони просять пом`якшити їм обраний запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Дослідивши апеляційні скарги з доповненнями, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

За ч. 4 ст. 314 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акту. При цьому у такому випадку в апеляційній скарзі мають бути викладені мотивування та доводи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
При цьому, розгляд клопотання про обрання, зміну, чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, є процесуальною дією, яку суд фактично здійснює до постановлення процесуального рішення за результатами розгляду.
Крім того, згідно з положеннями ст. 331 КПК України на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторін обвинувачення чи захисту розглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зі змісту журналу судового засідання та ухвали суду убачається, що 30.07.2015 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 звернулася з клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Судом першої інстанції, 30.07.2015 року під час підготовчого судового засідання по розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжений обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.09.2015 року включно.

При цьому, виражаючи свою незгоду з ухвалою суду першої інстанції та оспорюючи зазначене судове рішення, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично лише порушують питання про зміну запобіжного заходу, наводячи мотиви своєї незгоди з ухвалою лише в частині продовження їм строку тримання під вартою, що в силу наведених раніше вимог КПК України не підлягає окремому апеляційному оскарженню, та заперечення проти таких рішень можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

З огляду на викладене, вважаю, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з доповненнями подані на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, а тому у відкритті провадження за їх апеляційними скаргами слід відмовити.

Керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року про повернення обвинувального акту № 0003006 прокурору для усунення виявлених недоліків та про продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 424, 426 КПК України.

Суддя
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2