Справа № 1-1/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2011 року Рахівський районний суд Закарпатської

області в складі: головуючого судді Тулик І.І.

при секретарі Шемота М.І.

з участю прокурора Данканич В.М.

адвоката ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдівця, безпартійного, не працюючого, інваліда ІІІ групи, судимого 07.04.2006 року Рахівським районним судом за ст. 128 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік -

у скоєнні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Підсудній ОСОБА_3, у період із 20.04.2006 року по 24.04.2006 року в м. Рахів у приміщенні власного житлового будинку по вул.. Миру № 150, в м. Рахів, Закарпатської області, на грунті особистих неприязних відносин, шляхом нанесення ударів, умисно спричинив своїй дружині ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми грудної клітки спереду, перелому 7 ребра зліва, забою правої легені, синців у верхній та нижній ділянках живота, двох розривів печінки, яка ускладнилась крововиливом в праву плевральну і черевну порожнини, правобічною абсцедуючою бронхопневмонією, в результаті чого 26.04.2006 року о 11:30 годині ОСОБА_4 померла в реанімаційному відділенні Рахівської районної лікарні.

Допитаний, в ході судового ОСОБА_3 вину свою не визнав та пояснив, що попбоїв ОСОБА_4 не наносив, вважає, що це зробив хтось інший.

Потерпіла ОСОБА_5, яка показала, що її сестра ОСОБА_4 прожила в шлюбі з ОСОБА_3 з 1997 року і приблизно через 2 тижні спільного життя вона пожалілася ій, що ОСОБА_3 її побив. І після того він її бив систематично, і чим далі, тим більше. Причиною бійок було те, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного спяніння, а останнім часом він її бив за те, що вона вживала алкоголь. Останні роки вона з ОСОБА_3 менше спілкувалася, тому вона із сестрою мали з ним неприязні відносини, тому що захищали ОСОБА_4. Але їй відомо, що відносини між ними не наладналися. Після того як в 2006 році ОСОБА_3 притягли до кримінальної відповідальності, оскільки вона не спілкувалася з ОСОБА_4, вона говорила, що помирилася із ОСОБА_3. Вона дзвонила ОСОБА_4 в четвер, 13.04.2006 року на мобільний телефон, вранці, біля 09 години, і сказала їй, щоб прийшла до неї того дня. Вона сказала, що прийде, але не приходила. Коли вона наступного тижня подзвонила ОСОБА_6 на її мобільний телефон, то деякий час телефон не відповідав, а після того відповів ОСОБА_3, він сказав, що він не вдома.

Вона дізналася про те, ОСОБА_4 доставили в лікарню в тяжкому стані, того дня біля 12 годин. Біля 13:15 год. вона зайшла до ОСОБА_4 і трохи з нею розмовляла, вона була при свідомості. ОСОБА_4 їй сказала, що її побив ОСОБА_3, але сказала, щоб вона всім говорила, що вона впала з дерева. Вона запитала ОСОБА_4, в які частини тіла він її бив, і вона відповіла, що її болить все тіло. Вона трохи підняла покривало, і побачила, що на тілі ОСОБА_4 багато синці, і досить великих. На питання, чи в неї поламана щелепа, так як вона погано говорила, вона нічого не відповіла. На питання, чи пила вона горілку, відповіла, що випила, так як ОСОБА_3 її вже «допік». Претензій матеріального характеру не має.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні надал покази аналогічні ОСОБА_5 Претензій матеріального характеру не має.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні показала, що являється сусідкою ОСОБА_3 і ОСОБА_4, їх будинки розділяє лише город, відстань 10 метрів. Багато разів чула, що між ними часто бували сімейні конфлікти. Причому чула, як ОСОБА_4 кричала і ойкала від ударів, часто бачила в неї синці від ударів. Останній раз вона чула, як ОСОБА_4 кричала в своїм будинку в середу або четвер, 19 або 20 квітня 2006 року, ввечері біля 24 години вона почула пронизливий крик, який зразу припинився. ОСОБА_4 в основному сиділа вдома, так як на вулиці вона її бачила нечасто, до неї додому вона заходила також нечасто. Вона бачила на вулиці ОСОБА_4 в суботу 22.04.2006 року біля 17 год. Вона із свого двору бачила, як вона ішла із сторони центру додому. Вона чомусь не дивилася в її сторону, а на шиї та потилиці з правої сторони в неї помітила синці.

Показаннями свідка ОСОБА_9, яка по суті справи показала, що 25.04.2006 року о 11:30 год. я ішла з дому на цвинтар, що знаходиться на вул. Шевченка. На вул. миру біля РЕСу зустрілися із своєю племінницею ОСОБА_10, яка гуляла з дитиною. Ідучи разом по вулиці, побачила з лівої сторони під огорожею одного з дворів незнайому їй жінку віком біля 30-40 років, яка трималася за огорожу і падала з ніг. Тоді на вулиці нікого більше не було. Цю жінку ОСОБА_10 назвала по іменні Славка. Вона почала її піднімати, але сама не могла її підняти, так як вона на ногах не трималася. На питання «Чи ти мене знаєш?», вона відповіла, що знає. На запитання «Хто тебе так побив?»вона відповіла «чолові». У Славки вона бачила великі синці на поясниці і з рота ішла біла піна. Після того ОСОБА_11 викликала по телефону швидку допомогу.

ОСОБА_12 Василівна, в судовому засіданні показала, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, в останньому будинку, по сусідстві із кутовим будинком на розі вул. ОСОБА_13 і Шевченка, тобто недалеко від будинку де проживали ОСОБА_4 і ОСОБА_3. У вівторок, 25.04.2006 року біля 12 год. вона гуляла по вулиці з дитиною, і побачила здалеку, що якась жінка тримається за огорожу обома руками, і повільно спустилася на землю. В той час ішла по вулиці Веклюк Марія, більше нікого не було на вулиці. Вони вдвох підійшли до неї одночасно, і вона побачила, що це ОСОБА_4. Вона була дуже ослаблена, і ОСОБА_9 намагалася підняти її на ноги. Вона запитала її «Чи знаєш ти хто тебе піднімає?», на що ОСОБА_4 відповіла, що знає її, і ще сказала, що вона не пяна. Більше вона нічого не чула. Що вони говорили, так як пішла до ОСОБА_11, так як вона медсестра, щоб вона подивилася на ОСОБА_4. Після того вийшли на вулицю і ОСОБА_11, і інші: ОСОБА_14, ОСОБА_15, і один незнайомий чоловік. Тоді ОСОБА_11 оглянувши потерпілу, пішла викликати до телефону швидку допомогу, а ОСОБА_14 із іншими занесли ОСОБА_4 у її двір, так як то була невелика відстань та поставили на землю. ОСОБА_11 взяла від ОСОБА_4 ключ, який був у неї, та хотіла ним закрити двері будинку, але не змогла цим ключем закрити двері, і тому двері залишилися незакриті. Вона тоді бачила на животі ОСОБА_4 великі синці.

В пятницю, 21.04.2006 року біля 10-11 год. вона стояла на вулиці біля свого будинку, і побачила ОСОБА_4, яка ішла в магазин до Довганюк магдалини, що знаходиться біля гаражів, вона бачила, як вона пішла до магазину. Разом із нею ішла її кума Оля, прізвище якої незнає, із Царини, місцевості біля маслозаводу. ОСОБА_4 привіталася і більше з нею не розмовляла. Вона побачила у ОСОБА_4 рани на губах, та синці на всій правій частині шиї і потилиці. Разом з нею стояв її батько ОСОБА_16. До того вона не памятає, коли вона бачила ОСОБА_4, але бачила її часто в стані алкогольного спяніння, так як вона останні кілька тижнів часто пила.

Свідок ОСОБА_11, по суті справи показала, що вона приживає недалеко від будинку, де проживали ОСОБА_4 і ОСОБА_3, по одній стороні вулиці, через 2 будинки. Вона із ОСОБА_4 перебували в дружніх стосунках, і тому до неї додому вона часто приходила. ОСОБА_3 вона трохи сторонилася, так як боялася його, коли дізналася, що він часто бє свою дружину. Із слів ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_3 часто її бив. Тобто за всі роки, коли вони жили разом, то весь час, регулярно вона переносила від нього побої. З останього часу їй відомо, що ОСОБА_3 наносив побої та тілесні ушкодження в грудні 2005 року і в січні, тоді в ОСОБА_4 вона бачила обширні тілесні ушкодження, була побита голова, було багато синців. В лютому-березні 2006 року із слів ОСОБА_4 великих тілесних ушкоджень їй ОСОБА_3 не наносив, але розповідала їй, що постійно вона отримувала від нього по кілька ударів, в основному вночі, і особливо коли ОСОБА_3 сильно побив ОСОБА_4 12 квітня 2006року в середу, про що вона сама їй розповідала. І показувала синці на бедрі, та ссадини, а також на спині. Обличчя не було із слідами побоїв. Після того вона не зустрічалася і не бачила ОСОБА_4 аж до 25.04.2006 року. В дні перед Великодня вона кілька разів проходячи біля їхнього будинку, бачила ОСОБА_3, причому досить часто, на початку тижня, в четвер або пятницю, вдень, точний час не памятає, і в суботу ввечері біля 18-19 годин. В четвер і суботу в них у дворі працював незнайомий чоловік. В неділю вона чергувала і знаходилася цілу добу на роботі, а в понеділок, 24.04.2006 року її не було вдома, ходила в гості. Крім того, вона не бачила більше нікого із по сторонніх хто відвідував будинок ОСОБА_4.

25.04.2006 року біля 12 годин до неї в дзвінок хвіртки з вулиці подзвонили. Вона вийшла і побачила ОСОБА_9, ОСОБА_17 і ОСОБА_15. Вони сказали. Що побачили ОСОБА_4, якій погано. ОСОБА_4 в той час дійсно лежала на тротуарі під огорожею ОСОБА_15. В напівсплячому положенні, і поглянувши на неї, вона побачила в непритомному стані, нічого не говорила, губи в неї були синього кольору, на животі який оголився, так як одяг підтягнувся вона побачила великі синці. ОСОБА_4 протягнула їй ключ зрозуміла, що ключ від будинку. Сусід ОСОБА_14 і ОСОБА_18, який був в неї у гостях, понесли ОСОБА_4 до її двору. Коли її піднімали, то на ногах вона не могла стояти. Було помітно для неї, як медика, що є небезпека її життю, так як в потерпілої вже зупинилося дихання. Тому вона зразу пішла до себе додому і подзвонила на швидку допомогу, попросила приїхати дуже швидко. І автомобіль швидкої допомоги приблизно через 15-20 хвилин приїхав і забрав ОСОБА_4 в лікарню.

Ключ, який їй дала ОСОБА_4, вона віддала сестрі ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_14, по суті справи показав, що у вівторок після православного Великодня, 25.04.2006 року біля 12 год. або невеликий час після 12 год. він на вулиці почув крик, і тому вийшов із свого двору. Він побачив, що під огорожею будинку № 154 ОСОБА_15 в положенні напівсидячи знаходилася ОСОБА_4. Вона була в хворобливому стані, і присутні в той час біля неї ОСОБА_11 і ОСОБА_9 говорили, що потрібно викликати лікарів. Вони ж пояснили, що ОСОБА_4 побита. Вона щось бурмотіла, але розуміти її було неможливо. Він взявши ОСОБА_4 під руки, поставив на ноги, і вона трохи трималася, але швидко знову осідала, так як не могла утриматися на ногах, тому він взяв її на руки, йому допоміг незнайомий чоловік, якого знає ОСОБА_11, вони занесли ОСОБА_4 в двір її будинку, там поставили її сидячи на землі на тапочках, а руками він її підтримував, щоб вона не падала, поки через невеликий час не приїхав автомобіль швидкої допомоги, який викликала по телефону ОСОБА_11. Коли під час транспортування у ОСОБА_4 підтягнулася майка , то було видно її живіт, на якому були обширні синці. Крім того, на її верхній губі була ранка, якої він раніше не бачив. На цій ранці була засохша кров, тобто рана була не свіжа. Інших слідів побоїв він не бачив. ОСОБА_3 не бачив ні того дня, ні кілька днів перед тим. Останні рази він його бачив в четвер, 20.04.2006 року біля 10-11 год. у нього в дворі. Також він знаходився у себе в дворі в суботу, 22.04.2006 року десь між 12 і 13 год. він тоді проходив по вулиці. ОСОБА_4 не бачив довго, останній раз приблизно перед католицької Пасхи, приблизно в четвер 13.04.2006року, точний день не памятає.

Свідок ОСОБА_19, показала, що працює старшою медсестрою приймального відділення Рахівської РЛ, ОСОБА_4 поступила в Рахівську районну лікарню з тілесними ушкодженнями в тяжкому стані, біля 12:30 год. і зразу була завезена в реанімаційне відділення. Вона була без свідомості, зовні мала обширні тілесні ушкодження. Приблизно через пів години після доставлення ОСОБА_4 прийшла до свідомості, і вона та інші працівники лікарні із нею розмовляли. Спочатку на запитання вона пояснювала, що її сильно побив чоловік ОСОБА_3, бив її довго і багато, вона сказала, що бив її останні кілька днів. Крім того говорила, що ОСОБА_3 удушував її шнурком від кросівка, не випускав її з будинку, який закривав на ключ. На запитання «Чи довго він знущався?», вона відповіла, що всі 9 років, які разом жили.

Свідки ОСОБА_20, ОСОБА_21, анестезист-фельдшер реаніматолога Рахівської ЦРЛ, ОСОБА_22, завідуюча приймальним відділенням Рахівської ЦРЛ, покази яких досліджені в судовому засіданні і визнані підсудним правдивими, які дали аналогічні показання з свідком ОСОБА_19.

Свідок ОСОБА_23 покази якого досліджено в судовому засіданні і визнані підсудним правдивими, показав, що в Рахівський РВ УМВС 25.04.2006 року біля 13 години поступило повідомлення від чергового лікаря Рахівської РЛ, що в реанімаційне відділення доставлена ОСОБА_4 в тяжкому стані від отриманих тілесних ушкоджень. Черговий Рахівського РВ УМВС ОСОБА_13 доручив йому зібрати необхідну інформацію в лікарні. Він відразу зявився в лікарню, де його лікарі допустили до хворої. В той час коли прийшов, сестри потерпілої ОСОБА_5 ще не було. ОСОБА_4 зі слів лікарів була без свідомості, а коли він прийшов, то вона могла вже говорити. Він в присутності лікаря ОСОБА_24 опитав потерпілу, що з нею сталося. Вона розповіла, що її побив чоловік ОСОБА_3. Він допитував деталі, вона сказала, що бив її цілий останній тиждень, закрив її в будинку і не випускав. Він запропонував їй, що запише заяву і пояснення, щоб вона підписала, а вона відповіла, що якщо офіційно, то вона нічого не хоче писати, і сказала, «Якщо тобі потрібно щось написати, то напиши, що я упала з дерева». Вона була в дуже знесиленому стані, і коли почав наполягати, щоб вона написала правду, то вона відмовилася щось підписувати, говорила, що не хоче, так як ОСОБА_3 посадять у вязницю, і сказала, що наступного дня напише пояснення. Він проконсультувався з лікарями, вони сказали, що краще її не турбувати, і краще прийти з нею поговорити наступного дня.

Наступного дня коли він зранку прийшов в лікарню, йому сказали лікарі, що вона не може з ним говорити, а пізніше дізнався, що ОСОБА_4 померла.

Вина підсуднього ОСОБА_3, окрім не визнання ним своєї вини, стверджена перепровіреними в ході судового слідства матеріалами справи:

· Протоколами огляду місця події будинку по вул. Миру, № 150, в м. Рахів, від 26.04.2006 року і від 29.06.2006 року, згідно яких даний будинок одноповерховий, вхід через двір, з тильної сторони. На момент огляду вхідні двері закриті на замок. Будинок складається 5 приміщень. В приміщенні спальні на ліжку подушка, на якій пляма темно-бурого кольору, схожа на кров, в приміщенні вітальні аналогічні плями на простині, підодіяльнику, трусах, джинсових штанах, рушнику, та інших платтяних речах. Сліди, схожі на кров наявні на табуретці, деревяній частині ліжка, на стінці. Вилучено 2рушники, 2 підодіяльники, футболку, із слідами. Схожими на кров, та 6 шнурків від взуття. (Т.1 а.с. 3-6,61-68);

· Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 від 14.06.2006 року згідно якого смерть ОСОБА_4 наступила в першій половині дня 26.04.2006 року, і безпосередньою причиною смерті явилась тотальна пневмонія в стадії сірої гепатизації. У ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у виді множинних забоїв мяких тканин тулуба, ніг і лівої руки, странгуляційної борозди шиї з-переді і з боків, закриті тупі травми органів грудної клітки: контузія легені з права з крововиливом в праву плевральну порожнину, забій органів черевної порожнини з субкапсулярним розривом печінки і крововиливом в черевну порожнину, забій вагітної раннім строком матки, забійних ран колінних суглобів, перелому 7-го ребра зліва. Із даних тілесних ушкоджень до середньої тяжкості відносяться забої органів грудної клітки і черевної порожнини, та перелом 7-го ребра, а інші відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами по забійному типу, якими могли бути руки затиснуті в кулак, або ноги сторонньої людини. Забійні рани колін могли виникнути при падінні з висоти власного росту, а странгуляційна борозда могла бути спричинена незамкнутою петлею товщиною до 0,5 см. Причина переривання вагітності - в смерті матері. Тілесні ушкодження могли бути спричиненні за 2-3 дні до настання смерті за короткі проміжки часу (Т.1 а.с. 171-180);

· Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_3 від 15.05.2006 року, згідно якого у ОСОБА_3 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено.

· Висновком експерта № 105/08 з якої стверджено, що смерть ОСОБА_4 настала від тяжких тілесних ушкоджень тупої травми грудної клітки і живота у вигляді синців в правій половині і середній третині грудної клітки спереду, перелому 7 ребра зліва, забою правої легені, синців у верхній і нихній ділянках живота, двох розривів печінки яка ускладнилася крововиливом у праву плевральну і черевну порожнини, правобічною абсцедуючою бронхопневмонією, і є впрямому причинному зв»язку з настанням сметрі (Т.2 а.с. 17-26).

Матеріалами справи спростовано покази ОСОБА_3, який в судовому засіданні твердив, що не наносив ударів. Не визнає своєї вини свідчить про бажання уникнути від покарання за скоєний злочин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що досудовим слідстом вірно кваліфіковано дії підсуднього ОСОБА_3 за ст. 121 ч.2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі 2 рушники, 2 підодіальники, футболка, 6 шнурків які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу слід знищити.

Судові витрати по справі відсутні.

При обранні виду та міри покарання підсудньому ОСОБА_3 суд враховує помягшуючі та обтяжуючі вину обставини, тяжкість скоєного злочину.

Помягшуючими вину обставинами суд враховує те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, має заслуги перед Батьківщиною, є інвалідом ІІІ групи.

Обтяжуючою вину обставиною у відношенні ОСОБА_3 суд враховує повторність вчинення злочину.

В достатній мірі врахувавши ряд помягшуючих вину обставин, заслуги підсудного перед Батьківщиною, та враховуючи тяжкість скоєного злочину, що привело до позбавлення життя людини, що згідно Конституції України є найбільшою цінністю, суд приходить до висновку, що підсудньому слід обрати до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, що прямо передбачено ст. 121 ч.2 КК України.

Послідуюче виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним і призначити покарання за ст. 121 ч.2 КК України 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком суду від 07 квітня 2006 року, приєднати до даного вироку 6 місяців позбавлення волі.

Остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 28.04.2006 року по 25.01.2008 року, з 13.09.2011 року по 26.09.2011 року, з 23.11.2011 року.

Речові докази по справі 2 рушники, 2 підодіальники, футболка, 6 шнурків які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу знищити.

На вирок може бути подано апеляцію в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення,а засудженим ОСОБА_3 в той же термін з моменту отримання копії вироку.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.