пр. № 1-кс/759/298/16
ун. № 759/1101/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання
власника арештованого майна - ТОВ «Лідер Пром Сервіс»
про скасування арешту майна,
Клопотання обґрунтоване повідомленням 09.11.2015 року ТОВ «Альфа-XXI» ТОВ «Лідер Пром Сервіс» про неможливість виконання договірних зобов`язань за договором комісії щодо реалізації на експорт сільськогосподарської продукції, яка на даний час зберігається в сховищах ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» з підстав накладення вищезазначених арештів на насіння, неправомірністю такого арешту, який порушує права ТОВ «Лідер Пром Сервіс» як власника майна.
У судомову засіданні представник ТОВ «Лідер Пром Сервіс» клопотання підтримав. Зазначив, що необхідність скасування арешту полягає у відсутності пред`явлення підозри, до будь-якої особи у даному кримінальному провадженні, відсутності запрошення ТОВ «Лідер Пром Сервіс» при розгляді питання про накладення арешту, псуванні арештованого майна. Представником ТОВ «Лідер Пром Сервіс» надані наступні документи: договір комісії, укладений між ТОВ «Лідер Пром Сервіс» та ТОВ «Альфа-XXI» від 15.09.2015 року з додатками до нього та актами прийняття продукції на комісію. Договір купівлі-продажу № 10/09 укладений між ТОВ «Лідер Пром Сервіс» та ТОВ «ПВ-Груп» від 01.07.2015 року з додатковими угодами, видатковими накладними та рахунками-фактури до цього договору.
Слідчий управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, за клопотанням якого був накладений арешт на майно у судове засідання не з*явився, про день і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила.
Слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання у відсутності представника особи, за клопотанням якої був накладений арешт на майно, оскільки частина 2 ст.174 КПК України передбачає вимогу про повідомлення даної особи, що судом дотримано, а неявка її не перешкоджає розгляду клопотання по суті. Крім цього, суд враховує скорочені терміни - три дні розгляду такого клопотання, визначені в цій нормі процесуального закону.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника арештованого майна - ТОВ «Лідер Пром Сервіс», дослідивши матеріали клопотання, приходить наявність правових підстав для його задоволення.
Вирішуючи клопотання, суд виходить із загального правила змагальності сторін у кримінальному провадженні та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, про що закріплено в ст.22 КПК України.
Ухвалами Апеляційного суду м. Києві від 29.10.2015 року ухвали від 25.09.2015 року та від 29.09.205 року були скасовані в частині покладення обов`язку щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей (а.с.11-15, 16-20).
Належність вищезазначеного майна ТОВ «Лідер Пром Сервіс» заявник обґрунтовує наступними доказами.
Згідно договору комісії № 1 від 15.09.2015 року укладеному між ТОВ «Лідер Пром Сервіс» (комітент) та ТОВ «Альфа-XXI» (комісіонер) комісіонер зобов`язується за дорученням комітента ха визначену сторонами плату укладати від свого імені , але за рахунок комітента зовнішньоекономічні контракти з нерезидентами на продаж сільськогосподарської продукції комітента за визначеною ним мінімальною експертною ціною (а.с.21-26). Додатком № 1 до договору комісії від 15.09.2015 року № 1 вищезазначені сторони узгодили питання щодо передачі продукції на комісію в кількості 8000 тон (а.с.26).
Продукція (товари) за кількістю та якістю на комісію передавалися актами № 1 (а.с.27,28,29,30,31,32,33,34,35,36,37,38).
Згідно договору купівлі-продажу № 10/09 від 01.07.2015 року укладеному між ТОВ «ПВ-Груп» (продавець) та ТОВ «Лідер Пром Сервіс» (покупець), «ПВ-Груп» зобов`язувався поставити, а ТОВ «Лідер Пром Сервіс» прийняти та оплатити належний продавцю ріпак вищого та/або 1-го класу, та/або 2-го класу, врожаю 2015 року в кількості 8000 тон +/-10% за домовленістю сторін (а.с.39-42).
01.07.2015 року, 02.07.2015 року, 03.07.2015 року, 06.07.2015 року, 07.07.2015 року, 08.07.2015 року, 09.07.2015 року, 10.07.2015 року, 12.07.2015 року, 14.05.2015 року, 15.07.2015 року, 16.07.2015 року, 17.07.2015 року, 20.07.2015 року між ТОВ «Лідер Пром Сервіс» та ТОВ «ПВ-Груп» були укладені додаткова угоди до договору поставки № 10/09 від 01.07.2015 року, якими сторони договору визначили кількість та якість поставки товару (а.с.43,44,45,46,47,48,49,50,51,52,53,54,55,56).
Також представником заявника надано видаткові накладні та рахунки-фактури та акт звіряння розрахунків на підтвердження продажу ТОВ «ПВ-Груп» до ТОВ «Лідер Пром Сервіс» ріпаку (а.с.56-84,85).
Вирішуючи клопотання, суд виходив з наступного.
Враховуючи ту обставину, що ТОВ «Лідер Пром Сервіс» не приймало участь в судовому засіданні при вирішенні питання про арешт належного йому майна, а належність майна товариству підтверджена вищезазначеними доказами, дане Товариство має право, передбачене ч.1 ст.174 КПК України, на звернення із даним клопотанням про скасування арешту майна.
Згідно положень частини 1 ст.167 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Вирішення питання про арешт майна регулюється Главою 17 КПК України (ст.ст. 170-175).
Згідно частини 3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
З наведених норм процесуального закону випливає, що арешт може бути накладений 1) на майно осіб, які мають в кримінальному провадженні конкретний процесуальний статус, а саме: підозрюваної чи обвинуваченої особи або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також 2) за для досягнення конкретної мети, а саме: забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
У відповідності до частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст.167 цього Кодексу.
В пунктах 1, 2, 3, 4 частини 2 ст.167 КПК України зазначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов*язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З аналізу правового змісту вказаної вище норми процесуального закону випливає висновок про те, що лише при наявності сукупності підстав, визначених частиною 3 ст.170 КПК України і однією або кількома пунктами частини 2 ст.167 КПК України, настають правові підстави для арешту майна в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно частин 1, 2 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Аналізуючи правовий зміст вказаної вище норми процесуального закону можливо зробити висновок про те, що помилковим можна вважати накладення арешту на таке майно, яке не відповідало критеріям частини 2 ст.167 КПК України, зокрема, право на яке мають особи, що не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, тобто, навіть у разі можливого задоволення цивільного позову або конфіскації майна, на таке майно не може бути звернуто стягнення в межах кримінального провадження.
В даному спірному випадку майно, на яке накладено арешт, належить ТОВ «Лідер Пром Сервіс», однак стороною обвинувачення не надано суду доказів про те, що ТОВ «Лідер Пром Сервіс» відповідає вимогам частини 1 ст.167 КПК України і частини 3 ст.170 КПК України, тобто, його посадові особи у встановленому законом порядку визнані підозрюваними, обвинуваченими або є особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що включає можливість застосування щодо цього майна конфіскації або задоволення цивільного позову.
Крім цього, стороною обвинувачення не спростовані доводи власника арештованого майна та не забезпечено суду доказів, які б давали суду підстави вважати, що арештоване майно відповідає вимогам частини 2 ст.167 КПК України, зокрема, є підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди; призначалося (використовувалось) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов*язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в підпункті 2) пункту 2.6. Узагальнення від 07.02.2014р. щодо забезпечення заходів кримінального провадження вказав про те, що щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, і як вказав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
В межах клопотання, яке є предметом розгляду, виникає саме така ситуація, коли слідчий суддя вважає, що хоча й є підстави допускати, що певною особою вчинено кримінальне правопорушення, однак для накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваною, правові підстави відсутні.
В підпункті 6) пункту 2.6. вказаного вище Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказано, що метою застосування арешту майна є забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного прозову. При цьому слід пам*ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна, зобов*язана навести підстави, у зв*язку із якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов*язаний навести ці підстави у рішенні.
Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється або обвинувачується особа.
Що стосується спірної ситуації, то у суду відсутні підстави і мета арешту майна ТОВ «Лідер Пром Сервіс», оскільки доказів про повідомлення про підозру посадових осіб даного Товариства за ч.3 ст.212 КК України, ні будь-яких інших осіб, яка передбачає конфіскацію майна, суду не надано, що вже само по собі виключає можливість, навіть при постановленні обвинувального вироку стосовно іншої особи, конфіскувати майно ТОВ «Лідер Пром Сервіс», посадова особа якого не повідомлена про підозру і відповідно без дотримання цих умов не може бути засудженою за кримінальний злочин, а також не надано доказів про розмір шкоди, заявлення цивільного позову для можливості оцінити співмірність арешту із його розміром.
При вирішенні даного клопотання судом, також, враховуються особливості арештованого майна, зокрема про те, що дане майно насіння ріпаку має обмежені терміни його схоронності і потребує певних умов зберігання, а саме: температура, вологість повітря, провітрювання тощо, які, як вказував представник власника арештованого майна, не забезпечуються в сховищах ТОВ «Іллічівський зерновий термінал», які не мають належних умов для зберігання такого особливого майна, оскільки пристосовані для нетривалого тимчасового зберігання майна при його відвантаженні, що може привести до псування насіння та настання фінансових збитків.
Оцінюючи зібрані в клопотанні докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що арешти на спірне майно були накладені слідчими суддями передчасно, а тому необґрунтовано, що відповідно до частини 1 ст.174 КПК України є підставою для їх скасування та задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ :
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Пром Сервіс» в особі директора ОСОБА_3 про скасування арешту - задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 25.09.2015р. №759/15331/15-к, №1-кс/759/4113/15, постановленою за клопотанням слідчого Управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві лейтенанта податкової міліції ОСОБА_4 , погоджене зі старшим прокурором прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0000031 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2015р. за ч.3 ст.212 КК України на товарно-матеріальні цінності, а саме: насіння ріпаку врожаю 2015р. в кількості 2520000 кілограм, яке є власністю ТОВ «Альфа-XXI» () та яке знаходиться в сховищах ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Паромна, 10, скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 29.09.2015р. № 759/15480/15-к, пр. № 1-кс/759/4163/15, постановленою за клопотанням слідчого Управління фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві лейтенанта податкової міліції ОСОБА_4 , погоджене зі прокурором прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження №0000031 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2015р. за ч.3 ст.212 КК України на товарно-матеріальні цінності, а саме: насіння ріпаку врожаю 2015р. в кількості 5325,200 тон, яке є власністю ТОВ «Альфа-XXI» () та яке знаходиться в сховищах ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Паромна, 10, скасувати.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом п*яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1