Єдиний унікальний номер 722/1292/15-к
Номер провадження 1-в/722/215/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника СВК ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сокирянської виправної колонії Відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 12.08.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Доповнив, що на роботу в пошивочному цеху кололнії він виходив щоденно, однак кількість відпрацьованих ним робочих днів майстер проставляв на свій розсуд. Неповне виконання норм виробітку пояснює відсутністю достатньої кількості матеріалів для роботи.

Прокурор ОСОБА_3 та представник Сокирянської виправної колонії ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання засудженого з тих підстав, що на час звернення до суду з клопотанням останній не досяг ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України. Дослідивши письмові матеріали клопотання, суд вважає, що останнє є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.04.2014 року за ст.ст.185 ч.3,71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено відраховувати з 24.05.2012 року.

До вчинення даного злочину ОСОБА_5 був особою раніше не судимою, свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, що свідчить про наявність ознак розкаяння в його поведінці.

З 15.09.2014 року і по даний час відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії. Станом на день розгляду справи відбув більше 2/3 частини строку покарання.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.

З довідки ЛКК Рахівської районної лікарні №788/41 від 29.08.2012 року встановлено, що засуджений ОСОБА_5 хворіє на тяжку хворобу та має обмеження в умовах праці.

З довідки №614 від 27.08.2015 року, виданої відділом організації та нормування праці СВК, вбачається, що засуджений з моменту прибуття в колонію був працевлаштований та відпрацював неповну кількість робочих днів та не кожен місять виконував норми виробітку.

Довідкою від 31.08.2015 року, виданою заступником начальника СВК, підтверджується, що ОСОБА_5 в квітні, травні, червні та липні 2015 року, працюючи в пошивочному цеху підприємства, встановлені обсяги робіт не виконував в повному обсязі у зв`язку з неналежним його відношенням до праці.

Однак, дана довідка не враховується судом, оскільки вона не зареєстрована як вихідний документ із СВК, тобто не містить всіх реквізитів офіційного документа, тому є недопустимим доказом.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_5 від запропонованих адміністрацією колонії робіт.

Як вбачається із атестаційних листів засудженого ОСОБА_5 , зокрема:

з 23.07.2014 року по 08.01.2015 року дотримується режиму утримання;

станом на 27.08.2015 року дотримується вимог режиму.

При цьому суд вважає, що висновок атестаційної комісії СВК не ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого та не відповідає фактичним обставинам поведінки засудженого протягом часу його перебування в СВК №67, зазначених в його виключно позитивній характеристиці, наданій суду разом з клопотанням засудженого, з якої вбачається сумлінна поведінка засудженого та довідці, виданій відділом організації та нормування праці СВК, з якої вбачається таке ж, добросовісне відношення засудженого до праці, тому критично оцінює його та приймає до уваги частково.

З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час перебування в установі виконання покарань №9 м.Ужгород ОСОБА_5 двічі: 20.12.2012 року та 06.02.2013 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, однак дані стягнення погашені у встановленому законом порядку. Під час перебування в СВК №67 засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, що свідчить про дотримання засудженим вимог утримання засуджених у виправних колоніях.

Разом з тим, 14.04.2015 року засудженого адміністрацією СВК заохочено у вигляді подяки за зразкову поведінку та добросовісне відношення до праці по підсумках 1 кварталу 2015 року.

Як встановлено із змісту характеристики від 11.08.2015 року з моменту прибуття до СВК №67, 15.09.2014 року і по даний час засуджений працевлаштований на підприємстві установи в якості різноробочого пошивочного цеху. З поставленими змінними виробничими завданнями не завжди справляється. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує з розумною ініціативою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дружні стосунки підтримує із засудженими позитивної спрямованості. По відношенню до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує, намагається робити для себе відповідні висновки. Дбайливо ставиться до майна установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. За період відбування покарання здобув спеціальність «Верстатник деревообробних верстатів» в навчальному центрі установи. Збитків, завданих злочином, не має. Вину в скоєному злочині визнає та розкаюється.

З протоколу №5 засідання комісії при СВК №67 від 26.02.2015 року вбачається, що в клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 як особи, яка не довела свого виправлення, відмовлено.

Частиною другою ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-достроково звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення і може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, тому клопотання засудженого підлягає до задоволення.

З наведених вище підстав суд не погоджується із доводами представника виправної колонії та думкою прокурора з приводу того, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

На підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.04.2014 року за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України умовно-достроково на 09 (дев`ять) місяців 20 (двадцять) днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_1 .