У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2015 року

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області
ОСОБА_1 ,
за участю прокурора прокуратури Підволочиського району ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,
Секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого прокурора прокуратури Підволочиського району про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, вказавши: 30.10.2015 р. ОСОБА_3 отримано постанову старшого прокурора ОСОБА_7 від 26.10.2015 р. про закриття кримінального провадження № 0000072 від 06.03.2013 р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Заявник вважає цю постанову незаконною, оскільки: прокурором не проводилось розслідування з приводу вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст.384 КК України; безпідставно вказано про відсутність у діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України; не зазначено, яке рішення Підволочиської селищної ради стало підставою для виділення земельної ділянки площею 0,07 га, оскільки попереднім рішенням було виділено ділянку площею 678 кв.м.; не досліджено і не встановлено корисливого мотиву, передбаченого ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року). Виходячи із наведеного, ОСОБА_4 просить скасувати вказану постанову, визнати незаконними дії старшого прокурора прокуратури Підволочиського району ОСОБА_9 щодо закриття кримінального провадження № 0000072 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Від підозрюваної ОСОБА_5 поступила заява, у якій вона просить відмовити у задоволенні скарги. В обгрунтування заяви зазначено, що ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23.03.2015 р. вирок Підволочиського райсуду від 15.12.2014 р. скасовано. А оскільки саме Підволочиським райсудом ОСОБА_3 було визнано потерпілим, то у зв`язку із скасуванням вироку цього суду ОСОБА_3 втратив статус потерпілого і не вправі звертатися до суду із даною скаргою.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримав і повідомив, що він по кримінальному провадженню являється потерпілим і категорично не згоден із постановою про закриття кримінального провадження, оскільки прокурор, вказуючи у постанові про винесення різних по тексту рішень, не розкрив об`єктивної сторони злочину; не розкрита прокурором суть вказаного правопорушення.
Представник потерпілого ОСОБА_4 скаргу підтримав і пояснив: ухвалою слідчого судді від 30.09.2015 р. матеріали кримінального провадження були повернуті прокурору для проведення досудового розслідування, однак прокурор у новій постанові лише переписав попередній текст, тобто ухвала суду не виконана; не досліджені прокурором зібрані докази, не даний прокурором висновок, на підставі чого винесені різні рішення селищної ради із зазначенням різних площ земельних ділянок.
Старший прокурор прокуратури Підволочиського району ОСОБА_10 вважає у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки постанова прокурора являється законною, підставною і обгрунтованою
Підозрювана ОСОБА_5 просить її заяву задовольнити, оскільки 12.05.2014 р., коли місцевим судом ОСОБА_3 був визнаний потерпілим, не проводилось фіксування технічними засобами, а тому після скасування вироку місцевого суду він не являється потерпілим і не вправі подавати скаргу.
Ознайомившись із поданими скаргою та заявою, матеріалами справи, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя прийшла до висновку, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а заява ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Оскільки під час розгляду кримінального провадження Підволочиським районним судом ОСОБА_3 , згідно поданої ним заяви, він був залучений до участі як потерпілий, то скасування вироку по тій причині, що при вирішенні цього питання були порушені процесуальні норми, саме по собі не являється підставою для скасування статусу ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні. А тому, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 має право на захист своїх прав у судовому порядку, суд вважає скаргу, подану його представником, підлягаючою до розгляду.
06.03.2013 р. до Підволочиського РВ УМВС України звернувся гр.-н ОСОБА_3 із заявою, у якій вказав, що колишня секретар Підволочиської селищної ради ОСОБА_5 внесла завідомо неправдиві відомості до витягу з рішення №241 Підволочиської селищної ради від 12.11.1970 року, що призвело до незаконного позбавлення його права на частину земельної ділянки, яка надавалася цим рішенням.
Відомості за даним фактом, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, 06.03.2013 р. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№000072.
26.10.2015 р. старшим прокурором прокуратури Підволочиського району ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000072 від 06.03.2013 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України. В обгрунтування такого висновку прокурором зазначено:
«згідно із ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року), чинної на час вчинення кримінального правопорушення, тобто у 1970 році зазначалось що службовим підлогом (службовим підробленням) вважалось внесення службовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, складання та видача завідомо неправдивих документів, а також підробка документів, якщо ці дії вчинені з корисливих або іншої особистої заінтересованості. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбачений ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року) є корисливий мотив або інша особиста заінтересованість. Склад злочину, передбачений ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року) по відношенню до складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України звужує коло осіб, які можуть бути суб`єктами вказаного кримінального правопорушення. Тобто дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року), так як ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року) виключає злочинність діяння вчиненого нею.
Враховуючи наведене а також те, що в ході проведення досудового розслідування не здобуто доказів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року) через відсутність в її діях обов`язкової ознаки корисливих мотивів або іншої заінтересованості, кримінальне провадження, передбачене ч.1 ст.366 КК України закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України».
Аналізуючи оскаржувану постанову, слідчий суддя установила протиречивий зміст постанови. Так, у постанові вказано: «тобто дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст. ст.172 КК України (в редакції 1960 року), - яка виключає злочинність діяння вчиненого нею», а постанову про закриття кримінального провадження виносить, керуючись п.2 ч.1 ст.284 КПК України, який передбачає відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Із наведеного не зрозуміло чи була подія злочину.
При цьому прокурором не досліджено суб`єктивну сторону злочину, оскільки обов`язковою ознакою об`єктивної сторони ст.172 КК України (в редакції 1960 року) являється корисливий мотив або інша особиста заінтересованість. А прокурор, вказуючи на винесення різних по тексту рішень селищної ради не навів мотиву скоєного; не зазначив доказів наявності чи відсутності корисливої чи іншої заінтересованості. Крім того, посилаючись на об`єктивну сторону ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року) що службовим підлогом (службовим підробленням) вважалось внесення службовою особою в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, складання та видача завідомо неправдивих документів, а також підробка документів, якщо ці дії вчинені з корисливих або іншої особистої заінтересованості, у постанові про закриття кримінального провадження прокурор вказує, що ОСОБА_5 склала два різних витяги рішення селищної ради. При цьому не конкретизовано коли, за яких обставин і як саме вона видала ці витяги, тобто не конкретизована об`єктивна сторона діяння.
Зіславшись на пояснення ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_11 прокурор не дослідив інші виявлені досудовим слідством обставини; немає у постанові аналізу доказів та довідок, рішення Підволочиської селищної Ради; не обговорена можливість кваліфікація вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу.
Крім того, у резолютивній частині постанови прокурор вказує закрити кримінальне провадження, за підозрою ОСОБА_5 у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, без зазначення частини статті 366 КК України, оскільки ця стаття складається із двох частин.
Згідно вимог ст.9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають так і виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження це заключний етап розслідування, що містить у собі комплекс процесуальних дій з аналізу та оцінки зібраних доказів, систематизації матеріалів, ознайомленню із закритим провадженням учасників процесу (зацікавлених у вирішенні справи) та вирішенню заявлених ними клопотань, формулюванню висновків по суті справи та рішень, що з них випливають та їх реалізації.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Проаналізувавши наведене у сукупності, слідчий суддя прийшла до висновку, що постанова прокурора про закриття кримінального провадження являється неконкретною, із зазначенням суперечливих обставин, без належного дослідження скоєного, із однобічним розслідуванням, а тому вона являється незаконною і підлягає до скасування.
Щодо вимоги представника потерпілого - ОСОБА_4 визнати дії прокурора ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження незаконними, то суддя вважає, що саме скасування судом винесеної постанови являється доказом підставності його вимоги.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:
Скаргу задовольнити.
Постанову старшого прокурора ОСОБА_7 від 26.10.2015р. про закриття кримінального провадження № 0000072 від 06.03.2013р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000072 від 06.03.2013 р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України направити прокурору Підволочиського району для проведення досудового розслідування.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений о 14-00 год. 18 листопада 2015 року.

Слідчий суддя - підпис
З оригіналом згідно:
Слідчий суддя ОСОБА_1