У х в а л а

30 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_2., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и в:

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року, якою їй відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2015 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) з тієї підстави, що з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Підставою для перегляду зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вважала неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм права, передбачених кримінальним процесуальним законом, а саме норм статей 395 та 419 КПК, внаслідок чого, на її думку, було ухвалено різні за змістом судові рішення.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 20 листопада 2015 року заявниці повідомлено про невідповідність її заяви вимогам статей 448, 449 КПК України і визначено строк для усунення недоліків до 22 грудня 2015 року. Також заявниці було роз'яснено, що у разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки не буде усунуто в установлений строк, заяву буде їй повернуто.

В ухвалі, зокрема, зазначалось, що заява ОСОБА_1 не містить належного обґрунтування передбачених статтею 445 КПК України підстав для перегляду судового рішення. Так, у заяві не було зазначено, в чому саме полягає неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених КПК при вирішенні питання про відмову у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою. Також заявниця не конкретизувала, яка саме норма права статті 395 КПК на її думку, неоднаково застосована при судовому розгляді її справи, а також не долучила до заяви для порівняння належних копій різних за змістом судових рішень касаційного суду. Крім того, заявниця, пославшись у заяві на підтвердження неоднаковості застосування норми права, передбаченої статтею 419 КПК у судовому рішенні щодо неї та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року і зазначивши, що в цій ухвалі у порівнянні з оскаржуваним рішенням наведено різні правові висновки, не навела обгрунтування в чому конкретно вона вбачає відмінність висновків касаційного суду, а також не долучила до заяви для порівняння належних копій різних за змістом судових рішень касаційного суду.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, до Верховного Суду України 21 грудня 2015 року від заявниці надійшла повторна заява по суті аналогічного змісту, а в якості усунення недоліків заявниця надала лише копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року.

Відповідно до положень пункту 1 частини 4 статті 450 КПК України, заява повертається заявнику у разі, якщо заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.

Враховуючи, що протягом установленого строку ОСОБА_1 усі зазначені в ухвалі судді недоліки не усунула, її заява підлягає поверненню.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду.

Керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2