Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 1-932/11
ВИРОК

іменем України

20 жовтня 2011 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Крижової О.Г.

при секретарі Гриценюк М.А.

з участю прокурора Карпюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

за 4.2 ст.303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в період з жовтня 2010 року до липня 2011 року, з метою отримання незаконних прибутків на постійній основі, з корисливою метою, шляхом здійснення сутенерства, тобто забезпечення незаконної діяльності щодо організації систематичного надання сексуальних послуг чоловікам особами жіночої статі (проституція) підшукав в м. Рівне декілька жінок, які займалися проституцією, з якими домовився, що він буде контролювати їх діяльність як повій, підшуковував чоловіків, які бажають отримати сексуальні послуги за грошову винагороду, своїм транспортним засобом доставляв до них повій, за що отримував грошову винагороду.

Так, в період з жовтня 2010 року по липень 2011 року, ОСОБА_1, умисно, маючи корисливу мету, вчиняв дії, спрямовані на забезпечення заняття проституцією ОСОБА_2

В., а саме здійснював нагляд та опіку над нею, підшуковував для неї клієнтів, які бажали отримати сексуальні послуги за винагороду, а також забезпечував доставку до них ОСОБА_2 на своєму власному автомобілі НОМЕР_1. Після того як ОСОБА_2 надавала клієнтам сексуальні послуги, то ОСОБА_1 на власному автомобілі забирав її від клієнта, отримуючи кожного разу від неї гроші в сумі 100 гривень за забезпечення заняття нею проституцією, та різного розміру грошову винагороду від клієнтів за послуги перевезення.

Зокрема, 1 липня 2011 року, близько 17 год. 15 хв. умисно, діючи повторно, маючи корисливий мотив, ОСОБА_1 прийняв замовлення від ОСОБА_3 про надання останньому сексуальних послуг зі сторони повії за певну плату, а саме за годину надання сексуальних послуг 600 гривень. Після цього, 2 липня 2011 року ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про необхідність надання сексуальних послуг вказаній вище особі та близько 14 години 40 хвилин 2 липня 2011 року, на автомобілі НОМЕР_1 забрав ОСОБА_2 від будинку № 4, що на вул.Кн.Ольги в м. Рівне, де вона проживала, та відвіз її до будинку № 18, що на вул. Дорошенка в м. Рівне, де знаходився клієнт.

Приїхавши за вказаною адресою ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 клієнту, який заплатив ОСОБА_1 100 гривень за підшуковування повії та 50 гривень за послуги перевезення. В подальшому ОСОБА_3 зі сторони ОСОБА_2 були надані сексуальні послуги, за які клієнт заплатив 1200 гривень, з яких 100 гривень ОСОБА_2 віддала ОСОБА_1 за забезпечення заняття нею проституцією.

Крім цього, в період з січня по березень 2011 року, ОСОБА_1, умисно, повторно, маючи корисливу мету, вчиняв дії, спрямовані на забезпечення заняття проституцією ОСОБА_4, а саме підшуковував для неї клієнтів, які бажали отримати сексуальні послуги за винагороду, та забезпечував доставку до них ОСОБА_4 на своєму власному автомобілі НОМЕР_2. Після того як ОСОБА_4 надавала клієнтам сексуальні послуги, то ОСОБА_1 на власному автомобілі забирав її від клієнта, отримуючи кожного разу від неї гроші в сумі 100 гривень за забезпечення заняття нею проституцією, та різного розміру грошову винагороду від клієнтів за послуги перевезення.

Також, в період з квітня по липень 2011 року, ОСОБА_1, умисно, повторно, маючи корисливу мету, вчиняв дії, спрямовані на забезпечення заняття проституцією ОСОБА_5, а саме підшуковував для неї клієнтів, які бажали отримати сексуальні послуги за винагороду, та забезпечував доставку до них ОСОБА_5 на своєму власному автомобілі НОМЕР_2. Після того як ОСОБА_5 надавала клієнтам сексуальні пцслуги, то ОСОБА_1 на власному автомобілі забирав її від клієнта, отримуючи кожного разу від неї різного розміру винагороду за забезпечення заняття нею проституцією, та різного розміру грошову винагороду від клієнтів за послуги перевезення.

Так, зокрема, 6 липня 2011 року, близько 11 год. 15 хв., умисно, маючи корисливий мотив, діючи повторно, ОСОБА_1 прийняв замовлення від ОСОБА_6 про надання останньому та його знайомому сексуальних послуг зі сторони двох повій за певну плату, а саме за годину надання сексуальних послуг по 600 гривень за кожну повію. Після цього, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про необхідність надання сексуальних послуг вказаним вище особам та близько 17 години 6 липня 2011 року, на автомобілі НОМЕР_2 забрав ОСОБА_5

С.М. від будинку № 16, що на вул. М.Рильського в м. Рівне, після чого забрав ОСОБА_2

О.В. від будинку № 4, що на вул. Кн. Ольги в м. Рівне, де вони відповідно проживали, та близько 17 години 20 хвилин 6 липня 2011 року привіз їх до будинку № 17, що на вул. Київській в м. Рівне, де знаходилися клієнти. Приїхавши за вказаною адресою ОСОБА_1 передав вказаних повій клієнтам, які заплатили ОСОБА_1 60 гривень за послуги перевезення. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були надані сексуальні послуги, за які клієнти розрахувалися 3 розрахунку 600 гривень кожній за надання сексуальних послуг та 100 гривень за послуги ОСОБА_1 щодо підшуковування повій.

В судовому засіданні підсудний свою вину в скоєнні злочину передбаченому ч.2 ст.303 КК України визнав повністю і показав, ще він дійсно скоїв вказані злочини при зазначених вище обставинах, у скоєному розкаюється.

При вирішенні питання про обсяг дослідження доказів у порядку ч.З ст.299 КПК України, підсудний та учасники судового розгляду погодилися з недоцільністю дослідження доказів, які підтверджують вчинення підсудним злочину за обставин, вказаних у вироку. При цьому вони завірили суд, що розуміють наслідки своєї згоди та неможливість в подальшому оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Сумнівів у добровільності такої згоди та істинності їх позиції у суду немає.

Крім визнання своєї вини підсудним, його вина у скоєному підтвержується зібраними по справі доказами, дослідженими судом.

Заслухавши показання підсудного, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю.

Дії підсудного вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 303 КК України, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпечення зайняття проституцією іншою особою, вчиненому щодо кількох осіб, повторно.

При обранні виду і міри покарання суд приймає до уваги суспільну небезпеку скоєного, а також особу підсудного, який судимості не має, характеризується позитивно.

До обставин, які пом'якшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним своєї вини, щире розкаяння в скоєному.За таких обставин суд рахує, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.ЗОЗ КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого такі обовязки на період іспитового строку:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2. повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

3. періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до набрання чинності вироку залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази по кримінальній справі № 20/50-201 1:

1. Гроші в сумі 60 гривень, купюрами номіналом: 20 (двадцять) гривень серією ЗЄ6010681; 20 (двадцять) гривень серією АЄ2038776; 20 (двадцять) гривень серією 3A3162997, які зберігаються у ВФЗБО УМВС України в Рівненській області - звернути в прибуток держави.

2. Десять візиток залишити при матеріалах кримінальної справи.

3. Мобільний телефон марки "NoKia" 6681, ІМЕІ 355659/00/213316/7 та сім карта мережі «Київстар» № 89297 682 2F з абонентним номером НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_1

4. Гроші в сумі 1300 гривень, купюрами номіналом: 200 ( двісті ) гривень серією ЕЧ 9234500; 200 ( двісті ) гривень серією ЕЧ 9234498; 200 ( двісті ) гривень серією ЕЧ 9234478; 200 ( двісті ) гривень серією ЕЧ 9234496; !00 (сто) гривень серією ГИ 2689282; 100 (сто) гривень серією ГИ 4583792; 100 (сто) гривень серією ЗФ 3139892; 100 (сто) гривень серією ВБ 1632374; 100 (сто) гривень серією АБ 0174292, які зберігаються у ВФЗБО УМВС України в Рівненській області - звернути в прибуток держави.

5. Мобільний телефон марки "LG" КР108, ІМЕІ 1751-3 та сім карта мережі «Київстар» № 89441 1037Г з абонентним номером НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_5

6. П'ять візиток залишити при матеріалах кримінальної справи.

7. Мобільний телефон марки «Samsung D 880» ІМЕІ 357178/01/209264/3 та 357178/01/209264/2, сім карта мережі «Київстар» № 89616 5694 з абонентним номером НОМЕР_5 та сім карта мережі «SIM Sim» від UMC № 0125 0504 1205 54 з абонентним номером НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_2

8. Автомобіль марки «Mazda Ргетасу» д.н.з. НОМЕР_7 - повернути ОСОБА_1

9. Два оптичних диска залишити при матеріалах кримінальної справи.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області протягом 15 діб з моменту його проголошення - через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду