Провадження №1-кп/760/841/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0005415 від 04.06.2015р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, дітей немає, не працюючого, не маючого постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 27.01.1989р. Московським районним судом м. Києва за ч.3 ст.117, ч.2 ст.118, ст.17, ч.2 ст.118, ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі;
2) 06.07.1998р. Мінським районним судом м. Києва за ч.3 ст.140, ст.17, ч.3 ст.140, ч.1 ст.145 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;
3) 22.01.2001р. Залізничним районним судом м. Києва за ч.3 ст.141, ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
4) 05.12.2007р. Святошинським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі;
5) 15.04.2008р. Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі;
6) 22.01.2013р. Святошинським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 26.01.2015р. звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження
- - прокурора - ОСОБА_4
- - потерпілої - ОСОБА_5
- - обвинуваченого - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, які в установленому законом порядку не погашені, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний злочин.
Так, 04.06.2015 року, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №83-Д, що по бул. І.Лепсе в м. Києві, побачивши відкрите вікно, вирішив проникнути через нього до квартири, звідки таємно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня, біля 13 год. 55 хв., ОСОБА_3 по газовій трубі піднявся на другий поверх будинку АДРЕСА_2 і, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через вікно проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 3700 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 04.06.2015р. становлять 77.700 грн., дві золоті підвіски у вигляді літери «С» та «М», вагою 1,5г. кожна, вартістю 1000 грн. кожна, золотий ланцюжок довжиною 60 см., вагою 3г., вартістю 3000 грн., планшет марки «Lenovo», вартістю 4000 грн., чоловічий годинник марки «Casio», вартістю 1000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_5 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 87.700 грн.
Після чого ОСОБА_3 частину викрадених речей: дві золоті підвіски у вигляді літери «С» та «М», золотий ланцюжок та грошові кошти в сумі 3700 доларів США сховав у невстановленому досудовим слідством місці, а з іншою частиною викраденого ним майна намагався вийти з квартири, проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції при виході з вищевказаної квартири.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілій, вчинене повторно, не доведене до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав частково, при цьому не оспорював факт проникнення ним через вікно кухні до квартири потерпілої з метою викрадення чужого майна, проте категорично заперечував факт викрадення ним з квартири потерпілої ОСОБА_5 будь-якого майна, зокрема, доларів США, золотого ланцюжка та двох золотих підвісок, чоловічого годинника та планшета «Леново», зазначаючи, що він був затриманий працівники міліції при виході з даної квартири, і в ході його огляду у нього не було виявлено викраденого у потерпілої майна.
Крім того, як зазначив в суді обвинувачений, він тривалий час перебував у квартирі потерпілої і мав реальну можливість викрасти та сховати її майно, проте, побачивши з вікна квартири працівників міліції, він відмовився скоювати крадіжку та вирішив добровільно здатися.
Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні його вина повністю доведена належними та допустимими доказами, отриманими в порядку, встановленому кримінально-процесуальним кодексом України:
- показаннями допитаної безпосередньо у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка суду показала, що 04.06.2015р. біля 17-00 год. їй на мобільний телефон зателефонували працівники міліції та повідомили про вчинення крадіжки з її квартири АДРЕСА_4 , і у подальшому, оглянувши наявність в квартирі речей, виявила відсутність: грошових коштів в сумі 3700 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 04.06.2015р. становлять 77.700 грн., двох золотих підвісок у вигляді літери «С» та «М», вагою 1,5г. кожна, вартістю 1000 грн. кожна, золотого ланцюжка довжиною 60 см., вагою 3г., вартістю 3000 грн., а також побачила, на полу, при виході з квартири пакет, в якому знаходився планшет марки «Lenovo», вартістю 4000 грн., який до цього знаходився в кімнаті, та чоловічий годинник марки «Casio», вартістю 1000 грн., який лежав на полиці в коридорі.
- показаннями допитаного безпосередньо у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який суду показав, що 04.06.2015р. біля 13-00 год., він, перебуваючи на добовому чергуванні з ОСОБА_7 , у Державній охоронній службі, отримавши повідомлення про проникнення незнайомою особою до квартири АДРЕСА_4 , після здійснення виїзду та прибуття за вказаною адресою, у вікні квартири побачили підозрілого чоловіка, яким виявився ОСОБА_3 , якому вони неодноразово пропонували вийти з квартири, і десь через чотири години той самостійно вийшов з квартири, де і був ними затриманий.
- аналогічними показаннями допитаного безпосередньо в судовому засіданні свідка ОСОБА_7
- протоколом прийняття заяви від гр. ОСОБА_5 про викрадення у неї 04.06.2015р з квартири АДРЕСА_4 невідомою особою, яким у подальшому виявився ОСОБА_3 , грошових коштів в сумі 3700 доларів США та двох золотих підвісок у вигляді літери «С» та «М».
- довідкою з Національного банку України, яка свідчить про курс долара США, який станом на 04.06.2015р. становив 100 доларів США- 2100.5961 грн.
- протоколом огляду місця події від 04.06.2015р., відповідно до якого в коридорі квартири АДРЕСА_3 , де проживала потерпіла, на підлозі був знайдений, а у подальшому вилучений поліетиленовий пакет прозорого кольору, в якому знаходилися планшет марки «Lenovo» та чоловічий годинник марки «Casio», які 04.06.2015р. намагався викрасти з квартири обвинувачений ОСОБА_3
- розпискою потерпілої ОСОБА_5 від 06.06.2015р., наданою працівникам правоохоронних органів про повернення їй викраденого у неї планшету марки «Lenovo» та чоловічого годинника марки «Casio».
З урахуванням вищевикладеного та вищезібраних доказів, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про надуманість версії обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що при виході з квартири потерпілої у нього взагалі не виявили ніякого майна, яке б належало останній, оскільки знав, що на вулиці на нього чекають працівники міліції і розумів, що при затриманні вони вилучать викрадене ним майно, оскільки в ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченим неодноразово змінювалися показання в цій частині з висуванням різних версій.
А тому суд не вірить показанням обвинуваченого і вважає їх неправдивими, т.я. вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 та допитаними судом свідками ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , яким суд вірить і вважає їх правдивими, оскільки вони послідовні і узгоджуються як між собою, так і з іншими встановленими та визнаними судом належними доказами, які у суда не викликають ніяких сумнівів щодо їх недопустимості і підтверджують винуватість обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.
І висунуті в суді обвинуваченим різні версії його показань сприймаються судом критично, як обрана ним лінія свого захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за викрадення ним майна у потерпілої, яке спричинило їй значну шкоду.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, його особу, раніше неодноразово судимого, який тривалий час ніде не працює та не зайнятий суспільно-корисною працею, факт часткового повернення працівниками міліції потерпілій викраденого у неї майна, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні ОСОБА_3 суворого покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та конкретні обставини при вчиненні ним даного правопорушення і вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства, і він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі, проте не на максимальний строк.
Відповідно до наданої суду копії вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2013р., яким ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст. ст.185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі і, звільнившись 26.01.2015р. з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців, належних висновків для себе не зробив і знову в період умовно-дострокового звільнення вчинив даний злочин.
А тому, суд вважає необхідним відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Щодо цивільного позову, поданого потерпілою ОСОБА_5 під час судового розгляду даного кримінального провадження, який відповідно до ч.7 ст.128 КПК України залишений судом без розгляду, то це не позбавляє її у подальшому права пред`явити той же позов в порядку цивільного судочинства.
Речові докази: планшет марки «Lenovo» та чоловічий годинник марки «Casio», передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 , суд вважає необхідним залишити у її розпорядженні.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді - 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2013 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді - 4 (чотирьох) років шести місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі №13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 04.06.2015 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні залишений без розгляду.
Речові докази: планшет марки «Lenovo» та чоловічий годинник марки «Casio», передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у її розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому його копії.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя: