Справа № 477/1982/15-к
Провадження № 1-кп/477/173/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 27.10.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва, за ч.1 ст. 185 КК України, до штрафу в розмірі 850грн.; 2) 19.01.2015 року - Корабельним районним судом м. Миколаєва, за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, та з самостійним виконанням вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.10.2014 року; відповідно до ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.02.2015 року штраф замінено на 50 годин громадських робіт; 3) 12.08.2015 року - Заводським районним судом м. Миколаєва, за ч.2 ст. 187 КК України, на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2015 року постановлено виконувати самостійно,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
05 червня 2015 року приблизно о 14.00год. ОСОБА_3 , вживаючи на березі Дніпро-Бузького лиману біля СТ «Лимани» с. Галицинове Жовтневого району Миколаївської області, спільно з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, помітили на березі річки мопед марки «Хонда-ДІО-27» біло-синього кольору. Після чого у особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виник умисел на таємне заволодіння вказаним транспортним засобом та він запропонував ОСОБА_3 спільно його викрасти. Після чого ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю власника, таємно викрали мопед, з викраденим з місця події зникли, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 3000грн.
Відповідальність за дії, вчинені ОСОБА_3 передбачена ч.2 ст.289 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 05 червня 2015року він разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, біля річки вживали спиртні напої. На березі річки вони помітили мопед. Під час розмови з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, останній запропонував йому вкрасти мопед, а через деякий час він побачив, що особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, котить мопед, який вони бачили раніше. Він допоміг відкотити мопед далі від річки, де вони разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, оглянули мопед, знайшли ключі та документи на мопед, та поїхали до спільного знайомого, якому не повідомляли про походження мопеду, де пробули до ранку наступного дня. Зранку вони продали мопед. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов потерпілого визнав частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 05 червня 2015 року він поїхав на річку на риболовлю. Залишивши мопед на березі, пішов ловити рибу, а коли почав збиратись додому, виявив відсутність мопеду. Бачив на піску сліди від мопеду. Звернувся з заявою про викрадення мопеду до міліції. Від місцевої жительки йому стало відомо, що його мопед котили двоє хлопців.
Мопед йому не повернутий. Заявив позов до обвинуваченого, в якому, після уточнення в судовому засіданні позовних вимог, просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1000грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000грн., яку обґрунтував слабким здоров`ям, хвилюванням з приводу вчиненого злочину та тією обставиною, що йому прийшлось додому йти пішки. Не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, однак бажав, щоб обвинувачений відшкодував йому спричинену шкоду.
Окрім повного визнання своєї провини та пояснень потерпілого, вина обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
заявою потерпілого про викрадення мопеду, рапортом слідчого СВ Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 21.07.2015р., витягом з кримінального провадження та постановою про виділення матеріалів в окреме провадження ( а.с.15-21 );
протоколом огляду місця події від 08 червня 2015року, під час якого оглянута територія на березі річки Південний Буг, з фототаблицею ( а.с.36-38);
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.08.2015 року за участю обвинуваченого, під час якого він на місці показав та розповів про обставини вчиненого, з фототаблицею (а.с.28-30);
Аналізуючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні мопеду потерпілого та з урахуванням того факту, що обвинувачений раніше вчинив злочини, передбачені ст.ст. 185, 187,190 КК України, що відповідно до примітки ст. 289 КК України, є ознакою повторності, кваліфікує його дії за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, характеризується посередньо, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставинами, які обтяжують покарання, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, дані які характеризують особу обвинуваченого, сукупність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, а також, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна, вважаючи саме таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що даний злочин обвинувачений вчинив до злочину, за який його засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2015 року, суд вважає за необхідне, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2015р., за яким його засуджено до позбавлення волі строком на 7 років, призначити покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, враховуючи, що даний злочин обвинувачений вчинив у період іспитового строку за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2015 року, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2015 року, яким обвинувачений засуджений за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185,ч.2 ст.190 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, з урахуванням уточненої суми в судовому засіданні, підлягає задоволенню повністю, в сумі 1000грн., в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, на суму 500грн., оскільки в позові взагалі відсутнє обгрунтування заявленої суми, а в судовому засіданні потерпілим не надано доказів незадовільного стану його здоров`я, на що, як на одну з підстав, він посилався.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, з 12.08.2015р. по 10.10.2015р. В подальшому запобіжний захід не продовжувався, однак згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2015 року обвинувачений взятий під варту в залі суду, на сьогоднішній день зазначений вирок набрав законної сили та обвинувачений є таким, що відбуває покарання, у зв`язку з чим строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з 12 вересня 2015 року.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2015р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2015 року та остаточно до відбування призначити 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк виконання покарання рахувати з дня взяття під варту з 12 серпня 2015 року.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 1 000 (одна тисяча) грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 500 (п`ятсот) грн. моральної шкоди.
Речові докази по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1