Справа № 535/831/15-к
Провадження № 1-кс/535/89/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року слідчий суддя Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю прокурора прокуратури Котелевського району Полтавської області ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області, по кримінальному провадженню за № 0000290 від 27.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що надійшло до суду 22 вересня 2015 року, про накладення арешту на майно;-

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до змісту клопотання старшого слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , від 22 вересня 2015 року, погодженого прокурором прокуратури Котелевського району Полтавської області 22 вересня 2015 року, органами досудового розслідування проводиться слідство за матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 27.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання про накладення арешту старший слідчий обґрунтовує тим, що 13.08.2015 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Санкцією статті 307 ч.2 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим, з метою забезпечення кримінального провадження, належить арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «NOKIA 2700 с», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ; сім карта мобільного оператора зв`язку «МТС Україна» з номером НОМЕР_3 ; флеш-карта пам`яті «MICRO CD» ємкістю 1 GB.

Слідчий суддя, системно дослідивши матеріали клопотання старшого слідчого в їх сукупності, вивчивши правові норми кримінального процесу, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення старшого слідчого, який підтримав своє клопотання, прокурора, який брав участь в розгляді клопотання і підтримав клопотання старшого слідчого, адвоката, який у вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду, підозрюваний ОСОБА_5 в суд не з`явився про час і місце розгляду клопотання, повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, приходить до переконання, що в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області, про накладення арешту на майно слід відмовити повністю за безпідставністю та недоведеністю з наступних підстав.

Відповідно до змісту вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до змісту вимог ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому в матеріалах клопотання знаходиться постанова старшого слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , від 13 серпня 2015 року, про визнання речових доказів та про передачу їх на зберігання, якою визнанано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, саме мобільний телефон «NOKIA 2700 с», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 ; сім карта мобільного оператора зв`язку «МТС Україна» з номером НОМЕР_3 ; флеш-карта пам`яті «MICRO CD» ємкістю 1 GB.

Виходячи із змісту ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В порушення вимог ст. 171 КПК України старший слідчий не надав слідчому судді жодного документу, який би підтверджував право власності на телефон, сім-картку флеш-карту пам`яті саме ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту.
При цьому, слідчий та прокурор, які брали участь в розгляді вище зазначеного клопотання не довели перед слідчим суддею, необхідність такого арешту, а також того, що ОСОБА_5 є власником вище зазначеного майна, і таких беззаперечних доказів слідчому судді надано не було.
Виходячи із змісту загальних правових норм Конституції України та кримінально-процесуального кодексу України, певні обставини повинні бути доведені належними і допустимими доказами,а не ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на наведене вище слідчий суддя вважає, що за таких обставин коли вище зазначеним речам вже надано статус речових доказів, і вони зберігаються в кімнаті речових доказів, тому не потребує вирішення долі даних речових доказів додаткове накладення арешту, і постановлення судового рішення з цього приводу не потрібно, оскільки фактично доля вище зазначеного майна буде вирішена у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 170-173 КПК України;-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотаннястаршого слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області, по кримінальному провадженню за № 0000290 від 27.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що надійшло до суду 22 вересня 2015 року, про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя