Справа № 11а-852/2010 Головуючий у 1 інстанції: Береза В.І.
Категорія: ст.15, ч.2 ст.289 КК України Доповідач: Ревер В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого, судді Танечника І.І.

суддів Михайлишин Г.Я., Ревера В.В.

з участю прокурора Шахрайчук Н.І.

захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями: законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_4, адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок і Миколаївського районного суду Львівської області від 2 серпня 2010 року,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ст.15, ч.2 ст.289 КК України на пять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75, ст.104 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання або роботи та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишено підписку про невиїзд.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ст.15, ч.2 ст.289 КК України на пять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75, ст.104 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання або роботи та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишено підписку про невиїзд.

Вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_5 визнані винними та засуджені за те, що 15 травня 2008 року, біля 08 год. ранку, за попередньою змовою групою осіб, маючи намір незаконно заволодіти автомобілем НОМЕР_1 ринковою вартістю 5315,99 грн., належним ОСОБА_6, яким по довіреності користувався ОСОБА_7, виявивши вказаний автомобіль без догляду на краю дороги розташованої поблизу будинків №13 та 14 по вул. Степана Бандери у м. Новий Розділ Львівської області неподалік Новороздільського технікуму біля автостоянки, ОСОБА_5 сів в салон за кермо, намагався зєднати проводи від замка запалювання і запустити двигун, а коли це йому не вдалося, зняв автомобіль з ручного гальма, вивернув кермо автомобіля, щоб вирівняти автомобіль.

Вирівнявши автомобіль, ОСОБА_5 допоміг ОСОБА_3 відкотили автомобіль ЗАЗ 1102 р.н. НОМЕР_2 вперед по дорозі на незначну відстань до 1 метра. Потім неповнолітні ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 покликали свого знайомого ОСОБА_8, щоб з його допомогою відкотити вказаний автомобіль на квартал, де проживає ОСОБА_5, але в цей час до автомобіля підійшов ОСОБА_7, через що довести свій злочинний намір до кінця їм не вдалося.

На даний вирок законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, адвокати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_1 в апеляціях, мотиви яких є аналогічними, просять винести ухвалу, якою вирок суду про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_3 скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В мотивах покликаються на те, що даний вирок є неправильним з підстав однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотного порушення кримінально-процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону.

Так, залишилися недослідженими обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, не допитані особи, не витребувані та не дослідженні документи та докази, які мають істотне значення, не виявлений спосіб вчинення злочину та наявність причинного звязку між діяннями та наслідками, не встановлено роль кожного обвинуваченого, не дано оцінки істотним протиріччям у доказах обвинувачення.

Також висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, при цьому не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вирок суду обґрунтовується на суперечливих та недостовірних доказах, які були отримані з порушенням закону.

В обвинувальному вироку повністю неправильно викладено дії засудженого ОСОБА_3, які визнано злочином. Справу розглянуто з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, які перешкоджали повно та всебічно розглянути справу і постановити законний вирок.

Порушення вимог КПК України призвели до застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню та до неправильного тлумачення закону, а також неправильної кваліфікації дій, що тягне за собою скасування вироку.

Адвокат ОСОБА_2 в поданій апеляції просить скасувати вирок суду, а справу відносно ОСОБА_5 закрити.

В мотивах покликається на те, що вирок є помилковим через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є малозначними, лише формально містять ознаки діяння, яке не становить суспільної небезпеки. Намір отримати винагороду за розшуканий транспортний засіб не є злочином. Автомобіль штовхали на незначну відстань, жодної шкоди власнику транспортного засобу не заподіяно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_5, виступи ОСОБА_4, захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підтримання апеляцій, думку прокурора Шахрайчук Н.І. про безпідставність таких та залишення без зміни вироку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені апелянтами доводи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як безспірно встановлено в справі, саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5, за попередньою змовою групою осіб, мали намір незаконно заволодіти автомобілем НОМЕР_3, однак довести свій злочинний намір до кінця їм не вдалося, так як були затримані.

Засуджені в судовому засіданні пояснювали, що даний автомобіль відштовхали на узбіччя дороги, а в подальшому хотіли заштовхати його в двір та за винагороду повернути власнику (а.с. 238-239).

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд належно оцінив такі показання підсудних, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і прийшов до вірного висновку про наявність у їх діях саме злочину, передбаченого ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до положень зазначеної статті під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти умисне протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі, шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб тощо.

Засуджені виконали обєктивну сторону даного злочину. З метою заволодіння автомобілем, про що свідчать їхні пояснення, відштовхали такий на узбіччя дороги та мали намір перемістити його в двір будинку, однак не змогли довести до кінця задумане, так як були затримані потерпілим та працівниками міліції.

Саме про умисел на заволодіння автомобілем свідчить їх поведінка. Так, підійшовши вдруге до автомобіля та побачивши в ньому потерпілого ОСОБА_7, намагалися зясувати хто він та переконати, що автомобіль належить їх друзям і вони повинні його забрати.

Це ствердив і потерпілий ОСОБА_7, показання якого всебічно перевірялися в судовому засіданні.

Наведеними показаннями та дослідженими в судовому засіданні доказами доводиться факт вчинення засудженими саме злочину, передбаченого ст.289 КК України, а тому доводи апеляції адвоката ОСОБА_2 про малозначність їх діяння є необґрунтованими та не приймаються до уваги.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності і правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за ст.15, ч.2 ст. 289 КК України.

Як видно із матеріалів досудового слідства і протоколу судового засідання, органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені в апеляціях законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1 доводи про однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та не приймаються до уваги.

Також при перевірці справи не виявлено допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляціях законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1

Оскільки апеляції зазначених осіб містять лише загальні фрази, доводи про незаконність вироку не конкретизовані, колегія суддів позбавлена можливості більш конкретніше дати відповіді на такі.

Що ж до покарання призначеного засудженим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував особи винних та обставини, що помякшують покарання.

Засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, на час вчинення злочину були неповнолітніми, позитивно характеризуються, шкоди злочином не заподіяно, потерпілий ОСОБА_7 не має матеріальних претензій.

З огляду на вищезазначені обставини, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням даних щодо їх особи, колегія суддів вважає, що покарання слід призначити нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.289 КК України, застосувавши положення ст.69 КК України, помякшивши призначене судом першої інстанції покарання.

Обговорюючи питання про конкретний вид та розмір покарання, колегія суддів вважає, що покарання кожному із засуджених у вигляді двох років позбавлення волі буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Разом з тим застосування положень ст.75 КК України, а саме звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку є обґрунтованим.

Поряд з цим суд, в порушення вимог ч.4 ст.67 КК України, ознаку злочину - вчинення засудженими злочину за попередньою змовою групою осіб, визнав як обставину, яка обтяжує покарання. Тому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини покликання про визнання обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

А тому вирок суду підлягає зміні, а апеляції законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до часткового задоволення, в решті ж вирок суду залишити без зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366, 367 КПК України, колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційні скарги законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 2 серпня 2010 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - змінити.

Помякшити призначене ОСОБА_3 покарання за ст.15, ч.2 ст.289 КК України, з застосуванням положень ст.69 КК України, до двох років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, відповідно до вироку суду першої інстанції.

Помякшити призначене ОСОБА_5 покарання за ст.15, ч.2 ст.289 КК України, з застосуванням положень ст.69 КК України, до двох років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, відповідно до вироку суду першої інстанції.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання на визнання обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

В решті даний вирок залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11