Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4235/13-к Головуючий у 1-й інст. Куліченко М. В.
Категорія ст. 422 КПК Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2013 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Михайловського В.І.,

суддів: Фоміна Ю.В., Городиського С.С.,

з участю секретаря: Парижан І.О.,

підозрюваного ОСОБА_1,

та в його інтересах захисника ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі в м. Житомирі матеріали за апеляційною скаргою ст. прокурора Коростенської міжрайонної прокуратури на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2013 року, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.

Коростеня Житомирської області,

громадянина України, проживаючого:

Житомирська область, м. Коростень, вул.

Доватора, 16, кВ.4, раніше не судимого,

відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Органами досудового розслідування ОСОБА_1. підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.

У період часу з 15год. 30 хв. 05.07.2013 року до 09 год. 00 хв. 06.07.2013 року між ОСОБА_1 та його співмешканкою ОСОБА_3, які перебували в стані алкогольного сп'яніння та знаходились за місцем свого проживання, в приміщенні квартири АДРЕСА_1, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_1 виник умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3

ОСОБА_1 умисно, з великою силою прикладання, наніс ОСОБА_3 численні удари ногами та кулаками по передній частині тулуба, грудній клітині, голові, заподіявши їй тяжке тілесне ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми голови та грудної клітки, множинних переломів ребер з обох сторін, яке спричинило смерть ОСОБА_3

В апеляції прокурор просить ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області скасувати та ухвалити нову ухвалу про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляції посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим та не відповідає вимогам закону.

На думку апелянта, з метою запобігання ризикам, які з матеріалів справи вбачаються, що підозрюваний ОСОБА_1 ніде не працює, не одружений, скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, хоча в силу ст. 89 КК України вважається не судимим і таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, необхідно обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт також зазначає, що суд відповідно до ст.194 КПК України, не обрав підозрюваному інший, більш м'який вид запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача по справі, підозрюваного ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, які заперечували проти задоволення апеляції, обговоривши її доводи та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає апеляцію прокурора такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в обранні запобіжного заходу тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду клопотання слідчого, судом були досліджені наявні ризики, передбачені ст.177 ч.1 п.1,2,3 КПК України, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчого по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, в силу ст. 89 КК України не судимий, є інвалідом 3-ї групи, підозрюється у вчиненні навмисного, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У той же час, на виклики органів досудового розслідування для проведення слідчих дій систематично зявляється, будь-якого негативного впливу чи перешкод у розслідуванні даної справи не вчиняє, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність вагомих підстав для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Крім того, що стосується посилань апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що суд, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 194 КПК України не обрав підозрюваному інший, більш мякий вид запобіжного заходу, то як убачається зі змісту самої ухвали, слідчий суддя обґрунтовано зобовязав ОСОБА_1 прибувати на першу вимогу до слідчого чи суду.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші злочини та перешкоджати у розслідуванні даного злочину не підтверджуються будь-якими реальними доказами, а тому відсутні й будь-які підстави для обрання ОСОБА_1 іншого запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийняв рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України, ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 393, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2013 року про відмову в обранні підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: