Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3003/14-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

психолога ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання слідчого СВ Сторожинецького РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, з початковою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який підозрюється в скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.152 КК України

встановив:

Слідчий СВ Сторожинецького РВ звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Сторожинецького району ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684 від 29 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

Зазначав, що неповнолітній ОСОБА_4 , 29.11.2014 року біля 15,00 години, діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті вступив із малолітньою ОСОБА_10 в природній статевий акт, внаслідок чого останній були заподіяні тілесні ушкодження.

Слідчий стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України. Вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, не працюючий, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на потерпілу та малолітнього свідка, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В суді слідчий клопотання підтримав.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись також на те, що ОСОБА_4 схильний до ухилення від слідства оскільки після вчинення злочину скривався і знайшли його на наступний день на горищі стодоли сусіда де зберігається сіно. Крім цього він схильний до обману так як його показання суттєво відрізняються від показань інших свідків.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, не заперечував своєї вини в скоєнні насильницького статевого акту щодо малолітньої та пояснив, що дійсно збрехав свідкові ОСОБА_11 , щодо справжньої причини розпачу його сестрички, а саме щодо того, що вона плакала не тому що він вчинив над нею фізичне статеве насильство, а тому що вона впала і вдарилась, а після вчинення злочину він боявся іти додому та пішов на сіновал до ОСОБА_12 де і ліг спати. Просив залишити його дома і не позбавляти волі.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 та законний представник батько ОСОБА_6 заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили застосувати домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 29.11.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України.

30.11.2014 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України, а також вручено письмове повідомлення про підозру та пам`ятка про його процесуальні права і обов`язки.

Згідно повідомлення про підозру та письмових доказів у вигляді свідчень свідків і показань підозрюваного ОСОБА_4 , який визнає як вчинення ним злочину так і обставини його вчинення, вбачається, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, є обґрунтованою.

Подаючи до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий та прокурор зазначили про наявність передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на потерпілу та малолітнього свідка, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В суді не знайшло своє підтвердження наявність достатніх підстав вважати існування всіх зазначених ризиків, однак виходячи із вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що такий ризик є і він полягає в можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду, оскільки він вчинив подібні дії після вчинення злочину в якому визнає себе винним, а саме сховався в сараї ОСОБА_13 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В суді доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду, оскільки будь-які інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику переховування підозрюваного.

Таким чином, на думку слідчого судді, слідчий та прокурор довели наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання.

Вказані обставини виключають застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику на який в тому числі посилається і прокурор, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Поряд з цим суд враховує також і тяжкість злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а ОСОБА_4 є неповнолітнім і раніше не судимий, однак підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів в суді не встановлено.

Зважаючи на норми зазначені в ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту взяття ОСОБА_4 під варту, тобто з 14 години 30 хвилин 01 грудня 2014 року.

Строк дії ухвали - до 14 години 30 хвилин 29 січня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: