Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-750 Головуючий по 1 інстанції:
Категорія: ч.2 ст.309, ч.І Доповідач в апеляційній інстанції:
ст. 311 КК України ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Єльцова В.О.

суддів Поединка І.А., Соломки І.А.

за участю прокурора Гришанової Н.Д.

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2009 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, раніше судимий, -засуджений за:

*ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

*ч.І ст.311 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Вирішені також питання про речові докази відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, -

встановила:

Вироком суду ОСОБА_3 засуджений за те, що він, повторно, 18 квітня 2009 року близько 16 год. в м. Звенигородка Черкаської області по пр. Шевченка, 101а, знайшов, незаконно придбавши, наркотичний засіб - макову соломку, після чого, достовірно знаючи, що дана речовина є наркотичною, умисно забрав її та перевіз до квартири матері ОСОБА_4, яка знаходиться в АДРЕСА_1, де незаконно зберігав для власних потреб, без мети збуту.

Він же засуджений за те, що 21 квітня 2009 року близько 16 год. в м. Звенигородка Черкаської області по вул. Шевченка, 4, в магазині автозапчастин «Форд Транзит» незаконно придбав, купивши за 10 гривень пляшку розчинника, ємкістю 1 літр, що є прекурсором та незаконно зберігав його з метою використання для виготовлення наркотичного засобу опію ацетильованого.

В апеляції прокурор, не заперечуючи доведеності вини засудженого в інкримінованих йому злочинах та правильності кваліфікації його дій, просить вирок районного суду скасувати, у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості

"/

злочину та особі засудженого, і постановити новий вирок, яким призначити покарання засудженому за ч.2 ст. 309 КК України - 3 роки позбавлення волі; ч. 1 ст. 311 КК України -1 рік обмеження волі. На підставі ст.ст.70, 72 КК України призначити йому остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію, засудженого, який заперечив проти задоволення вимог прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи прокурора, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційне подання прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд, вірно встановивши фактичні обставини справи та правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.309 та ч. 1 ст.311 КК України, при призначенні йому покарання вірно дотримався вимог ст.ст.65-67 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Так, як ОСОБА_3 раніше засуджений у тому числі і до реального позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, один з яких є злочином середньої тяжкості.

Посилання прокурора про неврахування судом першої інстанції те, що засуджений вчинив злочини, які за своєю кваліфікацією є середньої тяжкості та невеликої тяжкості і після реального відбуття покарання вчинив нові злочини, що на його думку підвищує характер і ступінь суспільної небезпеки особи винного та вчиненого ним, не впливає на законність вироку в частині призначеного покарання, оскільки ці обставини були враховані судом першої інстанції та з урахуванням даних про особу ОСОБА_3, який характеризується посередньо, свою вину у вчиненому визнав повністю, пом'якшуючу обставину - щире каяття, що призвело до призначення покарання у вигляді двох років позбавлення волі, яке є достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційне подання прокурора залишити без задоволення, а вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_3 - без змін.