Справа № 559/1672/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

В особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження №0000049 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коршів Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, вищою освітою, одруженого на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, працюючого викладачем Київського університету ім.Б.Грінченка, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

За участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В с т а н о в и в :
17 січня 2015 року, о 8 годині 20 хвилин, на 221 км. + 500 м. автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче», в с.Дитиничі Дубенського району Рівненської області, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Daеwоo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажири: дружина ОСОБА_6 та діти - ОСОБА_7 , 2006 року народження, ОСОБА_8 , 2009 року народження, ОСОБА_9 , 2011 року народження, рухаючись у напрямку м.Дубно Рівненської області зі сторони м.Кременець Тернопільської області, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не справився з керуванням автомобіля та допустив з`їзд автомобіля із проїзної частини дороги із подальшим його перекиданням.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 , дружина обвинуваченого, отримала тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, перелому основи черепа, забій головного мозку легкого ступеня, відкриті уламкові переломи верхньої та нижньої щелепи зі зміщенням, обширні рани обличчя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 42 від 10 березня 2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент отримання.

У висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області № 3.1(Д)-73/15 від 29.05.2015 року зазначено, що в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Daеwоo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам пп. 2.3. б), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху України, а саме:

- 2.3 п/п «б» - де зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, … і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

- 10.1 - який вказує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- 12.1. який зазначає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення зазначених правил дорожнього руху, стало причиною вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, де дружина обвинуваченого ОСОБА_6 , отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю чистосердечно розкаявся та пояснив, що 17 січня 2015 року він з дружиною та дітьми поверталися від батьків з м.Івано-Франківськ додому в м.Київ. Дорогу він знав добре, так-як неодноразово по ній їздив. Дорога була слизькою. Приблизно о 8 годині 30 хвилин, с Дитиничі Дубенського району, на повороті автомобіль поїхав прямо, так-як не було щеплення з дорогою. Оскільки на повороті не було відбійників, автомобіль з`їхав в кювет та перевернувся. В результаті дорожньо-транспортної пригоди його дружина отримала тілесні ушкодження і її відвезли в лікарню в м.Дубно, а потім в м.Рівне. На даний час стан дружини задовільний. Цивільний позов прокурора, за лікування дружини, визнає. Просить не досліджувати матеріали кримінального провадження щодо його винуватості за ч.2 ст.286 КК України, так як він вину визнав і суть обвинувачення йому зрозуміла.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє значення обставин кримінального провадження щодо його винуватості у вчиненому, і немає сумнівів у добровільності його позиції, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати обставини винуватості в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесне ушкодження. Його вина доведена матеріалами кримінального провадження і органи досудового розслідування вірно кваліфікували його дії за ч.2 ст.286 КК України.

В кримінальному провадженні прокурором заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Центральної міської лікарні виконавчого комітету Рівненської міської ради в сумі 804 грн. 60 коп., витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 від кримінального правопорушення, який підлягає до задоволення. Цивільний позов прокурора підтверджується розрахунком з лікарні про витрати на лікування ОСОБА_6 , а також обвинувачений визнав даний позов в повному обсязі.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер вчиненого злочину який вчинено по необережності, де потерпілою є дружина обвинуваченого, особу винного який вперше притягається до кримінальної відповідальності, чистосердечно розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, частково відшкодував матеріальні збитки за лікування потерпілої і вважає, що він може бути виправлений без ізоляції від суспільства, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 можливо призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, враховуючи пом`якшуючі обставини: де потерпілою є дружина, яку обвинувачений лікує; на утриманні є троє неповнолітніх дітей; після даної дорожньо-транспортної пригоди сам обвинувачений переніс як моральні так і психологічні страждання.

Керуючись ст.ст. 373, 374,395 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, та призначити йому покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Центральної міської лікарні виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, м.Рівне вул. Мірющенка, 25-А, 804 (вісімсот чотири) гривні 60 копійок за стаціонарне лікування ОСОБА_6 .

Речові докази: автомобіль «Daеwоo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити в користуванні ОСОБА_3 .

На вирок суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :