У Х В А Л А

20 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_9., перевіривши заяву заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі угод про примирення, укладених 28 та 30 березня 2015 року з потерпілим ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 Кримінального кодексу України (далі - КК) і призначено кожному покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі статті 75 КК ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Апеляційний суд Вінницької області ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах від 23 червня 2015 року, вказаний вирок районного суду залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 жовтня 2015 року вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційний суд Вінницької області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора.

Заступник Генерального прокурора України ОСОБА_10 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, в якій просить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2015 року та вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. У заяві зазначає про неоднакове застосування частини третьої статті 469 КПК, а саме, що угода про примирення може бути укладена лише коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам осіб і не зачіпає публічні інтереси, а об'єктом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК є громадський порядок, що виключає укладення такої угоди.

Обґрунтовуючи заяву, заступник Генерального прокурора України послався як на приклади неоднакового правозастосування на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6; від 9 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 і від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_8, якими скасовано відповідні судові рішення з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначено новий розгляд у суді першої та апеляційної інстанцій.

Однак, заява заступника Генерального прокурора України не узгоджується з положеннями глави 33 КПК України у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року.

Статтею 449 КПК встановлено вимоги щодо долучених до заяви документів, зокрема, до заяви про перегляд судового рішення в порядку глави 33 КПК України додаються також копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК.

Однак, усупереч положенням статті 449 КПК заступник Генерального прокурора України не долучив до заяви належні копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, оскільки у доданій до заяви копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року, на яку він посилається як на підставу для перегляду судових рішень Верховним Судом України, відсутній правовий висновок щодо застосування тієї норми права, яка застосована неоднаково.

Крім того, надані для порівняння судові рішення ухвалені 6 лютого 2014 року та 9 квітня 2015 року не підлягають порівнянню, оскільки ключовою умовою для перегляду рішення касаційного суду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких перебуває застосування однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК.

Інших копій рішень суду касаційної інстанції, які б давали підстави для перегляду Верховним Судом України оскаржуваної ухвали відповідно до пункту 2 частини першої статті 445 КПК, заявником не надано.

Установлені недоліки заяви перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 449 і 450 КПК,

у х в а л и в:

Про недоліки заяви повідомити заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 і надати йому строк для їх усунення до 20 грудня 2015 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_9