Справа № 703/5970/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
за ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 близько 2 год. 30 хв. 22 серпня 2015 року біля гаража № НОМЕР_1 гаражного кооперативу по вул. Лобачевського, 1 в м. Сміла, на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_7 один удар дерев`яною палицею по голові, заподіявши тому легкі тілесні ушкодження у вигляді рани лівої тім`яної області голови та струсу головного мозку, спричинивші короткочасний розлад здоров`я.
Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав повністю і пояснив, що близько 2 год. 30 хв. 22 серпня 2015 року біля гаража № НОМЕР_1 гаражного кооперативу по АДРЕСА_2 , вдарив ОСОБА_7 палицею по голові за проханням його матері ОСОБА_8 , щоб провчити останнього і викликати почуття турботи та піклування про матір.
Потерпілий вирвав палицю і став його душити, із-за чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями і зустрівся з ОСОБА_9 , то зрозумів, що вона завдала своєму сину удари ножем. Після того, як він на велосипеді приїхав додому, то зняв з нього шину, якою він залишив сліди на місці конфлікту з ОСОБА_10 і яку вилучили у нього вдома працівники міліції.
Крім повного визнання вини обвинуваченого, його винуватість підтверджується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 в частині того, що близько 2 год. 20 хв. 22 серпня 2015 року під час його слідування на ст. ім.. Т.Г. Шевченка, щоб зустрічати матір - ОСОБА_8 , біля гаражів на вул. Лобачевського в м. Сміла, невідомий чоловік, в якому він під час конфлікту впізнав ОСОБА_6 , наніс йому удар твердим предметом по голові, завдавши болю і тілесних ушкоджень;
- даними протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 жовтня 2015 року, згідно якого потерпілий заявив про те, що ОСОБА_6 22 серпня 2015 року близько 2 год. 30 хв. біля гаражів по вул. Лобаченвського в м. Сміла, « умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар твердим предметом по голові зверху, чим спричинив тілесні ушкодження».
- даними протоколу огляду місця події від 22 серпня 2015 року, коли оглянуте місце вчинення злочину територія біля гаража № НОМЕР_1 гаражного кооперативу по вул. Лобачевського, 1 в м. Сміла та вилучені капці потерпілого ОСОБА_11 і сліди велосипедної шини;
- даними протоколу огляду місця події від 22 серпня 2015 року, зафіксувавшим вилучення велосипедної шини у ОСОБА_6 ;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19 вересня 2015 року з потерпілим ОСОБА_10 , який показав обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;
- даними висновку судово-медичної експертизи № 228 від 23 жовтня 2015 року (п. «В» даної експертизи) про те, що у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді рани лівої тім`яної області голови і струсу головного мозку, які за ознакою короткотривалого розладу здоров`я відносяться до легких, що спричинили короткостроковий розлад здоров`я;
- даними висновку експерта-трасолога № 1426 від 29 жовтня 2015 року про те, що слід шини на місці пригоди, залишений велосипедною шиною, вилученою у ОСОБА_12 .
Потерпілий не надав доказів своєї версії, а прокурор доказово спростував показання потерпілого про те, що обвинувачений наносив йому тілесні ушкодження не дерев`яною палицею, як зазначено в обвинувальному акті, а залізною трубою і про те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 та матері самого потерпілого ОСОБА_13 була домовленість і спільний умисел на позбавлення його життя, для чого ОСОБА_6 зпочатку трубою вдарив його по голові, а потім притримував руками, щоб ОСОБА_14 убила його.
Такі показання спростовуються:
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 жовтня 2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_15 заявив про те, що ОСОБА_6 28 серпня 2015 року близько 2 год. 30 хв. «…умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс один удар твердим предметом по голові зверху, чим спричинив тілесні ушкодження». Будь-які його повідомлення про те, що ОСОБА_6 наносив йому удар по голові металевою трубою і з метою вбивства, а не «спричинення тілесних ушкоджень», у вказаному протоколі не зафіксовані.
Правдивість і повнота вказаного протоколу підтверджені підписами самого потерпілого і слідчого ОСОБА_16 ;
- показаннями самого обвинуваченого про те, що ОСОБА_14 просила провчити її сина ОСОБА_17 , шляхом побиття його палицею, що у нього умислу на заподіяння тому тілесних ушкоджень ножем не було, що він про це з ОСОБА_14 не домовлявся, а вона, нанісши удари потерпілому ножем, вийшла за межі їх домовленості, що він під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 його матір`ю, взагалі, був без свідомості із-за завданих йому тілесних ушкоджень самим потерпілим. Прийшов до тями після вказаних дій ОСОБА_9 , а про такі дії дізнався пізніше. Бив потерпілого не трубою, а дерев`яною палицею, яку викинув, коли втікав з місця пригоди;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він в якості свідка допитував ОСОБА_11 і той у перших своїх поясненнях говорив про те, що його ОСОБА_6 бив залізною трубою, але така труба, як і дерев`яна палиця, якою, за версією обвинуваченого ОСОБА_6 наносились тілесні ушкодження потерпілому, не були знайдені, у зв`язку із чим слідство прийшло до висновку про те, що ОСОБА_6 саме дерев`яною палицею, а не залізною трубою, завдавав тілесних ушкоджень потерпілому.
Підтверджень умислу у ОСОБА_6 на спільне з ОСОБА_14 заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , в тому числі ножем, чи спільного умислу вказаних осіб на вбивство потерпілого в ході слідства встановлено не було, а тому дії обвинуваченого кваліфіковані лише за ч.2 ст. 125 КК України, як завдання ним легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткочасний розлад здоров`я потерпілого.
Слідством також встановлено, що ОСОБА_14 , наносячи своєму синові удари ножем, вийшла за межі, спільного з ОСОБА_6 умислу, на нанесення тому легких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_20 , яка допитана судом за клопотанням ОСОБА_11 і яка проживала спільно з ним, очевидцем заподіяння тому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не була і її показання про те, що потерпілий говорив їй про те, що йому обвинуваченим тілесні ушкодження наносилися залізною трубою не підтверджуються та спростовуються вищенаведеними доказами.
Свідок ОСОБА_21 , яка була понятим при слідчому експерименті, в ході якого потерпілий показав, як йому ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження, не змогла, взагалі, пригадати, яким предметом за показаннями самого потерпілого йому наносились такі тілесні ушкодження.
Таким чином, суд вважає доведеним не версію ОСОБА_11 про замах ОСОБА_6 на його вбивство, а обвинувачення, пред`явлене тому органами досудового розслідування, у заподіянні потерпілому дерев`яною полицею легких тілесних ушкоджень, спричинивших короткостроковий розлад здоров`я.
У зв`язку з викладеним, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи йому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який, характеризується виключно позитивно і до кримінальної відповідальності притягується вперше, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, а тому суд вважає за можливе обрати йому покарання у виді штрафу.
Ні сам ОСОБА_15 , ні свідок співмешканка потерпілого, ОСОБА_20 , будь-яких письмових доказів (квитанцій, чеків, тощо …) витрат на лікування потерпілого не надали.
Інших доказів, в тому числі і тих, які можуть знаходитись у ОСОБА_22 , явку якого зобов`язувався забезпечити потерпілий, останній суду не надав, в судове засідання ні сам, ні з вказаною особою не з`явилися повторно, а тому справа, в тому числі в частині цивільного позову, розглядалася без них, на підставі наявних доказів.
ОСОБА_6 обвинувачується у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_18 твердим предметом на голові, будь-яких доказів того, що саме вказаним обвинуваченим порізаний і закривавлений одяг потерпілому той суду не надав.
У зв`язку з викладеним, суд вважає позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого 7500 грн. матеріальної шкоди таким, що не підлягає до задоволення через його недоведенність.
Від спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілий страждав не тільки фізично, а й морально. Він був позбавлений можливості вести для себе нормальний спосіб життя, вимушений був лікуватися від вказаних тілесних ушкоджень, а не займатися своїми звичними справами, у зв`язку із чим його вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення, не дивлячись на те, що обвинувачений з такими вимогами не згідний.
Посилання обвинуваченого на те, що потерпілий сам заподіяв йому матеріальну шкоду викраденням його особистого майна, до уваги у цій справі не приймається, оскільки предметом розгляду у ній є не можлива крадіжка майна потерпілим, а завдання йому тілесних ушкоджень саме обвинуваченим.
Підлягають стягненню з ОСОБА_5 витрати на проведення трасологічної експертизи.
Долю речових доказів належно вирішено судом в порядку ст. 100 КПК України в іншому кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.370 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну сулу залишити дотеперішнім особисте зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2000 грн. моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити, як у безпідставних.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 230 грн.40 коп. судових витрат на проведення трасологічної експертизи.
На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1