№707/2396/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2015 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозіря, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.11.2014 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси, за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 маючи невідбуте покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості.

Так, 08 липня 2015, близько 21год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в домоволодінні потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , повторно, за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, користуючись відсутністю потерпілого, знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав гаманець з грошовими коштами в сумі 500 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, обставини вчинення ним злочину підтвердив у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, та показав що він 08.07.2015 р. разом з ОСОБА_6 прийшли до ОСОБА_5 додому, щоб поговорити з останнім та забрати в нього 20 гривень, він йому винен. Спочатку розмовляли у веранді, а потім пройшли до кімнати. В ході розмови в них виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 вигнав із будинку ОСОБА_6 , та той вийшов на подвір`я, щоб не провокувати подальший конфлікт. ОСОБА_4 залишився у кімнаті розмовляти, щоб той віддав борг. Однак ОСОБА_5 почав виганяти і його на вулицю, вказавши рукою на двері, а сам пішов до іншої кімнати. Користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв гаманець, який лежав на ліжку біля подушки, відкрив його та забрав гроші, там були купюри по 20 та 50 гривень. Потім швидко вийшов з будинку тримаючи в руках гаманець та викинув його на город біля будинку. Гроші поклав до кишені ще в будинку, ОСОБА_6 грошей не бачив і він йому сказав, що там грошей не було. Далі вони вийшли з двору та пішли по домівках. Коли прийшов додому, то перерахував гроші, їх сума склала 500 гривень. Гроші витратив на власні потреби.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений визнає свою вину повністю та у відповідності до вимог ст.349 КПК України при визначенні обсягу доказів, які повинні були досліджуватись, учасники судового процесу не заперечували проти визнання недоцільним їх дослідження, оскільки обставини та докази ніким не оспорюються та правильно їх розуміють учасники процесу і за відсутності сумнівів у добровільності такої їх позиції, суд вважає недоцільним досліджувати докази по справі, роз`яснивши учасникам процесу про те, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинена повторно.

Під час призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме, щирого каяття, відсутність обставин що обтяжує покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення особи та запобігання вчиненню ним нових злочинів є кримінальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі ч. 4 ст. 67 КК України суд виключає обтяжуючу обставину рецидив злочину, оскільки обставина що обтяжує покарання повторність передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

В зв`язку з тим, що дані злочини скоєно обвинуваченим до повного відбуття покарання за вироком Придніпровського районного суду Черкаської області від 11.11.2014 року, яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, то на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, суд вважає необхідним частково приєднати покарання за вказаним попереднім вироком і остаточно визначити покарання з урахуванням ч. 4 ст. 71 КК України.

Оскільки обвинуваченого засуджено до реального відбування покарання строк відбування покарання необхідно рахувати з моменту взяття під варту.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду Черкаської області від 11.11.2014 року і остаточно призначити покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі, та взяти його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту з 03.12.2015 року.

Вирок негайно після проголошення вручити учасникам провадження.

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1