АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/8057/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/401/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
законного представника
обвинуваченого - - ОСОБА_7 ,
захисника - - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України ,-
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.11.2015 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, працюючий в ТОВ «Виробнича компанія Імпульс», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-31.03.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
-15.06.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, -
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Червонозаводського районного суд м. Харкова від 31.03.2014 року остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 , 17.04.2015 року, знаходячись поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливим мотивом, повторно, з метою незаконного самостійного збагачення, з умислом, направленим на таємне викрадання чужого майна, переліз через паркан та потратив на територію зазначеного домоволодіння, де таємно викрав шланг Karcher PrimoFlex Plus з бухтою та візком, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток згідно висновку товарознавчої експертизи № 167 від 27.05.2015 року на суму 494,00 гривень.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Червнозаводського районного суду м. Харкова від 10.11.2015 року змінити, застосувати до обвинуваченого ст.69 КК України та призначити мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 свою провину в скоєнні злочину визнав в повному обсязі та розкаявся. Захисник просить врахувати те, що обвинувачений неповнолітній, сирота, проживає з бабусею, перебуває на обліку у ПНД №5 м. Харкова, характеризується за місцем мешкання задовільно, потерпілий претензій до ОСОБА_9 не має і цивільний позов не заявляв.
Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу ; пояснення обвинуваченого та законного представника , які просили задовольнити апеляційну скаргу; з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
При призначенні покарання суд першої інстанції діяв відповідно до вимог ст. 65 КК України ; врахував тяжкість скоєного злочину; дані про особу обвинуваченого , на які захисник посилається в апеляційній скарзі; обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття; відсутність матеріальних претензій потерпілого, і тому призначив ОСОБА_9 мінімальне покарання передбачене санкцією ч.3 ст. 185 УК України.
Враховуючи те , що ОСОБА_9 двічі судимий за скоєння корисливих злочинів , скоїв крадіжку в період іспитового строку , призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.03.2014р. за скоєння розбійного нападу, колегія суддів вважає , що підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення волі немає. Призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів. Покарання не є явно несправедливим через суворість, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України судова колегія, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред.26.11.2015р. зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_9 час тримання під вартою з 10 листопада 2015 року по 2 лютого 2016 року включно із співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -