Справа № 303/900/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.11.2015 р. м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 , прокурів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , виправданого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/488/15 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури м.Мукачева, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий 18.09.2009 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 187 КК України на два роки позбавлення волі, засуджений за ч.2 ст. 187 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу його затримання 12.12.2014 року.
Запобіжним заходом ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий 18.09.2009 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 187 КК України на п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, засуджений за ч.2 ст. 187 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його затримання 12.12.2014 року.
Запобіжним заходом ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Крім того, вироком суду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, що має на утриманні малолітню дитину, судимий: 04.11.2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 309 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 06.12.2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 309 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 25.05.2012 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на три роки три місяці позбавлення волі, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_11 у виді тримання під вартою скасовано.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави 196 грн. 56 коп. судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Речові докази: касети із відеозаписом слідчих дій постановлено залишити в матеріалах кримінального провадження.
Згідно з вироком, 11.12.2014 року приблизно о 23.30 год., в АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , який був у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на прилеглій території готелю «Тропік», що за вищевказаною адресою, умисно, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , застосувавши відносно нього насильство, яке виразилось в нанесенні потерпілому ОСОБА_13 множинних ударів руками та ногами в область голови, внаслідок чого йому було спричинено легкі тілесні ушкодження, відкрито викрали від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 6000 гривень, шкіряний гаманець, бувший у використанні, вартістю 105 гривень, мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia C 2305», бувший у використанні, вартістю 2752 гривні, в середині якого знаходилась картка пам`яті Micro SD 32 Гб, бувша у використанні, вартістю 182 гривні та 2 сім-картки мобільного оператора «Київстар», вартість яких становить 15 гривень за один стартовий пакет, на суму 30 гривень, на балансовому рахунку одного з яких знаходились грошові кошти на суму 50 гривень.
Зокрема, діючи за спільним умислом на заволодіння майном потерпілих, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість.
Після цього ОСОБА_7 , намагаючись заволодіти майном потерпілого, став витягувати з кишень його куртки гаманець, однак потерпілий ОСОБА_13 почав чинити опір та відштовхувати обвинуваченого ОСОБА_7 . Для придушення опору потерпілого, ОСОБА_7 покликав на допомогу ОСОБА_8 , який почав наносити потерпілому ОСОБА_13 удари ногою в область голови. Коли потерпілий ОСОБА_13 перестав чинити опір, ОСОБА_7 витяг з кишені його куртки гаманець, у середині якого знаходились гроші. Розкривши гаманець, ОСОБА_7 дістав з нього гроші у сумі 6000 гривень, які поклав до кишені власної куртки, і взяв телефон потерпілого марки «Sony Xperia C 2305».
Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зникли з місця нападу, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 фізичну, а матеріальну шкоду на загальну суму 9 119 гривень.
Крім того, органом досудового розслідування обвинувачувався ОСОБА_11 в тому, що 11.12.2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, в м. Мукачево, по вулиці Автомобілістів № 46, він, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись на прилеглій території готелю «Тропік», що за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , застосувавши відносно них насильство, яке виразилось в нанесенні потерпілому ОСОБА_13 множинних ударів руками та ногами в область голови, внаслідок чого йому було спричинено легкі тілесні тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та потерпілому ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження, після чого викрали від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 6000 гривень, шкіряний гаманець, бувший у використанні, вартістю 105 гривень, мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia C 2305», бувший у використанні, вартістю 2752 гривні, в середині якого знаходилась картка пам`яті Micro SD 32 Гб, бувша у використанні, вартістю 182 гривні та 2 сім-картки мобільного оператора «Київстар», вартість яких становить 15 гривень за один стартовий пакет, на суму 30 гривень, на балансовому рахунку одного з яких знаходились грошові кошти на суму 50 гривень, та від потерпілого ОСОБА_14 викрали мобільний телефон марки «Nokia C2-01», бувший у використанні, вартістю 420 гривень, в середині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 15 гривень, на балансовому рахунку якої знаходились грошові кошти на суму 40 гривень.
Зокрема, діючи за спільним умислом на заволодіння майном потерпілих, під час нападу підозрюваного ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 на потерпілого ОСОБА_13 , звинувачений ОСОБА_11 наніс один удар в область голови потерпілого ОСОБА_14 внаслідок чого останній впав на землю, де в нього з рук випав мобільний телефон марки «Nokia C2-01», а потерпілий відбивався від нападу і побіг до приміщення готелю.
Після того, звинувачений ОСОБА_11 , підібравши мобільний телефон потерпілого ОСОБА_14 , підійшов до підозрюваних ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , які на той час, застосувавши до потерпілого ОСОБА_13 насильство, небезпечне для його здоров`я, заволоділи його вищевказаним особистим майном, де отримав від ОСОБА_7 гаманець потерпілого ОСОБА_13 для огляду на предмет наявності інших коштів та відшукання платіжних карток, так як вважав, що на них був кредитний ліміт 40 000 гривень.
Заволодівши майном потерпілих, підозрювані ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зникли із місця нападу, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 фізичну та матеріальну шкоду на загальну суму 9 119 гривень, а потерпілому ОСОБА_14 фізичної та матеріальної шкоди на суму 475 гривень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити. Вказує, що вирок постановлений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на відсутність доказів у матеріалах кримінального провадження, які доводять вину ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Зазначає, що ОСОБА_8 нікого не бив, не штовхав, перебуваючи у районі житлового комплексу Росвигово, ОСОБА_7 дав йому телефон, який він наступного дня добровільно видав працівникам міліції. Крім цього зазначає, що в крові ОСОБА_8 було виявлено велику кількість вмісту алкоголю, а тому постає питання, чи міг останній вчинити у такому стані якісь дії. Згідно протоколу огляду місця події, а саме приміщення готельного номеру, де проживали потерпілі знайдено 4 пусті пляшки з-під горілки, що свідчить про кількість вживаних напоїв та відсутність можливості адекватно, послідовно оцінювати події та керувати своєю поведінкою з боку потерпілих осіб та запам`ятати їх перебіг. Зазначає про розбіжності у показах потерпілого ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Вказує на невідповідність висновків суду, викладеним у вироку фактичним обставинам, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а також з тих підстав, що суд не взяв до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки. Зазначає, що попередньої домовленості між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та Катровським СП. на вчинення злочину не було. Мети на пограбування потерпілого ОСОБА_13 у ОСОБА_7 взагалі не було, останній визнав, що наносив удари потерпілому ОСОБА_13 , однак робив це захищаючись від потерпілого, який першим наніс йому удар. Вказані покази не знаходять суперечностей з показами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , навпаки підтверджуються їхніми показами. Більше того, покази ОСОБА_7 не суперечать показам які дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Інших очевидців або доказів в підтвердження обвинувачення, окрім показів потерпілого ОСОБА_13 в кримінальному провадженні не має. Крім цього, судом не було враховано, що ініціатором конфлікту був сам ОСОБА_13 . Однак, суд покази дані обвинуваченим ОСОБА_7 , обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_11 і свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були свідками події до уваги не прийняв. Разом з тим, суд визнав доказами, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 які були здобуті слідчим під час проведення досудового розслідування, що є порушення вимог кримінально-процесуального законодавства.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає на неправильну кваліфікацію органом досудового розслідування його дій. Вказує, що бійка між ним та ОСОБА_13 виникла внаслідок зробленого зауваження останньому з приводу «чіплянь» до неповнолітньої ОСОБА_18 приводу знайдених у нього речей потерпілого ОСОБА_13 зазначає, що такі опинились у нього випадково і він мав намір вранці повернути їх власникам, однак був затриманий працівниками міліції. Крім цього вказує на незаконні методи слідства з боку працівників Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області та вимагання у нього хабара за непритягнення до кримінальної відповідальності. Крім цього просить змінити йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Заперечує вину у інкримінованому йому злочині. Зазначає, що працівники міліції змушували його зізнаватися у вчиненні розбійного нападу. Крім цього, вказує, на незаконні методи слідства з боку працівників Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області та вимагання у нього хабара за непритягнення до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду від 07.07.2015 року через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що спричинило безпідставне та необґрунтоване виправдання ОСОБА_11 та через невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених призначеного судом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно виправдав ОСОБА_11 . Судом не враховано, що відповідно до показів всіх обвинувачених, свідків та потерпілих, обвинувачений ОСОБА_11 єдиний із трьох обвинувачених перебував на місці нападу, без відому та запрошення потерпілих. Ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_14 про його перебування відомо не було і саме його поява та участь у нападі відіграла вирішальну роль у реалізації спільного злочинного умислу обвинувачених. Зазначає, що про присутність ОСОБА_11 на місці вчинення злочину саме в момент його вчинення, а не після, як стверджує обвинувачений, вказала свідок ОСОБА_16 . Крім того, при допиті вказаного свідка, сторона захисту, яка його викликала, неодноразово порушила правила прямого допиту, ставлячи свідку навідні питання. Крім того, судом не мотивовано та безпідставно зазначено, що ОСОБА_11 участі у нападі на потерпілого ОСОБА_13 не приймав і майно останнього не викрадав, у зв`язку із чим, його вина у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України не доведена. Факт вчинення розбійного нападу ОСОБА_11 , саме за попередньою змовою групою осіб, доводиться сукупністю обставин встановлених під час судового розгляду. Вказує, що під час судового розгляду 06.03.2015 потерпілим ОСОБА_14 надано суперечливі покази щодо обставин справи. Зокрема, спочатку він повідомив, що ОСОБА_11 наніс йому один легкий удар, потім уточнив, що це був і не удар, а поштовх у наслідок якого він упав, в той же час при проведенні слідчого експерименту 14.01.2015 з ним, ОСОБА_14 показав, що йому напереріз рухався ОСОБА_11 , який наніс йому удар. Вказує, що покладені в основу висновку суду покази потерпілого ОСОБА_14 , суперечать показам свідка ОСОБА_17 , яка показала, що бачила як ОСОБА_11 наносив удари руками та ногами ОСОБА_14 . Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину в судовому засіданні не визнав. Завдана злочином шкода потерпілому ОСОБА_13 не відшкодована. Судом не прийнято до уваги, що зазначену стороною обвинувачення обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. Крім того, судом не враховано негативну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 .. За таких обставин, суд першої інстанції у порушення ст. 65 КК України не призначив обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
В доповненні до апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок через істотні порушення вимог кримінального прорцесуального закону. Вказує на те, що в обвинувуальному акті відсутнє висунуте прокурором формулювання обвинувачення.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказують на необгрунтованість такої, просять залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, виступи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора в частині направлення матеріалів кримінального провадження на новий розгляд; промови прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які заперечили проти апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та просили апеляційну скаргу з доповненнями прокурора прокуратури м. Мукачева задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_19 , які просили вирок суду залишити без змін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Мукачева, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та міститься вказівка на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 саме підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не сформульовано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні ними кримінального правопорушення.
Суд першої інстанції на зазначене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону уваги не звернув, у підготовчому судовому засіданні не реалізував право прийняти рішення, передбачене п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, натомість за відсутності висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, ухвалив щодо них обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
Крім цього, вироком суду ОСОБА_11 виправданий за ч. 2 ст. 187 КК України в зв`язку із недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
В доповненні до апеляційної скарги прокурора ставиться питання про скасування вироку в тому числі і відносно ОСОБА_11 .
Як на підставу скасування виправдувального вирку відносно ОСОБА_11 прокурор посилається на істотне порушення прав обвинуваченого - відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, що істотно порушувало прав на захист.
Відповідно до ч. 3 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого. Судова колегія вважає, що виправдувальний вирок відносно ОСОБА_11 не може бути скасований з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого, а тому доводи викладені прокурором у доповненні до апеляційної скарги щодо цього обвинуваченого є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого Закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей розглянути доводи, викладені в апеляційних скаргах, зокрема, про правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевірити дані про особу обвинувачених і, дотримуючись вимог КПК України, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
При вирішенні питання про заходи забезпечення кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про те, що частина ризиків, які були підставою для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпали. З врахуванням часу перебуванням обвинувачених під вартою (з 13.12.2014 року), даних про їх особу, колегія суддів вважає за можливе, з метою запобігання ризику вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, застосувати до останніх більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 404, 405,407,409,412,415,419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги прокурора прокуратури м.Мукачева, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до Мукачівського міськрайонного суду з стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишати постійне місце проживання: ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 - АДРЕСА_2 в нічний період доби - з 20:00 до 08:00 год.
Звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з-під варти в залі судового засідання.
Зобов?язати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 невідкладно прибути до свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту в якому вони проживають, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Визначти строк дії цієї ухвали в частині її застосуання у вигляді домашнього арешту до 26 грудня 2015 року включно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду в частині направлення матеріалів кримінального провадження до місцевого суду оскарженню не підлягає, ухвала в частині залишення вироку без змін може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: