Провадження № 11-кп/779/442/2015
Категорія ст. 459 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку військового суду Івано-Франківського гарнізону від 23 березня 2000 року за нововиявленими обставинами, з участю прокурора ОСОБА_8 , апелянтів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку військового суду Івано-Франківського гарнізону від 23 березня 2000 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Своє рішення суд мотивував тим, що як вбачається з листа управління юстиції в Івано-Франківській області № 02-1 ІД/201 останній був направлений ОСОБА_6 19 березня 1999 року, а тому, ще на час розгляду кримінальної справи щодо заявника в 2000 році, ОСОБА_6 було відомо про обставини, зазначені у згаданому вище листі. З часу отримання ОСОБА_6 листа управління юстиції в Івано-Франківській області № 02-1 ІД/201 до моменту подання заяви про скасування за нововиявленими обставинами вироку військового суду Івано-Франківського гарнізону від 23 березня 2000 року пройшло більше чотирнадцяти років. Крім цього, такі обставини на які зазначає ОСОБА_6 були предметом судового розгляду під час винесення рішень військовим судом Івано-Франківського гарнізону від 23 березня 2000 року та військовим судом Західного регіону України від 16 травня 2000 року, а тому не є ново виявленими.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_7 у поданій ним апеляційній скарзі просить дану ухвалу суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким скасувати вирок військового суду Івано-Франківського гарнізону від 23 березня 2000 року та виправдати ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 83 КК України (1960 року) у зв`язку із відсутністю події злочину. Свою позицію мотивує тим, що вказана ухвала підлягає скасуванню із огляду на наступне.

Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що лист заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції за № 02-1 Ід/201 від 19 березня 1999 року свідчить про відсутність в діях ОСОБА_6 суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 83 КК України ( 1960 року ). ОСОБА_6 відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 1998 року отримав право на стягнення із ОСОБА_9 4 200 грн. На вказане рішення суду за заявою ОСОБА_6 було видано виконавчий лист на суму боргу, яка зазначена у рішенні суду. Виконавчий лист відповідно до тогочасної редакції ЦПК України (яка діяла на момент виникнення спірних відносин) не передбачав коригування стягненої суми, яка вказана у рішенні, що набрало законної сили. Виконавчий лист повинен відповідати рішенню суду. Водночас ОСОБА_6 знаючи, що ОСОБА_9 частково повернув йому суму боргу у розмірі 3 871,99 грн. не звернувся зразу до виконавчої служби, а подав відповідне звернення до управління юстиції з проханням визначити залишок заборгованості ОСОБА_9 ..

Листом заступника начальника Івано-Франківського обласного управління ОСОБА_10 від 19 березня 1999 року зазначено, що такий залишок станом на 19 березня 1999 року становив 328 грн. Зазначена сума і була звернута до виконання.

Тобто вказаний лист свідчить, що у діях ОСОБА_6 не було жодних ознак шахрайства. Натомість він із метою уточнення суми заборгованості звернувся до Івано-Франківського управління юстиції. Отримавши від Івано-Франківського управління юстиції існуючу на той час суму боргу у розмірі 328 грн. він і звернув вказану до стягнення. Сума боргу виведена не самим ОСОБА_6 , а іншим компетентним на той час органом - Управлінням юстиції в Івано-Франківській області, відповідно до вимог зазначеного листа цього управління юстиції.Таким чином, у діях ОСОБА_6 відсутні ознаки, які необхідні для того, щоб кваліфікувавати такі дії як шахрайські. Тому вказаний лист є нововиявленою обставиною у справі та виключає притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 83 КК України у зв`язку із відсутністю події злочину.

ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить внести Головою апеляційного суду області подання до ВССУ про визначення підсудності розгляду даної апеляційної скарги, слухати подання в ВССУ з обов`язковою його участю, скерувати розгляд його апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року до апеляційного суду Чернівецької області, скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року і направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_6 , як нововиявлену обставину, яка дає підставу для перегляду відносно нього вироку військового суду Івано-Франківського гарнізону від 23 березня 2000 року, представив відповідь заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції за № 02-11д/201 від 19 березня 1999 року. При цьому зазначає, що виконавчий лист на суму 328 грн. 01 коп. видавався саме обласним управлінням юстиції, а не міським судом, кошти стягувались з ОСОБА_9 за вказівкою обласного управління юстиції за наслідками проведеної перевірки за його скаргою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги в повному обсязі, думку прокурора ОСОБА_8 про безпідставність поданої заяви , обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Відповідно до положень до положень ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за ново виявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Апелянти ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 як нововиявлену обставину, яка дає підставу для перегляду відносно нього вироку війського суду Івано-Франківського гарнізону від 23.03.2000 року, представили відповідь заступника начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції за № 02-11д/201 від 19.03.1999 року, яка не була предметом судового розгляду під час судового слідства в кримінальній справі щодо ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції правильно зазначив у своїй ухвалі, що представлена ОСОБА_6 копія листа управління юстиції в Івано-Франківській області від 19.03.99 року ( а. с. 17), стверджує факт розгляду скарги ОСОБА_6 про неналежне стягнення грошового боргу та скерування цього листа в Ощадбанк для стягнення з пенсії ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 залишку боргу в сумі 328 грн., хоча фактично цей борг до часу його видачі вже був погашений добровільно, про що відображено у вироку військового суду Івано-Франківського гарнізону від 23.03.2000 року, що і було способом вчинення ним шахрайства, а також і те, що на час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_6 суду вже було відомо про виготовлення цього виконавчого листа, а тому інформація, яка відображена в листі не може бути визнана як нововиявлена обставина.

Стаття 461 КПК України передбачає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про ці обставини.

Разом із цим в оскажуваній ухвалі суду першої інстанції вказано, що лист, на який посилаються апелянти був направлений ОСОБА_6 ще 19.03.1999 року ( а. с. 17 том 1), тобто на час розгляду кримінальної справи йому було відомо про дані обставини.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив необхідні обставини данного провадження і прийшов до обгрунтованого рішення, що обставина на яку посилаються апелянти не є нововиявленою, а тому ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року слід залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 376, 459, 466, 467 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 вересня 2015 року без змін.

На ухвалу протягом трьох міся ців з дня її оголошення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4