Справа № 740/2785/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/667/2015
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 18.02.2014 року засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, із покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За час іспитового строку засуджений ОСОБА_7 не виконував покладені на нього обв`язки щодо періодичної реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, не з`являвся на реєстрацію без поважних причин 07.07.2014 року, 18.08.2014 року, 17.11.2014 року, 05.01.2015 року, 16.03.2015 року, 20.04.2015 року, 18.05.2015 року, з приводу чого з ним неодноразово проводилися профілактичні бесіди і виносилися письмові попередження. Оскільки ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та злісно не виконує вирок суду, тому місцевий суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання органу, що здійснює контроль за поведінкою засудженого, та направлення його у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання про скасування відносно нього іспитового строку відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений зазначає, що він з поважних причин не з`явився для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, оскільки він хвора людина, яка потребує встановлення інвалідності. У 2013 році він переніс операцію на серці та знаходився на стаціонарному лікуванні. На даний час він також обстежується у лікарів. Запевняє, що став на шлях виправлення. На підтвердження наведеного направив апеляційному суду характеристику з місця проживання, відповідно до якої за місцем свого проживання він характеризується формально позитивно, а також довідку Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області відповідно до якої ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності на протязі року не притягувався.

В судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Документальні підтвердження неможливості прибути до суду апеляційної інстанції суду не надав.

Заслухавши доповідача, прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, особову справу засудженого та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При скасуванні звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, із покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

08.04.2014 року ОСОБА_7 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, йому роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом відповідно до статті 76 КК України та попереджено про відповідальність за допущення порушень умов відбування покарання, про що останній дав письмову підписку (а. особової справи 13).

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 протягом іспитового строку, неодноразово, 07.07.2014 року, 18.08.2014 року, 17.11.2014 року, 05.01.2015 року, 16.03.2015 року, 20.04.2015 року, 18.05.2015 року без поважних причин не з`явився на реєстрації до Ніжинського міськрайонного відділу КВІ, при цьому був попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вразі невиконання покладених судом обов`язків. Тобто, ОСОБА_7 не дотримався обов`язків, покладених на нього вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що він з поважних причин не з`явився для реєстрації на відмітку до Ніжинського міськрайонного відділу КВІ, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій. Посилання апелянта на те, що йому у 2013 році, на серці, була проведена операція і він потребує встановлення інвалідності саме по собі не може слугувати підтвердження поважності причин неявки для реєстрації до КВІ, крім того, відповідно до повідомлення КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня» ОСОБА_7 в період з 18.02.2014 р. по 06.08.2015 р. на стаціонарному лікуванні не перебував.

Надана апелянтом позитивна характеристика з місця проживання та інформація, що він не притягався до адміністративної відповідальності, при наявності даних про значну кількість неявок, без поважних причин, на реєстрацію до КВІ, також не може свідчити про виконання засудженим покладених на нього судом обов`язків та бажання останнього стати на шлях виправлення та перевиховання.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини справи і є безпідставними доводи апелянта, що висновки суду є необґрунтованими.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання Ніжинського міськрайонного відділу КВІ колегія суддів не вбачає, так як ОСОБА_7 не виконав покладені на нього обов`язки.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про небажання засудженого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та скасував звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направив його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року відповідно до вимог ст. 76 КК України, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4