АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/490/118/12 Справа № 11-2381/11 Головуючий у 1 й інстанції - Тарасенко Доповідач - Чебикін В.П. .
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді - Чебикіна В.П.

суддів ОСОБА_1, ОСОБА_2

с участием прокурора - Кальних О.М.

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора, що брав участь у судовому засіданні щодо застосування умовно-дострокового звільнення судом першої

інстанції, на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2011 року відносно ОСОБА_4,-

ВСТ ОСОБА_5:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровска від 17 листопада 2011 р. задоволено подання адміністрації Дніпропетровської ВК №89 УДДУПВП в

Дніпропетровскій області щодо приведення у відповідність вироку колегії суддів судової

палати з кримінальних справ апеляційного суду м.Києва від 15.03.2004 р. відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі в ДВК №89, вимогам п. 11,17 Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процессуального кодексів України про гуманізацію кримінальної відповідальності», а також вимогам ч.З ст.68, ч.З ст.74 КК України.

Обгрунтовуючи своє рішення суд у постанові вказав, що відповідно:

-до п.11 Закону України Закону України «Про внесення змін до Кримінального та

Кримінально-процессуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної

відповідальності» від 15.04.2008 року за скоєння замаху на злочин строк або розмір

покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання або розміру покарання найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті(санкцією частини статті) Особливої частини діючого КК України ;

-до п.17 вказаного Закону України, міра покарання, яка призначена засудженому,

перевищує санкцію нового Закону , знижується до максимальної межі покарання,

встановленого санкцією нового закону. У випадку, якщо така межа передбачає більш

м'який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахунком за

правилами, встановленими ч.І ст.72 КК України 2001 року;

На підставі наведеного судом прийнято рішення:

- привести у відповідність вирок колегії суддів судової палати з кримінальних

справ апеляційного суду м.Києва від 15 березня 2004 року у відношенні ОСОБА_4 1.1, вимогам п.п .11, 17 Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально- процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності», вимогам ч.Зет.68, ч.З ст.74 КК України вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду м.Києва від 15 березня 2004 року у відношенні ОСОБА_4 1.1.;

-знизити засудженому ОСОБА_4 1.1, призначене йому покарання у виді 13 років позбавлення волі за ст.ст.19 ч.5Д7 ч.І,93 н.п. «а», «з», «и», «і» КК України (в редакції КК України 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, а також знизити засудженому ОСОБА_4І, призначене йому покарання у виді довічного

позбавлення волі за ст.ст. 19 ч.5, 17 ч.2, 93 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно з зазначеною постановою суду ОСОБА_4 1.1, постановлено вважати засудженим:

-за ст.ст. 27 ч.4, 354 КК України (в редакції КК України 2001 року) - до 10 років

позбавлення волі;

-за ст.69 КК України - до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого

майна;

-за ст.ст. 19 ч.5, 17 ч.І, 93 п.п. «а», «и», «і» КК України ( в редакції УУ України 1960 р.) - до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, та на підставі ст.42 КК України ( в редакції КК України 1960 р.) за сукупністю скоєних злочинів, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

В апеляції , прокурор, що брав участь у судовому засіданні щодо застосування

умовно-дострокового звільнення судом першої інстанції, прохав постанову Ленінського

районного суду міста Дніпропетровська скасувати, вирок колегії суддів судової палати з

кримінальних справ апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року - залишити без змін,

посилаючись на те, що суд допустив неправильне застосування кримінального закону, а

саме: норми Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-

процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» не

можуть бути застосовані до засудженого ОСОБА_4 1,1.

В суді апеляційної інстанції:

прокурор підтримав надану апеляцію державного обвинувача , прохав постанову

суду скасувати як незаконну, пояснюючи , що Закон України «Про внесення змін до

Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації

кримінальної відповідальності» чітко встановлює відповідальність за незакінчений злочин, зазначаючи при цьому тільки два поняття - половину чи дві третини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання ; довічне ув'язнення, яке не обчислюється будь-якими строками, взагалі не застосовується в понятійному апараті Закону, у відповідність до якого суд першої інстанції приводив вирок відносно ОСОБА_4

- захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 прохала апеляцію

прокурора на постанову суду відносно ОСОБА_4 частково задовольнити , постанову суду

першої інстанції частково змінити, виправивши при цьому допущену арифметичну помилку -10 років замість необхідних 7 років 6 місяців та доповнити її посиланням на вимоги-ч.2 ст.68 КК України, посилаючись на те, що зважаючи на ціль, з якою був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15.04.2008 року, а саме приведення норм українського законодавства до європейських стандартів, оскільки відповідальність за незакінчені злочини в законодавстві держав Європейського Союзу, Російської Федерації передбачена значно менша, ніж за скоєння закінченого злочину, дійсна «гуманізація кримінальної відповідальності» підтверджується відсутністю постановлених в Україні з 2009 року вироків за готування та замах на вбивство, передбачене ч.2 ст. 115 ККУкраїни, з використання міри покарання - довічного ув'язнення.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши та проаналізувавши

доводи, які містяться в апеляції прокурора , порівнявши їх з матеріалами, які маються у

справі, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню с наступних

підстав.

Згідно з вимогами п.11 Закону України «Про внесення змін до Кримінального та

Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної

відповідальності» від 15.04.2008 року, за скоєння замаху на злочин, строк або розмір

покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання,

передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті Особливої частини КК України

2001 року.

Відповідно до п.17 вказаного Закону, призначена засудженому міра покарання, яка перевищує санкцію нового Закону, знижується до максимальної межі покарання,

встановленого санкцією нового закону. У випадку, якщо така межа передбачає більш мякий вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахунком за правилами, встановленими чЛ ст.72 КК України 2001 року.

Згідно з вимогами ст.16 КК України (2001 року) кримінальна відповідальність за

готування до злочину та замах на злочин настає за ст. ст. 14,15 КК України, та за тією

статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчений

злочин.

В даному випадку ОСОБА_4 є засудженим до довічного позбавлення волі, вказане

покарання , яке не обчислюється будь-якими строками, взагалі не застосовується в

понятійному апараті Закону, у відповідність до якого суд першої інстанції приводив вирок

відносно ОСОБА_4

При таких обставинах, колегія судів вважає, що Ленінський районний суд міста

Дніпропетровська не мав правових підстав для задоволення подання начальника

Дніпропетровської виховної колонії №89, оскільки норми Закону України «Про внесення

змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» не можуть бути застосовані до засудженого ОСОБА_4

У зв'язку з наведеним, апеляцію прокурора слід задовольнити, постанову суду

скасувати внаслідок неправильного застосування кримінального закону, матеріали справи

надіслати у той самий суд на новий розгляд в іншому складі.

Апеляцію прокурора, що брав участь у судовому засіданні щодо застосування

умовно-дострокового звільнення судом першої інстанції - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року

відносно ОСОБА_4 - скасувати- внаслідок неправильного застосування

кримінального закону.

Справу надіслати до того ж суду на новий судовий розгляд в іншому складі.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367,382 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, що брав участь у судовому засіданні щодо застосування

умовно-дострокового звільнення судом першої інстанції - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року

відносно ОСОБА_4 - скасувати- внаслідок неправильного застосування

кримінального закону.

Справу надіслати до того ж суду на новий судовий розгляд в іншому складі.