№ 1-565/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» жовтня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мозолевської О.М.

при секретарі Березенку В.В.

за участю прокурорів Рибалка І.А., Ляцевича В.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Україна, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого директором КАТП Соломянського району м. Києва, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразилися в одержанні службовою особою хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара дій з використанням наданого йому службового становища.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постійно обіймає в Комунальному автотранспортному підприємстві Соломянського району м. Києва посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, тобто є службовою особою.

Так, у першій половині лютого 2010 року ОСОБА_3 та директор ТОВ «Екрател» ОСОБА_4, вирішили зайнятись автотранспортними вантажними перевезеннями на території м. Києва.

У звязку з тим, що діяльність автотранспортних вантажних перевезень підлягає ліцензуванню, ОСОБА_3 15.02.2010 року у Міністерстві транспорту України, отримав перелік документів, необхідних для надання в орган ліцензування, серед яких повинен бути, зокрема договір з автотранспортним підприємством щодо обслуговування та зберігання автотранспорту, а також проходження інструктажів.

Для укладання вищевказаного договору ОСОБА_3 17.02.2010 року звернувся до директора АТП Комунальне автотранспортне підприємство Соломянського району м. Києва ОСОБА_2, який пообіцяв укласти договір щодо надання послуг по зберіганню транспортних засобів за умови отримання ним грошової винагороди-хабара в сумі 500 доларів США.

Не маючи виходу, ОСОБА_3 вимушений був погодитися на пропозицію ОСОБА_2 щодо дачі йому хабара.

25.02.2010 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи у своєму службовому кабінеті по вул. Залізничній, 14 у м. Києві, маючи прямий умисел на незаконне збагачення, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_3 незаконну винагороду хабар в сумі 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ України на вказану дату становив 3 995,00 грн. за укладання та підписання договору № 01/10с від 25.02.2010 року з надання послуг щодо зберігання транспортних засобів та отримання коду в ДАІ для розширення новоствореного АТП.

На місці вчинення злочину ОСОБА_2 був затриманий працівниками УБОЗ ГУ МВС України у м. Києві, а предмет хабара кошти у сумі 500 доларів - вилучено.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе в інкримінованому злочині не визнав та показав, що на початку лютого 2010 року, до нього звернувся ОСОБА_3, повідомивши, що являється представником ТОВ «Екрател», з проханням допомогти йому вирішити питання щодо отримання ліцензії, яка дає право на перевезення вантажів. ОСОБА_3 йому сказав, що для отримання ліцензії, йому потрібно попередньо укласти угоду з автотранспортним підприємством на зберігання автотранспортних засобів. Він відповів, що їхнє підприємство може укласти з ОСОБА_3 угоду на зберігання автомобілів та повідомив, що щомісячна вартість стоянки для товариства «Екрател» буде коштувати 300 гривень за один автомобіль. Приблизно 25.02.2010 року о 10 годині до нього зателефонував ОСОБА_3 з яким вони домовились про зустріч та запитав, чи він зможе допомогти у вирішенні питання щодо отримання ліцензії на перевезення вантажів, реєстрації в ДАІ договору, отримання коду в обласному ДАІ, на що він погодився, так як у нього є знайомі, які зможуть це зробити. На запитання ОСОБА_3, скільки коштуватиме його послуга, він відповів 4000 гривень або 500 доларів. Того ж дня, приблизно о 12 годині ОСОБА_3 приїхав до нього на роботу з документами і дав йому 500 доларів США, а він поклав гроші собі в пальто. Потім покликав бухгалтера для підготовки договору про зберігання автомобілів. Уклавши угоду про зберігання транспортних засобів з ОСОБА_3 попрощався з ним. Через декілька хвилин зявились працівники міліції та виявили у нього гроші, які взяв у ОСОБА_3. Зазначає, що взяв гроші для того, щоб допомогти ОСОБА_3 з реєстрацією в ДАІ укладеного договору між автотранспортним підприємством та ТОВ «Екрател», отриманням в обласному ДАІ коду для розширення новоствореного АТП та ліцензії для здійснення перевезення у Мінтрансі. Планував використати вказані кошти для офіційних проплат вказаних послуг, предявивши ОСОБА_3 квитанції про здійснення платежів. Решту від витрачених коштів планував залишити собі в якості винагороди за виконану роботу. Передача коштів не оформлялася розпискою тому, що угода між ним та ОСОБА_3 про виконання даної роботи була усною. Яка сума залишилася б після сплати всіх платежів він не знав, оскільки суми вказаних послуг завжди змінюються. Зазначив, що він не є державним службовцем та у вільний від роботи час може займатися іншою роботою, наприклад наданням вищевказаних послуг за винагороду.

Не зважаючи на невизнання своєї вини в одержанні хабара, за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданого йому службового становища, вина ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами, які досліджені та перевірені у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_3, в судовому засіданні показав, що 15.02.2010 року, приїхав до Міністерства транспорту України, яке знаходиться на проспекті Перемоги у місті Києві для отримання переліку документів, які потрібні для отримання ліцензії, що дає право на вантажні перевезення. Після того як він отримав вищевказаний перелік та ознайомився з ним, звернувся до раніше незнайомих людей, з питанням про те чи не знають вони, що таке технічні умови для отримання ліцензії на право перевезення. Вони порадили звернутись до найближчого Автотранспортного підприємства для укладення з останнім договору на обслуговування та зберігання автомобілів та вказали йому адресу: вулиця Залізнична 14 у м. Києві

17.02.2010 року він прийшов до директора вищевказаного підприємства ОСОБА_2 та запитав у нього чи може укласти договір з підприємством, яке останній очолює, на зберігання автомобілів. ОСОБА_2 йому повідомив, що укладе з ним договір, надавши йому документи, необхідні для укладення договору з підприємством, яке останній очолює. Він сказав, що приїде наступного дня для укладення вищевказаного договору.

19.02.2010 року приїхавши на підприємство, попередньо взявши з собою диктофон для запису розмови так як він погано запамятовує інформацію, перед тим як зайти до кабінету ОСОБА_2 увімкнув диктофон. Зайшовши до кабінету директора, почав розпитувати скільки буде коштувати укладення договору. Директор пояснив, що обслуговування одного автомобіля на його підприємстві буде коштувати 300 гривень. Ця сума буде проходити офіційно через касу підприємства, а 100 доларів США за укладення договору з АТП без коду для розширення підприємства. Він зрозумів, що 100 доларів США ОСОБА_5 вимагав за підпис договору з його підприємством. Це він зрозумів пізніше, коли послухав запис диктофону. А для того, щоб він міг отримати код в ДАІ, повинен дати ОСОБА_2 500 доларів США, а саме директор сказав: «500 баксів» Коли він прослухав аудіозапис, зрозумів, що офіційна плата за укладення договору з Автотранспортним підприємством повинна складати 300 гривень з одного автомобіля, а 500 доларів США він повинен віддати неофіційно як хабар.

25 лютого 2010 року приблизно о 9 чи 10 годині ранку, він звернувся до правоохоронних органів для того, щоб написати заяву про вимагання хабара. В міліції він розповів про ситуацію, яка склалась та надав компакт диск із записом розмови директора Автотранспортного підприємства, який зробив 19.02.2010 року. Працівники міліції прослухали аудіо запис, потім позвали двох понятих для того, щоб вони були присутніми під час того, як будуть помічати гроші, які використовувались для дачі хабара. Він надав особисті гроші, які міліціонери помітили спеціальним аерозолем. Після цього, вони поїхали до Автотранспортного підприємства. Зайшовши до кабінету директора, після недовгої розмови з ним, останній йому надав один договір, а інші два він залишив собі сказавши, що через дві години привезе йому, поставивши печаті у ДАІ, тільки тоді поверне їх. Після цього, він дав підсудному гроші у сумі 500 доларів. Директор поклав гроші до внутрішньої кишені свого пальто. Після цього він вийшов з кабінету.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, показав, що 25.02.2010 року він в якості понятого перебував при огляді місця події, а саме кабінету директора КАТП Соломянського району. У кабінет він зайшов разом із товаришем та працівником правоохоронних органів, там знаходилось декілька чоловік у цивільному. У підсудного запитали чи він брав хабар, спочатку він говорив що не брав, а потім коли у кишені пальто виявили гроші, він став мовчати. Гроші з свого пальто підсудний дістав сам. Працівники правоохоронних органів посвітили ліхтариком на гроші, які дістав підсудний та виявили на цих купюрах плями жовтого чи салатового кольору. У цих плямах при світлі ліхтаря, також були руки підсудного та кишеня у якій містились вищезгадані гроші. Працівники правоохоронних органів були у рукавицях. Після огляду купюр, працівники правоохоронних органів переписали купюри грошей та зробили копії на папері. Вони звірили купюри зображені на копії з оригіналами купюр. Всі номера сходились. Потім кошти помістили до конвертів. Також робили змиви з кожного пальця підсудного, а кожен тампон клали до окремого конверта;

Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_7;

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, показала, що вона працює бухгалтером КАТП Соломянського району міста Києва. 25 лютого 2010 року приблизно в обідній час до її кабінету прийшли працівники правоохоронних органів, предявили посвідчення та сказали, щоб вона надала договір який було щойно укладено. Вона відповіла, що ніякого договору не укладали. Після того як працівники правоохоронних органів назвали назву підприємства з яким повинні були укласти договір, вона сказала що нічого про даний договір їй не відомо. Пізніше їй стало відомо, що даний договір їй ще не встигли надати. До кабінету директора її не пускали, скрізь були працівники УБОЗ. На запитання, що тут сталось працівники органів відповіли їй, що директор ОСОБА_2 отримав хабар.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона працює бухгалтером КАТП Соломянського району міста Києва. 25.02.2010 року приблизно о 12 годині до неї в кабінет зайшов директор ОСОБА_2 та надав для підготовки договори щодо стоянки та утримання двох автомобілів на їхньому підприємстві. Договір було нею підготовано, сторонами виступали товариство «Екротел» та КАТП Соломянського району міста Києва. Пізніше зявились працівники міліції та предявили свої посвідчення. Спочатку міліціонери нічого не пояснюючи не випускали і не впускали нікого з приміщення підприємства. Коли вона поцікавилась у чому справа, їй пояснили, що директор ОСОБА_2 отримав хабар. Відповідно до договору для утримання одного автомобіля повинна сплачуватись сума 300 гривень.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, показав, що був понятим при проведенні огляду диктофону «Олімпус», відтворенні фрагментів запису розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які роздрукували, також був понятим при проведенні огляду грошових купюр. Зазначив, що 17.03.2010 року, коли він йшов з вокзалу, його зупинив працівник міліції та попросив бути понятим при огляді диктофону та роздруківки. Процедура огляду проходила в денну пору доби. При огляді був свідок, слідчий, обвинувачений, і ще одна особа з правоохоронних органів. Їм розповіли що вони поняті по справі за фактом дачі хабара. Диктофон був марки «Олімпус», цифровим, сірого кольору, чи був на диктофоні дисплей, чи номер не памятає. Дивився диктофон у руках слідчого. Диктофон слідчий включав один раз. Під час прослуховування запису була розмова двох людей, вони про щось домовлялись. Він повністю прослухав запис. Розмова була роздрукована при ньому. Коли роздрукували, то вийшло приблизно 4-5 аркушів. Протокол був підписаний у той же день. Конверт з грошима, також оглядали при ньому. У конверті знаходилось декілька сотень доларів. Конверт з грошима був світлого кольору. Під час огляду другий понятий був весь час поруч з ним.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що працює оперуповноваженим в ОВС УБОЗ ГУМВС України в місті Києві був присутнім при огляді місця події, та особисто складав даний документ у відповідності до вимог КПК України. Зазначив, що під час проведення огляду місця події, ніхто з присутніх міліціонерів не чинив тиску на ОСОБА_2, мобільний телефон не забирали. Спочатку ОСОБА_2 стверджував, що ніяких грошей не брав, але потім добровільно дістав з пальто кошти, які були вручені останньому заявником та зізнався в тому, що отримав хабар.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що проводив досудове слідство по даній кримінальній справі, під час якого ОСОБА_2 свою вину визнавав, щиро каявся, адвоката не потребував. Також, він був присутній при огляді місця події, де слідкував за правильним оформленням документації та проведенням слідчих дій. Показав, що ОСОБА_2 добровільно видав кошти, які передав останньому заявник. Зазначив, що тиск ні моральний, ні фізичний на ОСОБА_2 не здійснювався, мобільний телефон не вилучався, крім того підсудний просив, щоб слідчий та оперативники, які були присутні при огляді місця події, нікому не говорили про взяття хабара.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що працює оперуповноваженим УБОЗ ГУМВС України у м.Києві та був присутнім 25.02.2010 року при вилученні у ОСОБА_2 коштів в сумі 500 доларів США та огляді місця події. Пояснив, що при огляді місця події, ОСОБА_2 самостійно видав кошти, які надав останньому заявник, при цьому не просив запросити адвоката, а навпаки просив, щоб оперативники нікому не говорили про взяття хабара. Заперечив, що чинив тиск на ОСОБА_2 та забирав у нього мобільний телефон.

Відповідно до даних протоколу усної заяви про злочин від 25.02.2010 року ОСОБА_3 заявив, що начальник Комунального автотранспортного підприємства Соломянського району в м. Києві ОСОБА_2 вимагає у нього хабар в сумі 500 доларів США за підписання договору на обслуговування та зберігання транспорту (а.с.7-8);

Згідно даних протоколу вручення грошових коштів від 25.02.2010 року з метою перевірки поданої ОСОБА_3 заяви про злочин, останній добровільно надав свої грошові кошти, які були оглянуті, а саме купюри номіналом по 100 доларів США в кількості 5 штук. Зазначені грошові купюри оброблені люмінісцентним засобом «Препарат «Промінь-1», який при освітленні УФ променями випромінює специфічне жовте світіння (а.с.14-15);

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 25.02.2010 року, огляд проводився в кабінеті директора комунального транспортного підприємства Соломянського району м. Києва ОСОБА_2 В ході огляду ОСОБА_2 було запропоновано видати грошові кошти отримані ним 25.02.2010 року від ОСОБА_3 в якості хабаря. ОСОБА_2 добровільно видав кошти, а саме 500 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США. Зазначені кошти ОСОБА_2 дістав з лівого внутрішнього карману власного пальто та пояснив, що це саме ті, кошти які були отримані ним від представника ТОВ «Екрател» ОСОБА_3 за укладення договору № 01/10с по наданню послуг по зберіганню транспортних засобів від 25.02.2010 року між ТОВ «Екрател» та Комунальним автотранспортним підприємством Соломянського району м. Києва. Із використанням ультразвукової лампи були оглянуті руки ОСОБА_2, лівий внутрішній карман його пальто, з якого були достані вищевказані кошти. Руки, внутрішня сторона кармана, описані вище кошти при освітленні ультрафіолетовою лампою світяться яскраво жовтим світінням. В ході огляду за допомогою стерильної медичної вати, спирту етилового розчин 70 %, були виконані змиви з обох рук ОСОБА_2 та контрольні змиви, які поміщенні кожен окремо в чотири паперових конверти, які опечатані печаткою УБОЗ ГУМВС України у м. Києві (а.с.18-23);

Дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 25.02.2010 року повністю узгоджуються з показами свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14

Згідно даних протоколу огляду речових доказів від 12.03.2010 року було оглянуто пальто ОСОБА_2 чорного кольору, з двома зовнішніми кишенями в нижній частині правої та лівої поли, з чотирма ґудзиками на зовні правої сторони поли з внутрішніми кишенями (а.с.89).

Відповідно до даних протоколу огляду речових доказів від 17.03.2010 року було оглянуто купюри номіналом по 100 доларів США в кількості 5 штук (а.с.92).

Згідно даних висновку експерта № 61хс від 11.03.2010 року на грошових купюрах виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями в межах чутливості використаних методів із спеціальною хімічною речовиною наданою в якості зразка для порівняння. На ватних тампонах, якими були зроблені змиви з рук ОСОБА_2 виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями в межах чутливості використаних методів із спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння. На пальто ОСОБА_2, а саме на лицевій поверхні лівої поли, на лицевій поверхні лівого рукава, на внутрішній поверхні лівої поли, на лицевій поверхні правої поли на рівні 2-го та 3-го ґудзиків, на внутрішній кишені лівої поли та на внутрішній кишені лівої поли та на внутрішній кишені поверхні правої поли виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями в межах чутливості використаних методів із спеціальною хімічною речовиною наданою в якості зразка порівняння. Спеціальні хімічні речовини, виявлені на купюрах, ватних тампонах, яким було зроблено змиви з правої руки ОСОБА_2, та на пальто останнього, а саме на лицевій поверхні лівої та правої поли, на лицевій поверхні лівого рукава, на внутрішній поверхні лівої та правої поли, на внутрішній поверхні кишені лівої поли та на внутрішній кишені правої поли, однакові в межах вивчених фізико-хімічних властивостей між собою та зі спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння (а.с.136-139);

Згідно даних, які містяться у висновку експерта №87тдд від 16.03.10 року надані на дослідження долари США, а саме пять купюр номіналом по 100 доларів США відповідають аналогічним грошовим знакам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника (а.с.145-149);

Відповідно до даних протоколу огляду речових доказів від 26.02.2010 року було проведено огляд трьох примірників договорів № 01/10с по наданню послуг по зберіганню транспортних засобів від 25.02.2010 року укладеним між Комунальним автотранспортним підприємством Соломянського району м. Києва та ТОВ «Екрател» відповідно до яких вартість послуги по зберіганню одного автомобіля ТОВ «Екрател» складає 300 грн. на місяць (а.с.86).

Даними розпорядження № 1024 від 12.08.2002 року згідно якого ОСОБА_2 призначено на посаду директора Комунального автотранспортного підприємства Соломянського району м. Києва (а.с.190).

Даними статуту Комунального автотранспортного підприємства Соломянського району м. Києва, згідно якого ОСОБА_2 наділений виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій (а.с.192-198).

Даними контракту з директором Комунального автотранспортного підприємства Соломянського району м. Києва, яке засноване на комунальній власності територіальної громади Соломянського району м. Києва від 01.07.2007 року (а.с.203-215).

Невизнання підсудним ОСОБА_2 своєї вини у одержанні ним, як службовою особою хабара за виконання в інтересах ОСОБА_3, дій з використанням наданого йому службового становища, суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки під час досудового слідства, підсудний вину свою у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 368 КК України визнавав та щиро каявся у вчиненому, однак під час судового слідства останній свої покази змінив, мотивуючи зміну показів тиском правоохоронців під час досудового слідства, однак таке твердження спростовується, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14

Ствердження підсудного та його захисника щодо порушення права на захист під час досудового слідства спростовується тим, що досудове слідство не обмежувалося оперативним заходами та слідчими діями, які проводилися протягом 25.02.2010 року, тобто безпосередньо після вчинення злочину, а продовжувалося до 25.03.2010 року, тому підсудний ОСОБА_2 не був позбавлений можливості запросити захисника під час досудового слідства.

Крім того, посилання підсудного щодо одержання коштів від ОСОБА_3 для допомоги останньому з реєстрацією в ДАІ укладеного договору між автотранспортним підприємством та ТОВ «Екрател», отриманням в обласному ДАІ коду для розширення новоствореного АТП та ліцензії для здійснення перевезення у Мінтрансі та подальшому звітуванні перед ОСОБА_3 щодо витрат наданих ним 500 доларів США шляхом надання останньому квитанцій за вищевказані послуги, повністю спростовується показами свідка ОСОБА_3, який в судовому засіданні показав, що не домовлявся з підсудним про надання ним вищевказаних послуг та останній не говорив йому, що надасть квитанції про начебто сплачені кошти за вищевказані організаційні послуги. Як показав свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, кошти в розмірі 100 доларів США, необхідно сплатити ОСОБА_2, як хабар за укладення договору з АТП, а з кодом для розширення новоствореного АТП ОСОБА_2 необхідно сплатити 500 доларів США.

Крім того, твердження захисника підсудного щодо можливої провокації хабара, не звільняє підсудного від відповідальності за вчинений злочин.

Оскільки, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданих їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу, таким чином ОСОБА_2 будучи керівником підприємства, на якого покладені вищевказані обовязки одержав за виконання дій на користь хабародавця ОСОБА_3 хабар у розмірі 500 доларів США.

Крім того, протокол огляду місця події від 25.02.2010 року, суд вважає належним та допустимим доказом по справі, оскільки огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи, в даному випадку проводився до порушення кримінальної справи, до визначення її підслідності, в присутності двох понятих та слідчого прокуратури ОСОБА_12, який як показав в судовому засіданні, слідкував за правильністю оформлення документації та проведенням слідчих дій.

Винність ОСОБА_2 в одержанні ним, як службовою особою, хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданого йому службового становища, доведена.

Судом кваліфікуються дії ОСОБА_2 за ч.1 ст. 368 КК України.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.228, 229), має подяки від Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського голови, за даними облікової документації на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває (а.с.232, 234).

Обставин, які помякшують покарання не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням вище зазначеного, враховуючи сукупність обєктивних та субєктивних передумов, а саме: тяжкість злочину, дані про особу винного та інші вищезазначені обставини справи, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує до ОСОБА_2 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з ОСОБА_2.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків строком 2 (два) роки;

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_2 такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Строк відбування покарання обчислювати з дня проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за:

- проведення хімічної експертизи на користь НДЕКЦ (Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру) при Головному Управлінні МВС України в м. Києві ГУДК у Київській області р/р: 0699 код ЗКПО 25575285, МФО 821018 (послуги експерта, код послуги 11023) - 1 126 грн. 08 коп.;

- проведення судової техніко-криміналістичної експертизи документів на користь НДЕКЦ (Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру) при Головному Управлінні МВС України в м. Києві ГУДК у Київській області р/р: 0699 код ЗКПО 25575285, МФО 821018 (з приміткою 10520 за проведення експертизи та дослідження) - 506 грн. 74 коп.;

Речові докази грошові кошти, а саме купюри номіналом по 100 доларів США в кількості 5 штук залишити у власності ОСОБА_3

Три примірники договору № 01/10с по наданню послуг по зберіганню транспортних засобів від 25.02.2010 року залишити приєднаними до матеріалів справи.

Вилучене 25.02.2010 року у ОСОБА_2 пальто залишити у власності засудженого.

Диктофон марки «Олімпус», на який записувалися розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити у власності ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Соломянського

районного суду м. Києва О.М. Мозолевська