Ухвала 12 січня 2016 року м. Київ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії: головуючого ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 03 липня 2015 року у кримінальному провадженні № 0002416 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, жителя АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, в с т а н о в и в: У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2015 року, залишеним апеляційним судом без змін, ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення на волі строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 цього кодексу ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК. За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 02 квітня 2013 року близько 16.30 год., знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_4 ударів кулаками по обличчю та руках, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Розглянувши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах. Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги й наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Як убачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд, з яким і погодився й суд апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (який відповідно до ст. 12 КК за класифікацією відноситься до злочинів середньої тяжкості) фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу винуватого (який позитивно характеризується, вперше притягається до кримінальної відповідальності за скоєння правопорушення середньої тяжкості, вважає, що він не становить жодної небезпеки та загрози для суспільства), його вік та стан здоров`я. Також суд урахував відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а також думку потерпілого та його представника щодо призначення ОСОБА_6 покарання. З урахуванням наведеного суд призначив ОСОБА_6 покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк достатній для того, щоб він довів своє виправлення. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість звільнення вказаної особи на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Таким чином, покарання ОСОБА_6 у межах пред`явленого обвинувачення відповідає вимогам ст. 65 КК, вчиненому й особі засудженого, а рішення про звільнення від його відбування вимогам ст. 75 КК. Апеляційний суд у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, розглянув доводи потерпілого в повному обсязі, визнав їх безпідставність, навів в ухвалі відповідні мотиви і дійшов висновку про необхідність залишення вироку місцевого суду без змін. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК. Отже, обґрунтування касаційної скарги потерпілого не містить переконливих доводів, які доводять необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд п о с т а н о в и в : Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 03 липня 2015 року. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3