У Х В А Л А

Іменем України

справа № 618/530/13-к

провадження 1-в/610/152/2015

м. Балаклія 05.10.2015 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

представника СЛК: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Жовтневської виправної колонії УДПтС України в Харківській області (№17) про звільнення від покарання за хворобою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, раніше судимого:
1.07.06.2004 року Дворічанський районним судом Харківської області за ч.ч. 1, 2 ст. 309 ч. 1 ст. 152 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 14.03.2006 року на підставі ст.1 п. е Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року;

2.03.12.2007 року Дворічанський районним судом Харківської області за ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч.1 162 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на 1р. і покладенням обов`язків);

3.25.02.2009 року Дворічанський районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 296, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.08.2010 року після відбування покарання;

4.09.10.2012 року Дворічанський районним судом Харківської області за ч. 3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на 3р. і покладенням обов`язків);
засудженого:
5.13.08.2013 року Дворічанський районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі,

початок строку відбування покарання 13.08.2013р., кінець 23.06.2018р., не відбута частина покарання становить 2р. 10міс. 18дн., -

в с т а н о в и в:

Подання обґрунтоване тим, що за висновком спеціальної лікарської комісії виявлена у засудженого хвороба передбачена Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Представник СЛК подання підтримав. Пояснив, що засудженому надається кваліфіковане лікування. У разі звільнення засудженого він не зможе отримати більш якісного лікування.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Адміністрація ЖВК (№17) і засуджений просили розглянути подання за їхньої відсутності, про що надали письмові заяви (а.с. 18, 19).

Частина друга статті 84 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від покарання або від подальшого його відбування за сукупності таких умов:
oособа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної;

oтака тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання;

oце сталося після вчинення злочину або постановлення вироку.
При вирішенні цього питання суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи. Сам по собі факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання.

Дійсно, зазначена у висновку СЛК від 25.09.2015р. хвороба засудженого на прогресуючий двосторонній фіброзно-кавернозний туберкульоз легенів з явищами легенево-серцевої недостатності II, III ступенів відноситься до тяжких хвороб, передбачених Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (п.п. 1.1. Порядку).

Однак, захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

З висновку СЛК не убачається про те, що вказана хвороба засудженого перешкоджає відбуванню ним покарання, що подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків. Вказано лише про те, що не заважаючи на лікування стан хворого прогресивно погіршується.

Суду повинні бути надані заслуговуючи на увагу дані про те, що за умови звільнення від покарання засудженому буде надана медична допомога більш якісного рівня, що він має можливість продовжити лікування, однак таких даних не надано. Як вказано раніше, представник СЛК визнав, що більш кваліфікованого лікування засудженому на волі не може бути надано, більш ефективних препаратів не існує.

З наданих до суду матеріалів не убачається про наявність у засудженого близьких чи рідних, які б мали можливість здійснювати за ним догляд у разі звільнення і дали на це згоду, або він буде поміщений до лікувальної установи, спроможної надати йому необхідне лікування, що має істотне значення для вирішення подання.

Як було вказано вище, Закон вимагає від суду враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи (ч. 2 ст. 84 КК України). Такими обставинами можуть бути: поведінка засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбутого покарання, обставини, які при можливому звільненні від покарання або від його подальшого відбування можуть поставити засудженого у безвихідне становище (наприклад, відсутність постійного місця проживання, рідних чи близьких тощо), а також інші обставини.

Ці положення містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1973р. № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», узагальненнях судової практики.

Визнано необхідним зазначення у поданні про наявність у засудженого близьких рідних, які мали б можливість здійснювати за звільненими особами догляд і дали на це згоду, чого дане подання не містить і в суді таких даних надано не було.

Водночас з виявленою тяжкою хворобою, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягнутий вже в 6-те; маючи 4-ри не знятих та не погашених у встановленому порядку судимості.

До нього раніше застосовувалися: 2007, 2012р.р звільнення від покарання з випробуванням, підставами для чого є переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання; відбуваючи покарання з випробуванням вчинив новий злочин.

Все це не зупинило його від вчинення нового злочину, за який зараз відбуває покарання, під загрозою покарання і свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

По факту, на даного засудженого неодноразово застосовані судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу.

Як убачається з характеристики, за період перебування з 16.07.2014р. по 27.01.2015р. і з 07.06.2015р. у ЖВК (№17)засуджений зарекомендував себе посередньо, внаслідок чого за час відбування покарання заохочень і стягнень не отримував. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає. Ці факти на переконання суду не свідчать про бажання засудженого стати на шлях виправлення і перевиховання.

За висновком характеристики, відбування покарання засудженим є недоцільним через неможливість його виправлення із застосуванням заходів виправного-трудового впливу.

Однак, згідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Тому, відповідно до закону, засоби виправлення засуджених суспільно корисною працею не обмежуються, як то вказано в характеристиці.

Фактично, за час відбування покарання у ЖВК (№17) цей засуджений не проявив себе позитивно, тому жодного разу не був заохочений, є безініціативним.

Попередня поведінка даного засудженого вказує на те, що він намагається маніпулювати системою на свою користь, кінцевою метою якої є отримання для себе преференцій в умовах утримання, УДЗ тощо. По факту це йому вже вдавалося з призначенням покарання з випробуванням, після чого продовжує злочинну діяльність.

Дані про особу засудженого, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, характеристика за місцем відбування покарання, поведінка під час відбування покарання, ставлення до праці, ступінь виправлення, не розкаяння, відношення та оцінка ним своєї злочинної діяльності, відсутність згоди рідних та близьких на догляд за ним та відсутність переконливих даних про бажання та можливість продовжити ефективне лікування та безповоротно відмовитися від продовження злочинної діяльності, відсутність підтвердження об`єктивного перешкоджання захворюванням відбуванню покарання, інші доводи даної ухвали, не дають суду достатніх підстав для задоволення подання.

Вперше у засудженого захворювання на туберкульоз було виявлене у 2004р. і, як свідчать обставини справи, ця хвороба не перешкоджала йому продовжувати злочинну діяльність. Лікується тільки під час відбування покарання, після звільнення від покарання з власної ініціативи не лікувався. Палить, що вочевидь не сприяє лікуванню. Це убачаться з висновку СЛК.

А тому його звільнення від покарання за хворобою є передчасним, засуджений залишається небезпечним для суспільства.

Невідбута частина покарання є значною. У засудженого може виникнути право на УДЗ за визначених Законом умов.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України,
у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання Жовтневської виправної колонії УДПтС України в Харківській області (№17) про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1