Номер провадження: 11-кп/785/1024/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, неофіційно працюючого вантажником на ринку 7-км., не одружений, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Частково задоволено цивільний позов в розмірі 35 тис. грн. моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:
25 червня 2013 року у вечірній час, приблизно о 22 годині 10 хвилин, гр. ОСОБА_7 знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 , в ході раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_10 перебував за місцем свого мешкання та сидів у кріслі, що розташоване в кімнаті будинку, ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаками рук в область голови та обличчя ОСОБА_10 , після чого схопивши металевий костиль, що належить ОСОБА_10 , за допомогою якого він пересувається, так як є інвалідом 2 групи та розпочав ним наносити численні удари по всім частинам тіла. Під час нанесення численних ударів ОСОБА_10 продовжував перебувати у кріслі. Далі, продовжуючи свої дії, направлені на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 завдав потерпілому ще кілька ударів в обличчя.

В результаті вказаних множених ударів, потерпілий отримав тілесні ушкодження віднесені до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Частково задоволено цивільний позов в розмірі 35 тис. грн. моральної шкоди.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 , його захисник та потерпілий подали апеляційні скарги.

ОСОБА_7 та його захисник в своїх апеляційних скаргах просять оскаржуваний вирок змінити, застосувати до нього положення ст. 75 КК України, свої вимоги аргументують тим, що суд призначив йому надто сурове покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Потерпілий в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити новий вирок яким застосувати до обвинуваченого більш суворо покарання та задовольнити його цивільний позов у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_11 55 тис. грн. моральної шкоди.

Доводи апеляції потерпілий аргументує тим, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, судом не враховано, що в його побитті приймала участь також і ОСОБА_12 , також потерпілий постійно чує від родичів ОСОБА_7 погрози, боїться за своє життя і здоров`я оскільки є інвалідом 2-ї групи.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав вирок законним та справедливим, представника потерпілого, яка підтримала його апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суд ОСОБА_7 показав, що 25.06.2013 року приблизно о 21 годині він разом з тіткою ОСОБА_12 та двоюрідною сестрою ОСОБА_13 прийшли до ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , з метою показати йому судово-криміналістичну експертизу ножів за іншою кримінальною справою. У вказаний день ОСОБА_7 випив одну пляшку пива. Підійшовши до подвір`я і побачивши не зачинену хвіртку, ОСОБА_7 одразу ж пройшов до вхідних дверей будинку. Оскільки вхідні двері були також не зачинені, він попередньо отримавши запрошення від ОСОБА_10 зайшов у будинок. Знаходячись в приміщенні будинку, розмова між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відбувалась дуже спокійно та адекватно. ОСОБА_10 знаходився у невеликому алкогольному сп`янінні. Через 10 хвилин до будинку зайшли його тітка ОСОБА_12 та сестра ОСОБА_14 . Між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 також спочатку відбувалась розмова спокійно. Потім ОСОБА_12 прикрикнула на ОСОБА_10 , оскільки була розлючена тим фактом, що його син вбив її сина. ОСОБА_10 почав ображати ОСОБА_12 та особисто ОСОБА_7 . Своїми висловлюваннями та образами, ОСОБА_10 провокував ОСОБА_7 , в зв`язку з чим, останній правою рукою наніс 2-3 удари ОСОБА_10 . Один з ударів попав у обличчя потерпілому, інші можливо в плече. Окрім того, біля ОСОБА_10 знаходився ніж, який ОСОБА_7 одразу ж викинув в сторону. Через деякий час до будинку приїхала міліція, яка відібрала у них пояснення та відпустила.
Вина ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину, крім часткового визнання обвинуваченим своєї провини, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.
Показами потерпілого ОСОБА_10 , який був допитаний судовому засіданні районного суду, де показав, що 25.06.2013 року у вечірній час він знаходився у себе за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_2 . Вхідні двері були не зачинені та не закриті, лише прикриті. Хвіртка була закрита на гачок. В цей час до нього зайшов раніше йому не знайомий молодий чоловік у кепці, представившись другом його сина ОСОБА_15 , який перебуває під вартою. Після з`ясування обставин, за якими до нього зайшовневідомий, він підняв кепку і ОСОБА_10 впізнав у вказаній особі гр. ОСОБА_7 , якого раніше бачив у залі судового засідання під час судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням його сина. Одразу ж ОСОБА_7 почав йому погрожувати з метою зміни потерпілим ОСОБА_10 своїх показів як свідка у кримінальному процесі у відношенні його сина. При цьому ОСОБА_7 наносив множенні удари по потерпілому у різні частини тіла та голови. Зламав йому ніс, та знущався з нього. Приблизно через 10 хвилин після приходу ОСОБА_7 у будинок також зайшла мати потерпілого гр. Невідома, яка також погрожувала фізичною розправою та нанесла декілька ударів по потерпілому ОСОБА_10 . Вказані протиправні дії продовжувались на протязі приблизно двох з половиною часів. Всі незаконні дії були зупинення співробітниками міліції.

Показами свідка ОСОБА_16 , допитаного в районному суді, який показав, що є сусідом потерпілого ОСОБА_10 , з яким підтримує дружні стосунки. Оскільки ОСОБА_10 є інвалідом і пересувається виключно на костилях, ОСОБА_16 інколи допомагає йому у побуті. Охарактеризував потерпілого позитивно, як особу яка не зловживає алкогольними напоями. 25.06.2013 року він у вечірній час знаходився у дома, за адресою АДРЕСА_3 . Приблизно о 21 годині він почув крики з сусідньої квартири. Спочатку не придав значення вказаним крикам, в подальшому підійшовши до дверей та вікна квартири де мешкав потерпілий ОСОБА_10 , він почув чоловічий та жіночій голоси, які погрожували фізичною розправою, як він зрозумів потерпілому та наслідками у вигляді обіцянки спалити квартиру. ОСОБА_16 одразу ж викликав міліцію. Коли приїхала міліція, на їх вимогу двері квартири були відчиненні і ОСОБА_16 зайшовши в квартиру побачив потерпілого який сидів у кріслі та був побитий. Також в кімнаті знаходились раніше незнайомі йому ОСОБА_7 та двоє жінок. На обличчі у потерпілого та на тілі були сліди тілесних ушкоджень та кров. Один з костилів потерпілого був зламаний. Як спричинялись тілесні ушкодження свідок не бачив. Зі слів потерпілого, ОСОБА_7 прийшов до нього додому з метою, щоб ОСОБА_10 змінив покази у іншому судовому засіданні у відношенні свого сина.

Показами свідка ОСОБА_17 , працюючого інспектором чергової частини Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, який будучи допитаний в судовому засіданні районного суду показав, що 25.06.2013 року, він знаходився на чергуванні у відділку міліції. Отримавши виклик за номером «102» він разом з черговою групою у вечірній час виїхали за адресою АДРЕСА_2 . Прибувши на місце, було встановлено, що в будинку за вказаною адресою знаходився гр. ОСОБА_10 та ще три особи, яких він не пам`ятає. Громадянин ОСОБА_10 не рухався та лежав на ліжку та був з явними ознаками тілесних ушкоджень на тілі. При цьому скаржився, що йому боляче, повідомивши, що особи, які знаходились з ним в приміщенні побили його. З пояснень всіх присутніх в будинку він зрозумів, що між ними всіма виникла сварка, яка переросла в обоюдну бійку. Особи яких він не запам`ятав зі слів ОСОБА_10 прийшли до нього помститись за іншу справу. Від усіх було отримано заяви та пояснення. В подальшому всі проїхали до відділку міліції. Тілесні ушкодження були лише у ОСОБА_10 . При співробітнику міліції порушення громадського порядку не було.

При цьому, районний суд вірно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 так як вони не відповідають показанням інших свідків та матеріалам справи, зокрема з їх слів вбачається, що потерпілому тілесних ушкоджень нанесено не було, що не відповідає дійсності.
Крім того, вина ОСОБА_7 повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які районним судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Повідомленням оператора «102» від 25.06.2013 року відповідно до якого до Чергової частини Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області о 22 годині 30 хвилин надійшло повідомлення, про те, що за адресою м. Одеса, вул. Виїзна, будинок № 24А відбувається бійка.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.06.2013 року, відповідно до якого дільничний інспектор міліції прийняв усно заяву від гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скоєний злочин. Відповідно до заяви ОСОБА_10 просить прийняти заходи до ОСОБА_7 , який 25.06.2013 року о 23.00 годині прийшов до нього до дому де влаштував сварку під час якої висловлювався нецензурною лайкою, бив палицею металевою по тілу та голові. (т. 2, л.п. 10)

Висновком судово-медичної експертизи № 3613 від 12.11.2013 року, відповідно до якої у гр. ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т.2, л.п. 17-25).

Матеріали вказаної експертизи були перевірені в судовому засідання апеляційного суду, підстав сумніватись у висновку експерта колегія суддів не вбачає.

Висновком судово-медичної експертизи № 1262 від 05.06.2014 року, відповідно до якої у гр. ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразилися. Не виключено, що дані ушкодження могли утворитися в результаті нанесення ударів металевою палицею, кулаками. Локалізація ушкоджень доступна для дії як власної, так і сторонньої руки. Проте дані ушкодження нехарактерні для само заподіяння (т.2, л.п. 15-16).

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що дослідивши повно та об`єктивно докази по справі суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 по ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Будь яких доказів того, що ОСОБА_7 були вчинено інші злочини, колегії суддів надано не було та матеріалами справи не підтверджується, всі докази, що містяться в матеріалах справи були ретельно досліджені районним судом та їм була дана належна оцінка, а тому доводи апеляційної скарги потерпілого відносно вчинення ОСОБА_7 інших злочинів колегія суддів залишає без уваги.

Відповідно до розміру моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд врахував обставини злочину та особу потерпілого, а саме те, що потерпілий ОСОБА_10 знаходячись у віці - 56 років (на момент заподіяння ушкодження) переніс певні страждання і болі, у тому числі і у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього. В подальшому в зв`язку з отриманими травмами достатньо тривалий час проходив лікування. В теперішній час потерпілий потребує комплексу медичних заходів та процедур, які необхідні для повної реабілітації та видужання останнього. Наслідки травми для потерпілого виражаються у системних болях голови, порушення сну та швидкої втомлюваності. Він повинен дотримуватись певного ритму життя, який повністю не відповідає його життю до травми.

Таким чином, при стягненні моральної шкоди, районний суд врахував характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення 55 000 гривен моральної шкоди суд задовольнив частково в сумі 35 000 гривень, вірно вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнав потерпілий.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду відносно того, що заявлена потерпілим сума є занадто великою та об`єктивно не обґрунтованою, яка не тільки не відповідає характеру тілесних ушкоджень та вчиненому злочину, але є проявом емоційних дій і таким чином не може бути задоволена.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом було вірно застосовано ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та об`єктивно досліджено обставини вчинення правопорушення, що дало змогу правильно прийняти рішення про стягнення з обвинуваченого суми моральної шкоди та визначення її розміру.

Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України

Суд першої інстанції, відповідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.

Однак, суд районний прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства без врахування всіх вимог вказаної норми закону та обставин справи.
Приймаючи таке рішення районний суд послався на такі обтяжуючі вчинений злочин обставини, як скоєння правопорушення до особи похилого віку, яка знаходилась в безпорадному стані.

При цьому, не в повній мірі було враховано особу обвинуваченого, має постійне місце проживання за яким позитивно характеризується, працює вантажником на ринку 7-км, не має судимості в силу ст. 89 КК України, те, що ним вчинено злочин середньої тяжкості, перебуває в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_18 , яка є інвалідом 1 групи і потребує догляду, щиро розкаявся, згоден добровільно відшкодувати встановлену судом моральну шкоду потерпілому в розмірі 35000 гривень.

Крім того, на думку колегії суддів, призначення ОСОБА_7 реального покарання позбавить його можливості відшкодовувати вказану моральну шкоду, що не буде відповідати загальним завданням призначення покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливим застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік звільнивши обвинувачуваного в залі суду.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, зі звільненням обвинувачуваного в залі суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407 ч. 1 п. 2, 408, 419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_19 задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України змінити.

Визнати ОСОБА_7 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти звільнити негайно.

В решті вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно,
СУДДЯ ОСОБА_2