пр. № 1-кс/759/1206/14
ун. № 759/5735/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0012012 внесеного до ЄРДР від 23.10.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 303 КК України, -

В с т а н о в и в :
08.04.2014 р. до суду надійшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , який посилається на те, що в провадженні Святошинського РУ ГУ МВ України в м. Києві перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження № 0012012 внесеного до ЄРДР від 23.10.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 303 КК України, процесуальне представництво по даному кримінальному провадженню здійснює прокурор прокурора тури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 27.03.2014 р. слідчий суддя Святошинського районного суду м . Києва постановив ухвалу, якою надав дозвіл старшому слідчому СВ Святошинського РУГУ МВ України в м. Києві ОСОБА_6 або іншим працівникам правоохоронним органів за його дорученням, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , а саме: у приватному будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 де можуть знаходитись відомості, які будуть свідчити про злочинну діяльність ОСОБА_7 , а саме: різноманітні носії з записами порнографічного характеру, чорнові записи, буклети, грошові кошти здобутті злочинним шляхом, документи, предмети та речі, які у кримінальному провадженні матимуть доказове значення. 29 березня 2014 р. старшим слідчим ОСОБА_8 на підставі вказаної вище ухвали, без доручення від прокурора чи слідчого, провів обшук, про що був складений відповідний протокол. Адвокат ОСОБА_4 зазначає, що серед вилучених речей є майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 і жодним чином не відноситься до кримінального провадження, а саме: грошові кошти в розмірі 180 000 грн., 2 645 доларів США, 70 000 рублів, 10 000 грн., Договір найму/оренди на квартиру укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , документація щодо квартири по АДРЕСА_2 на 74 арк., ноутбук білого кольору марки «Apple». Адвокат вважає, що вказані речі вилученні слідчим незаконно, а тому підлягають негайному поверненню їх власнику ОСОБА_5 , оскільки жодних клопотань щодо накладення арешту на вказане майно не було надано, у зв`язку з чим адвокат просить суд визнати бездіяльність прокурора прокуратури Святошинського р-ні м. Києва ОСОБА_3 та зобов`язати останнього повернути вилучені під час обшуку належні на праві власності ОСОБА_5 речі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 доповнив вимог скарги та просив повернути також: планшет марки «Apple» білого кольору в чохлі червоного кольору, два телефони марки "Verty".
В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник скаргу з урахуванням доповнень підтримали, посилаючись на обставини, викладені в скарзі та на порушення прав ОСОБА_5 , як володільця тимчасово вилучених речей і документів.
Прокурор проти скарги заперечував, та просив в задоволенні її відмовити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , її представника, прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.
В частині 7 ст. 236 КПК України, крім іншого, вказано про те, що вилучені під час обшуку слідчим, прокурором речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2014р. надано дозвіл старшому слідчому слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві старшому лейтенанту міліції ОСОБА_6 або іншим працівникам правоохоронних органів за його дорученням, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме приватному будинку АДРЕСА_1 , який відповідно до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно належить її матері ОСОБА_5 , де можуть знаходитись відомості, які будуть свідчити про злочину діяльність ОСОБА_7 , тобто різноманітні носії з записами продукції порнографічного характеру, чорнові записи, буклети, грошові кошти здобуті злочинним шляхом, документи, предмети та речі які у кримінальному провадженні матимуть доказове значення.
Тобто, надаючи дозвіл на обшук, судом вирішувалось питання щодо відшукання речей та документів саме ОСОБА_7 , хоча в резолютивній частині ухвали від 27.03.2014 р. не зазначено конкретного переліку речей та документів, щодо яких надано дозвіл судом на їх відшукання.
Крім того, задовольняючи вищезазанчену скаргу, суд виходи з того, що до теперішнього часу, особі, відносно якої порушено дане кримінальне провадження, не повідомлено про підозру з врученням постанвои, враховуючи той факт, що обшук і вилучення зазанчених речей у скарзі відбувався в її присутності..
Встановлено, що на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2014р., 29.03.2014 р. старшим слідчим Святошинського РУГУ МВ України в м. Києві ОСОБА_8 було проведено обшук приватного будинку АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено майно (а.с. 10-20).
Враховуючи те, що в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2014 р. не було надано прямого дозволу на відшукання будь-яких речей і документів ОСОБА_7 , у відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи мають статус тимчасово вилученого майна.
Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.
Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо…
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п*ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу.
При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В даному спірному випадку, зазначене в частині 5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.
Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236 і частини 1 ст.98 КПК України та науково практичного коментарю до неї, ч. 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають одних з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст.167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.
Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил частини 5 ст.171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.
Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і ч. 7 ст.236 КПК України.
В протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст.169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.
Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки слідчий, визнаючи тимчасово вилучене майно ОСОБА_5 речовим доказом в кримінальному провадженні, яке розслідується відносно іншої особи, фактично вийшов за межі можливих варіантів щодо процесуальної долі такого майна, визначених частиною 1 ст.167 КПК України (арешт або повернення).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Таким чином, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість викладених у скарзі обставин, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98-100, 167, 168, 169, 171, 236, 303-307, 309 КПК України, суд, -

У х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0012012 внесеного до ЄРДР від 23.10.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 303 КК України - задовольнити.
Визнати бездіяльність прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.
Зобов`язати прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене згідно протоколу обшуку від 29.03.2014р. майно, яке знаходилось в приватному будинку АДРЕСА_1 , а саме:
1. грошові кошти в сумі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн.;
2. грошові кошти в сумі 2 645 (дві тисячі шістсот сорок п`ять) доларів США;
3. грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) рублів;
4. грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.;
5. договір найму/оренди на квартиру укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ;
6. документація щодо квартири по АДРЕСА_2 на 74 арк.;
7. ноутбук білого кольору марки «Apple».
8. планшет марки «Apple» білого кольору в чохлі червоного кольору;
9. два телефони марки "Verty"
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду м. Києва: ОСОБА_1