Справа №11-640/11 29.09.2011 29.09.2011 29.09.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-640/11 Головуюча у першій інстанції:
Категорія: ст. 152 ч.1 ОСОБА_1
КК України Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Чернявського А.С.

суддів: Івченко О.М., Міняйло М.П.

за участю прокурора Максимишина О.Л.

захисника ОСОБА_3

особи, яку звільнено від кримінальної

відповідальності ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією потерпілої ОСОБА_5 на постанову Братського районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2011 року, якою

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, не судимий в силу ст.89 КК України, обвинувачений за ст.152 ч.1 КК України,

- звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році», як особа, що підпадає під дію п. «в» ст.1 вказаного Закону і провадження по справі закрито.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної злочином у сумі 170 000 грн. судом залишено без розгляду.

Як вбачається з постанови суду, 08 серпня 2009 року, приблизно о

02 годині 20 хвилин ОСОБА_4, перебуваючи на вул. Садовського в смт. Братське Миколаївської області, маючи намір на скоєння насильницького статевого акту, напав на ОСОБА_5, долаючи її опір спричинив останній легкі тілесні ушкодження та вчинив з потерпілою насильницький статевий акт в природній формі проти її волі.

Приймаючи рішення про застосування амністії до Бойченка суд виходив з того, що підсудний має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та скоїв умисний злочин, який відноситься до середньої тяжкості злочинів і відповідно до пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» підлягає звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а оскільки кримінальна справа відносно ОСОБА_6 не була розглянута, суд звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.6 вищезазначеного закону і закрив провадження по справі.

В апеляції потерпіла ОСОБА_5 посилається на те, що ОСОБА_4 на досудовому слідстві не визнав своєї вини та не надав ніяких пояснень, а при вирішенні питання про звільнення його від кримінальної відповідальності за актом амністії, визнав свою вину. На її думку, ОСОБА_4 повинен понести покарання, а не уникнути його. Вказує, що при розгляді справи в суді були допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону. Просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник особи, яка звільнена від кримінальної відповідальності - ОСОБА_3 зазначає, що прийняте судом рішення в частині звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_4 та закриття провадження у справі, не може бути оскаржене потерпілою ОСОБА_5, оскільки застосування амністії до осіб, які підпадають під визначені законом критерії є необхідним актом суду, - як органу, на який покладено обовязок щодо реалізації положень Закону України «Про амністію» та просить постанову суду першої інстанції - залишити без зміни, а апеляцію потерпілої ОСОБА_5 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді; пояснення особи, що звільнена від кримінальної відповідальності, її захисника ОСОБА_3, думку прокурора, які вважали постанову законною і обгрунтованою та просили залишити її без зміни; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно п.4 ч.1 ст.6 КПК України, кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю внаслідок акта амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння.

Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» звільняються від покарання у виді позбавлення волі, на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, що не позбавлені батьківський прав і на день набрання чинності вказаного закону мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи, до початку судового розгляду захисник підсудного ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році» та закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 згідно п. «в» ст.1 і ст.6 вказаного Закону. До клопотання вона додала копію свідоцтва про народження 02 грудня 2003 року дитини підсудного. ОСОБА_4 не заперечував проти застосування відносно нього амністії.

Також з матеріалів справи, видно, що батьківських прав відносно неповнолітньої дочки підсудний ОСОБА_4 не позбавлений. Обмежень чи заборон зазначених у ст.7 Закону України «Про амністію у 2011 році» та Законом України «Про застосування амністії в Україні» для застосування амністії відносно підсудного немає.

З огляду на наведене, судом при застосуванні Закону України «Про амністію у 2011 році» дотриманий порядок та виконані всі умови, які передбачені кримінально-процесуальним законом.

Порушень кримінально-процесуального закону, які могли б потягти скасування постанови суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Братського районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2011 року, якою ОСОБА_4 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п.«в» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році» і провадження по справі закрито залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: