Справа № 2322/2372/12
В И Р О К

І М ` Я М У К Р А Ї Н И

22.11.2012 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області

В складі: головуючого судді Цибри Н.В.

При секретарі Кривко С.О.

З участю прокурора Бобра Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Мордовської АР Російської Федерації, українця, гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого за вироком Чорнобаївського районного суду від 08 серпня 2011 року за ч.1 ст.249 КК України до штрафу в сумі 1700 гривень; за постановою Чорнобаївського районного суду від 05 вересня 2011 року покарання у вигляді штрафу замінене на 240 годин громадських робіт;

У вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст. 389 КК України

В с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_1, будучи раніше засудженим Чорнобаївським районним судом до штрафу в сумі 1700 гривень і якому замінено штраф на 240 годин громадських робіт, умисно, без поважних причин не виконує призначене покарання і ухиляється від відбуття покарання: в грудні 2011 року не з"явився на відпрацювання громадських робіт без поважних на те причин один день; в січні 2012 року - не з"явився на відпрацювання громадських робіт без поважних на те причин чотири дні; в лютому 2012 року не з"явився на відпрацювання громадських робіт без поважних на те причин п"ять днів і станом на 23 березня 2012 року ОСОБА_1 не відпрацював без поважних причин сто годин громадських робіт.

Як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні підсудний вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що громадські роботи не відпрацював повністю з поважних причин, так як хворів, про хворобу нікому не говорив.

В скоєному щиро розкаявся, просить суворо не карати.

Показання підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

У відповідності до ст.299 КПК України, враховуючи думку прокурора та підсудного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, які повністю не оспорюються сторонами і досліджував лише характеризуючі дані стосовно особи підсудного.

При цьому суд переконався в тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх обставин справи, викладених в обвинувальному висновку, і сумніву у добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Також підсудному роз`яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, підсудний наполіг на істинності своєї позиції у визнання вини і викладених обставинах справи, а прокурор на недоцільності дослідження визнаних обставин.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ст.299 КПК України докази, суд вважає, що вина підсудного повністю доведена, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від покарання, не пов"язаного з позбавленням волі, у вигляді відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, вважає за доцільне призначити покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння в розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Проте, враховуючи тяжкість злочинів, особу винного, обставини, що пом"якшують покарання, та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд прийшов до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання, тому вважає необхідним звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст..ст.323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання за цією статтею - один рік обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробувальним іспитовим строком на один рік.

Згідно ч.2,3,4 ст.76 К України покласти на засудженого такі обов`яки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання чи роботи, періодично з"являтись на реєстрацію..

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 - підписку про невиїзд з місця проживання залишити попередню до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня проголошення через районний суд.

Суддя: Н.В.Цибра