У Х В А Л А

17 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_1 засуджено за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) на п'ять років позбавлення волі, а на підставі статті 71 КК остаточно призначено шість років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 5 березня 2015 року вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року вищевказані судові рішення залишено без зміни.

Заступник Генерального прокурора України звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). При цьому у заяві йдеться про неоднаково застосовану касаційним судом норму права, передбачену частиною другою статті 54 КПК, недотримання положень якої в порівнюваних рішення - ухвалах касаційного суду від 11 грудня 2014 року та 1 жовтня 2015 року - на відміну від оскаржуваного, стало підставою для скасування рішень судів апеляційної інстанцій та призначення нового розгляду в цих судах.

Виходячи з вимог пункту 2 статті 445 КПК, заявник має конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на його думку, застосовано неоднаково.

Згідно з доктринальними положеннями норма права складається з гіпотези (опису умов дії правової норми, тобто вказівки на ті життєві обставини, за наявності яких реалізується її диспозиція), диспозиції (належної або можливої поведінки за наявності передбачених гіпотезою обставин) та санкції (наслідків або заходів державного примусу на випадок недотримання чи порушення припису, визначеного у диспозиції). При цьому структура саме кримінальної процесуальної норми містить свої особливості, оскільки юридична техніка КПК допускає розміщення гіпотези, диспозиції та санкції в межах різних його статей.

Прокурор у заяві посилається на неоднакове застосування частини другої статті 54 КПК, яка містить лише гіпотезу - умову, за якою має відбуватись відмова підозрюваного чи обвинуваченого від захисника - обов'язкова присутність останнього, однак не зазначає норми права, в якій (яких) міститься диспозиція та санкція, які лише у своїй сукупності становлять поняття норми права, неоднакове застосування якої може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Тому, вказуючи неоднаково застосовані норми КПК, заявнику належить зазначити як статтю, що містить положення про правило поведінки, так і статтю, що передбачає наслідки його недотримання та надати копії відповідних порівнюваних рішень.

Окрім того, за змістом статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення зазначається, зокрема, обґрунтування передбачених статтею 445 КПК підстав такого перегляду. Разом з тим, прокурор не мотивував юридичні наслідки порушення норми КПК, яка, як він вважає, застосована судом касаційної інстанції неоднаково, яким чином воно вплинуло на законність судового рішення і чи є воно істотним з огляду на вимоги статті 412 КПК.

Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, суд позбавлений можливості самостійно зробити висновок, які саме норми КПК за змістом заяви заступник Генерального прокурора України розцінює як неоднаково застосовані, а тому надає строк на усунення недоліків заяви, оскільки вони перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК України,

ухвалив:

про вказані недоліки заяви повідомити заступника Генерального прокурора України. Надати йому строк для їх усунення до 11 січня 2016 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2