АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/249/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 610/3173/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 02.10.2015р. стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-29.05.2008р. Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 2р. обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 1р;

-15.05.2009р. Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, 71 КК України до 5р. 3міс. позбавлення волі з конфіскацією майна. 14.01.2013р. звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину 1р. 7міс. 11д.,

засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 6(шести) місяців арешту.

Цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Згідно вироку, 18.07.2015р. о 06год. 00хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном, з території неогородженої земельної ділянки таємно викрав належні ОСОБА_8 : сталевий лист 2000х1500х3мм вагою 35кг. вартістю 91грн., саморобний сталевий борт для кузова автомобіля «КрАЗ» вагою 75кг. вартістю 195грн., всього на 286 гривень, розпорядившись ними на свій розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений стверджує, що суд першої інстанції не врахував повне визнання вини та щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілого, оскільки моральна та матеріальна шкода повністю відшкодована, на утримані перебуває хвора мати-пенсіонер, а також стан здоров`я обвинуваченого і потерпілий просив про поблажливість щодо призначення покарання. У зв`язку з викладеним просить пом`якшити призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який просив застосувати положення ч.5 ст.72 КК України; прокурора, який підтримав клопотання обвинуваченого щодо зарахування строк попереднього ув`язнення зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає, однак в силу задоволення клопотання обвинуваченого про застосування ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 необхідно звільнити виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.23-25), фактичні обставини справи були встановленні в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України тому відповідно до згаданої норми, а також в силу ч.2 ст.394 КПК України вони не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як вбачається із санкції ч.1 ст.185 КК України за вчинення цього злочину передбачене таке покарання штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

При призначенні ОСОБА_7 покарання районний суд врахував, що хоча злочин, який він вчинив, є злочином невеликої тяжкості, потерпілий пробачив і не наполягає на суворому покаранні, але одночасно обвинувачений має 2-ві не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, ще 3-чі притягувався до кримінальної відповідальності, внаслідок чого має значний кримінальний досвід, в 2008р. вже звільнявся від покарання з випробуванням, однак відбуваючи покарання з випробуванням вчинив новий злочин, крайній раз умовно-достроково звільнявся від відбування покарання на значний строк, після чого знов вчинив новий злочин, що свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте не бажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства, однак з врахуванням наявних позитивних даних про його особу і поведінку в суді, суд першої інстанції прийшов до переконання, що покарання необхідно призначити у вигляді арешту і у його максимальному розмірі санкції.

Разом з цим, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дійсно суд першої інстанції мав підстави для врахування ряду обставин, зазначених в апеляції обвинуваченого, в якості таких, що пом`якшують покарання, але з урахуванням застереження суду, що вони нівелюються обставиною, яка його обтяжує, з урахуванням особи винної, неможна визнати призначене покарання занадто суворим в розумінні ст.414 КПК України.

Звідси, колегія суддів робить висновок, про відсутність підстав для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.

Проте, згідно ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Далі, ця норма передбачає, що у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: визначений відповідно до п.1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.п.«а» п.1 ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обраний запобіжний захід тримання під вартою з 02.10.2015р.

Таким чином, колегія суддів встановила, що з урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_7 відбув призначене вирок суду покарання.

Отже, оскільки ч.5 ст.72 КК України встановлює, що суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання то ОСОБА_7 необхідно звільнити від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 02.10.2015р. стосовно ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 02.10.2015р. покарання, звільнивши його з-під варти у залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді