№ 202/8325/15-к
№1-кп/0202/435/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась с. Даничів Корецького району Рівненьскої області, з вищою освітою, одруженої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої.

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 30 вересня 2014 року приблизно об 11:30 годині знаходилась за місцем своєї роботи, - в комунальному закладі "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" Дніпропетровської обласної ради, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 13, де між нею та громадянином ОСОБА_5 , виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_7 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, схватила ОСОБА_5 правою рукою в область лівої сторони грудної клітки, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді: 12-ти внутрішньо - шкіряних крововиливів з саднами на їх тлі - на грудній клітині ліворуч по середньо - ключичній лінії з переходом на передньо - пахову по краю реберної дуги та далі вниз на черево. За характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України не визнала та пояснила, що між нею та потерпілим ОСОБА_5 вже тривалий час існують неприязнені стосунки, пов`язані з роботою. 30.09.2014 р. під час знаходження на робочому місці, де в неї перебував пацієнт ОСОБА_9 до кабінету зайшов ОСОБА_5 та почав в грубій формі наказувати звільнити робоче місце. Після цього вже біля 11-30 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 знову повернулись до кабінету ОСОБА_7 та почали вимагати звіт про виконану роботу. При цьому ОСОБА_7 вийшла з кабінету та через декілька хвилин повернулась. ОСОБА_5 знову почав кричати на неї і вона знову намагалась вийти, але потерпілий загородив їй дорогу. ОСОБА_7 рукою взяла за халат ОСОБА_5 для того щоб подвинути його та після цього вийшла з кабінету. Жодного наміру завдавати тілесні ушкодження вона не мала та вважає, що ОСОБА_5 обмовляє її у зв`язку з негативним ставленням.

Не зважаючи на невизнання провини, вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Так потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 30.09.2014 р. він, як головний лікар, після 11 години робив перевірку лікарні. Враховуючи неодноразове порушення трудового процесу ОСОБА_7 він спустився до неї в кабінет № 9. В кабінеті знаходились також ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 .. ОСОБА_5 запитав у ОСОБА_7 звіт по роботі, на що та відмовилась його надавати та пішла. ОСОБА_5 вказав ОСОБА_11 , щоб остання написала відповідний акт, а сам сів на стілець. При цьому повернулась ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запропонував їй повернутись на робоче місце та допрацювати робочий день, на що остання відмовилась, закричала та напала на нього схопивши рукою за живіт, тим самим завдавши подряпини. Після вказаних подій потерпілий поїхав до міліції та СМЕ. Також пояснив, що вказаними незаконними діями ОСОБА_7 йому була спричинена моральна шкода у розмірі 10 000 грн., яку прохав стягнути з обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_11 допитана в судовому засіданні пояснила, що 30.09.2014 р. вона була присутня при перевірки головним лікарем ОСОБА_5 факту присутності на робочому місці ОСОБА_7 . Приблизно об 11-30 вони спустились до ортопедичного кабінету № 9. Оскільки ОСОБА_7 покинула робоче місце, то ОСОБА_11 за наказом головного лікаря вийшла до іншого кабінету складати відповідний акт. Під час складання акту вона почула крики та зайшовши до кабінету побачила, що ОСОБА_7 виходила з нього, а ОСОБА_5 сидів на стільці в «шоковому» стані. Він пояснив, що ОСОБА_7 напала на нього та завдала ушкодження. Потім ОСОБА_5 піднявся до свого кабінету та показав ушкодження, а саме подряпини з лівого боку. Після цих подій ОСОБА_5 вирішив звернутись до міліції та разом з ОСОБА_10 поїхали до райвідділу.

Свідок ОСОБА_10 допитана в судовому засіданні пояснила, що 30.09.2014 р. вона була присутня при перевірки головним лікарем ОСОБА_5 факту присутності на робочому місці співробітників лікарні. В кабінеті № 9 приблизно о 11-30 вони побачили, що ОСОБА_7 збирається додому, хоча відповідно до її графіку повинна була працювати. В кабінеті знаходились також ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Пацієнтів в кабінеті не було. ОСОБА_7 на зауваження нервово відреагувала та покинула своє місце. Через декілька хвилин вона повернулась за речами. ОСОБА_5 , який сидів на стільці, знову запропонував їй залишитись і працювати, на що ОСОБА_7 почала кричати та правою рукою вчепилась в його лівий бік, після чого покинула кабінет. Після цих подій вона разом зі ОСОБА_5 піднялись до його кабінету, де останній показав подряпини на лівому боку. Вони разом поїхали до міліції, потім в СМЕ.

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що 30.09.2014 р. він був присутній в кабінеті № 9 комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна стоматологічна поліклініка № 4" Десь в 11-12 годині до кабінету прийшов головний лікар ОСОБА_5 для перевірки знаходження співробітників на робочому місці. На цей час ОСОБА_7 була у верхньому одязі та збиралась піти. На зауваження ОСОБА_5 вона не відреагувала та вийшла, однак за декілька хвилин повернулась за пакетом. При цьому вона після зауважень ОСОБА_5 закричала та вчепилась в нього рукою. Під час конфлікту в кабінеті не було пацієнтів але знаходились лікарі, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_12 . Після конфлікту ОСОБА_13 поїхав додому.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що 30.09.2014 р. десь біля 11-00 він був на прийомі у лікаря ОСОБА_7 . Під час лікування до кабінету зайшов ОСОБА_5 та почав у грубій формі спілкуватись з нею. Розмова між ними тривала десь біля 10 хвилин, після чого ОСОБА_5 пішов. Після отриманої допомоги ОСОБА_9 біля 11-30 пішов з лікарні.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що 30.09.2014 р. десь біля 11-30 головний лікар ОСОБА_5 робив обхід лікарні. ОСОБА_7 знаходилась у верхньому одязі та збиралась піти. На прохання ОСОБА_5 надати звіт про роботу та залишитись працювати вона відреагувала агресивно та покинула кабінет. Після чого ОСОБА_11 почала складати акт. Через декілька хвилин повернулась ОСОБА_7 та напала на ОСОБА_5 , схопивши його правою рукою за живіт зліва.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4450е у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 12-ти внутрішньо-шкіряних крововиливів з саднами на їх тлі - на грудній клітині ліворуч по середньо-ключичній лінії з переходом на передньо-пахвову по краю реберної дуги та далі вниз на черево. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо- шкіряних крововиливів з саднами на їх тлі, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і нігті людини. Виявлені тілесні ушкодження знаходяться в анатомічній ділянці доступній для нанесення власноруч. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (внутрішньо-шкіряні крововиливи темно-червоного кольору; садна - з вологим блідо-червоним дном), можливо вказати, що термін їх спричинення становить до 12-ти годин до моменту огляду, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень, не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту.

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 13.11.2014 р. потерпілий ОСОБА_5 показав обставини, за яких йому були спричинені тілесні ушкодження.

Судом на підставі показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та показів обвинуваченої встановлено час скоєння злочину саме біля 11-30, а не біля 11-15 як зазначено в обвинувальному акті.

Суд встановив, що дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування по ч.1 ст. 125 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вона своїми умисними діями, які виразилися у умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Суд критично сприймає покази ОСОБА_7 щодо того, що вона не завдавала тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки вони спростовуються іншими дослідженими по справі доказами. Вказані покази суд сприймає як намір обвинуваченої уникнути відповідальності за вчинений злочин. Покази свідка ОСОБА_9 жодним чином не спростовують обвинувачення, оскільки на момент конфлікту, згідно його пояснень він вже покинув лікарняний кабінет.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, те, що вона не працює, раніше не судима, по місцю проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваної, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт в межі санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченої на його користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.

Враховуючи той факт, що обвинуваченою заподіяна моральна шкода потерпілому, що виразилась в завданні тілесних ушкоджень, а також враховуючи характер і обсяг страждань потерпілого, їх тривалість, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченої на користь ОСОБА_5 , на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Даних про речові докази та витрати, пов`язані з залученням експертів матеріали кримінального провадження не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1