Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-372/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю прокурора Дідорук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, військовозобов'язаного, маючого на утримання малолітню дитину, одруженого, працюючого вантажником в ТОВ "Комплекс Агромарс" проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, км. 9, раніше судимий 03.11.1993 року Бориспільським міським судом Київської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі та 10.08.1998 року Бориспільським міським судом Київської області за ст. ст. 140 ч. 2, 142 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до семи років позбавлення волі, з непогашеною судимістю відповідно до п.8 ст. 89 КК України,

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 Федерації, росіянина, громадянина ОСОБА_3, розлученого, військовозобовязаного, тимчасово не працюючого, проживаючого та тимчасово зареєстрованого в Україні за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

21.06.2010 року, близько 21.30 год., ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1. перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, проходили по вул. Ленінградська в м. Бориспіль Київської області. В цей час у ОСОБА_1 виник умисел вчинити крадіжку чужого майна з будинку ОСОБА_4, якого він наглядно знав, та будинок якого розташований по вул. Миру, 8 в м. Бориспіль Київської області. Після цього ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2, вчинити спільно із ним крадіжку майна у ОСОБА_4 з будинку № 8 по вул. Миру м. Бориспіль. На пропозицію ОСОБА_1, вчинити крадіжку ОСОБА_2 погодився, тим самим вступивши в попередню змову з ОСОБА_1 на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2, разом із ОСОБА_1, цього ж дня, приблизно о 23.00 год., прийшли до будинку № 8 по вул. Миру в м. Бориспіль, який належить ОСОБА_4 Підійшовши до будинку, ОСОБА_1 діючи умисно, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_2, з метою таємного викрадення чужого майна, піднявши на подвір'ї будинку камінь, розбив їм скло у вікні, через яке проник до зазначеного будинку. В цей час ОСОБА_2, діючи умисно та з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_1, з метою таємного викрадення чужого майна, залишився на подвір'ї будинку поруч із пошкодженим вікном, слідкуючи за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_1 про появу сторонніх осіб і отримання майна, яке ОСОБА_1 мав передати йому з будинку.

Перебуваючи в будинку, ОСОБА_1 таємно викрав, належне ОСОБА_4, майно, а саме: зварювальний апарат «KAISER Turbo-160», вартістю 579 грн. 90 коп., перфоратор «BOSCH», вартістю 739 грн., шуруповерт «BOSCH», вартістю 581 грн. 94 коп., змішувач для душової кабіни «Hansa», вартістю 799 грн. та коробку чорного кольору, в якій знаходилася фурнітура для міжкімнатних дверей загальною вартістю 671 грн. 60 коп., передаючи у вікно викрадене майно ОСОБА_2

За цим, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 з викраденими речами вийшли з подвір'я потерпілого.

Викраденим майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3371 грн. 44 коп.

Такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 до початку судового слідства у справі подав заяву, в якій зазначив, що жодних претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 він не має, оскільки майно було повернуто в повному обсязі, просив не позбавляти підсудних волі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному та надали згоду на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України, оскільки вони не оспорюють фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку. При цьому судом встановлено, що підсудні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій. Тому заслухавши думку підсудних та прокурора, й розяснивши їм положення ст. 299 КПК України, про те що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу підсудних, речові докази у справі та судові витрати.

Підсудний ОСОБА_1 під час судового розгляду показав, що він, дійсно 21.06.2010 року в вечірній час, перебуваючи разом з ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, зупинившись біля будинку №8 по вул. Миру в м. Борисполі, запропонував ОСОБА_2 здійснити крадіжку майна, що знаходиться в даному будинку, оскільки він раніше перебував у ОСОБА_4 вдома та бачив, що там за обстановка. На вказану пропозицію ОСОБА_2 погодився. Пізніше повернувшись до даного будинку, на території подвір'я ОСОБА_1 підняв каміння за його допомогою розбив вікно в будинку, через яке проник в приміщення будинку, а ОСОБА_2 залишився чекати на подвір'ї біля вікна для забезпечення спостереження та попередження про сторонніх осіб, а також отримував через вікно викрадені з будинку матеріали та речі. Загальну кількість викрадених речей не памятає, але знає, що вони повязані з ремонтними роботами. В подальшому всі речі були повернуті працівниками міліції ОСОБА_5 ОСОБА_1 щиро розкаявся, вину визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному висновку підтримав, просив його суворо не карати та врахувати, що на утримання у нього є неповнолітній син.

ОСОБА_2 підтримав покази ОСОБА_1, визнав свою вину та щиро розкаявся. Зазначив, що дійсно перебував в стані алкогольного спяніння і надав свою згоду на крадіжку майна спільно з ОСОБА_1 з будинку потерпілого ОСОБА_4 Підтвердив обставини викладені в обвинувальному висновку та просив врахувати, що у нього є хвора мати пенсійного віку.

Враховуючи покази підсудних, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інкримінованому органами досудового слідства злочині доведена повністю, а їх дії за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, оскільки останні вчинили умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникнення у приміщення. При цьому ОСОБА_1 вчинив злочин повторно, оскільки на момент вчинення останнього мав непогашену судимість за вчинення раніше злочину проти власності.

Призначаючи покарання за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про осіб підсудних й обставини, що помякшують та обтяжують покарання, у звязку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку.

Санкцією ст. 185 ч.3 КК України передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення, а тому вчинений підсудними злочин є тяжким.

Згідно медичних довідок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають (а.с. 94, 142).

Підсудні характеризується за місцем свого проживання з боку працівників міліції посередньо (а.с. 95, 143). За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 96).

Визнання вини підсудними, їх щире каяття у скоєному та активне сприяння ними розкриттю злочину, суд визнає обставинами, які помякшують їх відповідальність. Претензій з боку потерпілого до підсудних немає, зважаючи на повернення викраденого майна.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1В, та ОСОБА_6 по справі є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Раніше ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягався, на момент розгляду справи влаштувався на роботу та веде громадський спосіб життя.

ОСОБА_1 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти приватної власності та на момент скоєння злочину, що інкримінується, мав з цього приводу не погашену та не зняту судимість (а.с. 99-106). З цього приводу повторюваність вірно застосована органами досудового слідства при кваліфікації його дій. Зазначене також враховується при призначенні покарання.

Крім того, ОСОБА_1 одружений та має на момент притягнення до кримінальної відповідальності на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 97, 98). ОСОБА_1 працює, отримує постійний заробіток та за місцем роботи характеризується позитивно.

При призначенні покарання також враховано, що ініціатором (підбурювачем) витупив саме ОСОБА_1, а тому останньому слід призначити більш суворе покарання ніж ОСОБА_2

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо вони протягом визначеного іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Таким чином суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_2 у виді позбавлення волі строком 3 роки із застосуванням іспитового строку терміном 1 рік та 6 місяців, а ОСОБА_1 у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 4 місяці із застосуванням іспитового строку терміном в 2 роки, з встановленням обом підсудним обовязків згідно наведених вище пунктів ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення підсудних та попередження скоєння ними нових злочинів.

При вирішенні питання про речові докази (а.с. 44-48), суд враховує вимоги ст. 81 КПК України, на підставі якої останні потрібно залишити в користуванні власника потерпілого ОСОБА_4

Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Судові витрати у справі не встановлені, про них не зазначив і прокурор.

Запобіжний захід (а.с. 50, 107) до набрання вироком законної сили підсудним слід залишити у виді підписки про невиїзд, після набрання вироком законної сили, - слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 322, 323, 324, 328 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_1 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Іспитовий строк ОСОБА_1 рахувати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Іспитовий строк ОСОБА_2 рахувати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

Речові докази по справі: зварювальний апарат «KAISER Turbo-160», перфоратор «BOSCH», шуруповерт «BOSCH», змішувач для душової кабіни «Hansa», та коробку чорного кольору, в якій знаходилася фурнітура для міжкімнатних дверей, та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4, - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_4.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк