КП№ 278/2789/14-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
15 вересня 2015 року Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого барменом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПО Житомирський кооперативний ринок, з середньо-технічною освітою, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
14.03.2014 близько 18-00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на узбіччі автодороги поблизу зупинки громадського транспорту «Зелений бір» поряд із Барашівським дачним масивом, що в Житомирському районі, в ході сварки із ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар кулаком в обличчя, від чого той впав на землю. Не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на умисне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 знову навмисно наніс останньому декілька ударів ногою по тулубу після чого стрибнув колінами в область грудної клітки. В результаті нанесених ударів обвинувачений умисно заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді перелому грудини, перелому 6 ребер ліворуч, крововиливів в перикард, в корінь лівої легені, розрив серця, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та спричинили смерть потерпілого.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується безпосередньо дослідженими в судовом узасіданні доказами, які цілком відповідають вимогам належності та допустимості
Протоколом огляду місця події від 14.03.2015 з участю експерта ОСОБА_7 відповідно до якого труп ОСОБА_4 виявлений на узбіччі проїзної частини на відстані 100 м. від Барашівського дачного масиву та 100 м. від зупинки громадського транспорту «Зелений бір». Труп лежав на спині, на трупу був одяг: фуфайка, куртка із шкірозамінника, светр, сорочка, штани, робочі чоботи.
Поясненнями ОСОБА_5 , який хоча і не визнавав себе винним та вказував, що він не бажав смерті ОСОБА_4 , але не заперечував, що наносив йому удари саме за місцем виявлення трупа останнього. Та не міг пояснити причину розбіжностей в його показаннях на досудовому слідстві з приводу кількості та механізму нанесених ним ударів потерпілому і про наявність неприязних стосунків із ОСОБА_4 . Так ОСОБА_5 визнав, що 14.03.2014 ввечері неподалік зупинки «Зелений бір», керуючи автомобілем, він побачив тітку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 . ОСОБА_5 сказав ОСОБА_8 , щоб сідала в машину. В цей час потерпілий, просунувши голову у вікно, звернувся до обвинуваченого брутальною лайкою. ОСОБА_5 вийшов з машини і дав йому ляпасу правою рукою в обличчя, від чого потерпілий впав, був при тямі, щось бормотів. Потім він вдарив його декілька разів ногою, взутою в тапок (мокасин), та притиснув його коліном і поїхав з ОСОБА_8 в магазин. Вертаючись назад через хвилин 10, вони побачили, як ОСОБА_10 «тягає» ОСОБА_4 , наче у того погано з серцем. Вони з ОСОБА_8 також намагалися допомогти потерпілому: поливали водою, хлопали долонями по обличчю. Обвинувачений поїхав до бабусі викликати швидку, яка приїхала через 15-20 хвилин, а трохи пізніше - міліція. Лікарі швидкої констатували смерть ОСОБА_4 . Обвинувачений також вказував, що потерпілого майже не знав, неприязних стосунків з ним не було. Додав, що ОСОБА_8 вживала спиртні напої, своєю дитиною не займалася. Напередодні, 13 березня, бабуся через маму обвинуваченого прохала, щоб він поговорив з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з приводу вживання ними з тіткою спиртних напоїв. 14.03.2014 ОСОБА_5 від бабусі дізнався, що остання пішла до магазину, а перед цим випивала разом з ОСОБА_11 та з ОСОБА_13 . ОСОБА_9 обвинувачений знав, відносини нормальні. Неподалік від місця пригоди він бачив, як проходила якась жінка з коляскою ( ОСОБА_14 ). У подальшому відмовився показати на місці (з участю експерта) яким чином він наносив удари потерпілому (а.с. 90-91). Під час судових дебатів погодився відшкодувати потерпілим збитки за поховання ОСОБА_4 та спричинену ним моральну шкоду, стверджував, що не чому так сталося..
Адвокат ОСОБА_6 вказувала, що не можна довіряти свідченням ОСОБА_9 , зважаючи на його минуле. Вважає, що смерть потерпілого могла настати як від дій самого ОСОБА_9 , який робив масаж серця, шляхом натискання на груднину, так і від наявних хвороб потерпілого. У судових дебатах зазначили що ані виправдати ані засудити обвинуваченого не можна.
На думку прокурора вина обвинуваченого доведена сукупними доказами, які досліджені в суді. Вказував на непослідовність показаній обвинуваченого як в ході досудового так і судового слідств, а також на те, що зібраними доказами, які збігаються між собою спростовуються доводи сторони захисту.
Пояснення обвинуваченого з приводу нанесення ударів потерпілому спростовуються свідченнями ОСОБА_15 , яка пояснила що 14.03.2014 року вона разом із малолітньою дитиною(в колясці) знаходилась на зупинці громадського транспорту «Зелений бір» поряд із Барашівським дачним масивом, чекала на маршрутку, яка прибуває об 18 25 хв. В цей час вона побачила сутичку біля білого автомобіля «копійка» між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_5 вдарив рукою по обличчю ОСОБА_4 в область скронь від чого той впав на землю. Також свідок бачила, як ОСОБА_5 , присівши, наносив удари ОСОБА_4 , а потім, підвівшись, наніс ще два удари в область грудної клітини. Бійка відбувалась швидко. На місці події свідок бачила ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Останній перебував у нетверезому стані. Згодом ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 поїхали в сторону магазину, а ОСОБА_10 залишився на місці події та намагався надати ОСОБА_4 допомогу. Потім ОСОБА_5 з ОСОБА_8 повернулись та намагались підняти ОСОБА_4 .
Свідченнями ОСОБА_4 про те, що 14.03.2014 ввечері йому повідомили, що на Барашівському мості, вбили його брата. Коли він прибіг до місця події, неподалік зупинки громадського транспорту, була вже міліція, а швидка поїхала. Тіло брата лежало вздовж дороги. Того ж дня ввечері труп брата було доставлено в морг. Наступного дня після проведення експертизи ОСОБА_4 дізнався, що брата вбили. Пояснив, що він був присутнім (в якості статиста) під час проведення слідчого експерименту із свідками з приводу побиття брата. Експеримент проводили із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , були поняті. Останні саме на ньому добровільно показували яким чином ОСОБА_5 наносив удари братові, проводилося фотозйомка. Категорично стверджував, що ОСОБА_10 показав, як обвинувачений двічі стрибнув колінами саме на грудну клітку брата. А ОСОБА_8 показувала, що нібито ОСОБА_5 лише хлопав долонями по обличчю та наносив удари по ногах. Цивільний позов до обвинуваченого не заявляв, у судових дебатах погодився із думкою прокурора щодо запропонованою ними міри покарання.
Показаннями ОСОБА_17 , тітки обвинуваченого, яка підтвердила, що 14.03.2014 зустріла ОСОБА_4 після обіду біля магазину, йшли разом. На зупинці побачили ОСОБА_9 , який також пішов з ними, пройшовши декілька метрів, зустріли обвинуваченого на машині. Той відкрив двері сказав свідку сісти в автомобіль, а сам вийшов з машини та вдарив ОСОБА_18 по обличчю долонею, останній впав, оскільки був п`яний. Потім ОСОБА_19 знову вдарив потерпілого один раз ногою по тулубу. Припускає, що племінник вдарив ОСОБА_4 тому що вважав, що вона вживала з ним спиртні напої. Потім свідок із ОСОБА_5 поїхали до ларька, розвернулися, коли їхали назад побачили, що ОСОБА_10 робив потерпілому масаж серця, вона також намагалася допомогти останньому, поливала водою, хлопала долонями… Викликали швидку з дому бабусі, бо на дорозі не було мобільного зв`язку. Швидка їхала 45-50 хвилин, протягом цього часу потерпілий помер. Не змогла пояснити чому на досудовому слідстві вказувала на наявність неприязнених стосунків між обвинуваченим і потерпілим, з причин вчинення останнім крадіжок. Під час слідчого експерименту свідок показала місце події, та удари, які наносив обвинувачений ОСОБА_4 .
ОСОБА_20 , допитаний як свідок, та який був понятим під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_21 підтвердив, що в протоколі фіксувалося все саме таким чином, як показували останні та фотографувалося. Стверджував, що ОСОБА_10 під час проведення даної слідчої дії був тверезим і добровільно на місце розказав та показав про обставини нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 : спочатку одного удару рукою в обличчя, від чого потерпілий впав на спину, а потім ще двох ударів колінами в область грудної клітини ОСОБА_4 . ОСОБА_10 , бажаючи допомогти останньому, хлопав рукою по його спині та двома поштовхами натискав на груди. ОСОБА_20 також засвідчив що ОСОБА_8 також розказувала і показувала про побиття ОСОБА_4 , підтвердив свої підписи на протоколах.
Інший понятий ОСОБА_22 , під час допиту в суді підтвердив свідчення ОСОБА_20 , надавши аналогічні пояснення.
Показання понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_22 узгоджуються із даними досліджених протоколів проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 , та з ОСОБА_11 за участю експерта СМЄ ОСОБА_23 з фото таблицями до нього (а.с.93- 107). Обставин, які б свідчили про примус до свідків з боку інших осіб під час проведення експерименту не має.
З аналізу наведених доказів вбачається, що удари потерпілому в область грудної клітки наносив ОСОБА_5 .
При судово медичному дослідженні трупа ОСОБА_4 (№ 288 від 14.03.2014) у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому груднини, перелому 6 ребер ліворуч, крововиливів в перікард, в корінь лівої легені, розрив серця та наявність вільної рідкої крові в її порожнині. Дані тілесні ушкодження за механізмом свого утворення складають закриту тупу травму грудної клітини, тобто утворилися за невеликий проміжок часу до настання смерті, що може вимірюватися хвилинами, від контакту із твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею; із значною силою прикладання, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у причинному зв`язку зі смертю. За висновком експерта смерть ОСОБА_4 настала від закритої тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалась переломом грудини та ребер, розривом стінки серці з послідуючим витіканням крові до серцевої сорочки та розривом тампонади серця, що підтверджується гістологічно (а.с. 22-24). У потерпілого були виявлені інші легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на 3-му пальці та 2- ох саден на гомілках, які утворилися в термін від 1 до 3-х діб і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
При проведенні додаткової експертизі перед експертом порушувалися питання щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 з врахуванням показаній безпосередніх очевидців його побиття - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які останні давали під час слідчого експерименту.
Відповідно до додаткового висновку експерта № 697/15 на задній поверхні тулуба ушкоджень виявлено не було. При дослідженні ушкоджень груднини і ребер були виявлені переломи з ознаками викришування. Всі переломи з масивними крововиливами в оточуючі м» які тканини. Експерт ОСОБА_7 який безпосередньо досліджував тілесні ушкодження у потерпілого та брав участь у слідчому експерименті зазначив про можливість настання смерті ОСОБА_4 , за таких обставин, на які вказував свідок ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту 17.03.2014 а саме під час стрибку коліном лівої та правої ноги на грудну клітину. Поряд з цим зазначив, що смерть ОСОБА_4 не могла настати при обставинах, на які вказувала ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту 17.03.2014.
В суді експерт ОСОБА_7 , роз`яснив свій висновок і підтвердив, що виявлені переломи груднини та ребер з ознаками викришування, розрив стінки серця, крововиливи в перікард, беззаперечно доводять про прямий механізм травмуючого предмету зі значною силою прикладання та не характерні для натискання на груднину. Також експерт зазначив, що наявні у ОСОБА_4 зміни в організмі на смерть потерпілого не впливали.
Суд вважає неправдивими твердження ОСОБА_8 , про те, що ОСОБА_5 не наносив удари колінами в область грудної клітини потерпілого, яка намагається допомогти обвинуваченому, як своєму племіннику уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.
Згідно із роз`ясненням, яке міститься у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Таким чином наведені докази в сукупності, з врахуванням кількості і локалізацію поранень спричинених ОСОБА_4 - а саме в область грудної клітки, відсутність у обвинувачення будь якого іншого знаряддя злочину, а також ту обставину, що обвинувачений наносив удари лежачому потерпілому і після цього зупинив його побиття, викликав швидку допомогу тощо вказують, що саме від дій обвинуваченого ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, з причин яких настала смерть останнього. Умисел обвинуваченого був направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, а томк відповідальність обвинуваченого настає за тяжкі ушкодження, які було фактично заподіяні.
Дії обвинуваченого, які виразилися в заподіянні ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не виявлено. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд, в силу ч.2 ст. 66 КК України суд вважає його минуле, а саме: відсутність кримінального переслідування, обвинувачений працює, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Серед злочинів, спричинення смерті людині, становить особливу небезпеку.
При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наведені обставини, що пом`якшують покарання, наявність на утриманні у обвинувачення окрім двох неповнолітніх дітей ще і дружини, яка не працює, а також поведінку потерпілого, який перебував у стані сп`яніння та образив обвинуваченого. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК, його мети, міркування прокурора, потерпілого, ставлення обвинуваченого до своїх дій, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання реального покарання обвинуваченому з ізоляцією від суспільства, але за нижчою межею, встановленої ч.2 ст.121 КК України.
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді семі років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту з залу суду.
Строк відбуття покарання рахувати з часу взяття під вартою, а саме з 15.09.2015 року.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1