Справа № 317/3056/15-к
№/п 1-кп/317/328/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001549 від 18.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охрімівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17 серпня 2015 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ТАТА LPT 613», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Харків-Сімферополь в напрямку м. Харків, на території Запорізького району, Запорізької області.

В цей час, у зустрічному водію ОСОБА_6 напрямку, рухався автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

В якості пасажира в салоні автомобіля «ЗАЗ-1102» знаходився ОСОБА_9 .

В районі 313 км + 300 м, по вищевказаній автодорозі, водій ОСОБА_6 , у зв`язку із зниженням уваги та реакції, а також порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, рухаючись по смузі руху, яка призначена для повороту наліво, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво, внаслідок чого перетнув осьову лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.10.1, р. 33 (дорожній знак 5.17.2), р. 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до яких:

- п. 10.1. «перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- р. 33 Дорожні знаки: 5.17.2 «Напрямок руху по смугах»;

- р. 34 Дорожня розмітка: «1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах…». «Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється…»

Згідно висновків судово-автотехнічної експертизи № 506/15 від 09.09.2015, порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ-1102», ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2751 від 17.09.2015, смерть ОСОБА_9 настала від грубого руйнування голови з відкритими переламами кісток мозкового черепа, відсутністю фрагментів кісток мозкового черепа, розривами твердої мозкової оболонки, розтрощуванням евакуацієй речовини головного мозку, забою нижньою долі лівої легені. Травма голови у ОСОБА_9 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті, утворилися незадовго до настання смерті та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Пошкодження у ОСОБА_9 могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при ударах о виступаючі деталі салону автомобіля.

Обвинувачений вину за ст. 286 ч. 2 КК України визнав у повному обсязі.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України проти такого порядку дослідження доказів не заперечували інші учасники судового провадження.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого, потерпілих і вивчити матеріали кримінального провадження в частині які характеризують особу обвинуваченого.

Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що він відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, моральну шкоду визнає частково у розмірі 80000 грн., іншу частину моральної шкоди на його думку повинна відшкодувати страхова компанія. Крім того обвинувачений пояснив, що він є інвалідом, пенсіонером та має на утриманні двох малолітніх дітей.

В скоєному розкаявся, просив суд не позбавляти його свободи.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що матеріальна шкода повністю відшкодована обвинуваченим, позов в частині відшкодування моральної шкоди підтримує в повному обсязі, просить суд призначити покарання обвинуваченому без позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також пояснила, що матеріальна шкода повністю відшкодована обвинуваченим, позов в частині відшкодування моральної шкоди підтримала в повному обсязі, просить суд призначити покарання обвинуваченому без позбавлення волі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин.

Разом з тим, він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, обвинувачений є інвалідом та пенсіонером, має на утриманні двох малолітніх дітей 2005 року народження та 2014 року народження, тому суд вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання без позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, що спричинило смерть.

При розгляді кримінального провадження судом обвинувачений відшкодував потерпілим матераільну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч гривень) грн., про що потерпілими надано до суду розписку про отримання грошових коштів.

Заявлений цивільний позов, про стягнення моральної шкоди є вмотивованими, підтверджений матеріалами кримінального провадження, але підлягає частковому задоволенню в сумі 80000,00 грн., яку суд вважає розумною та обґрунтованою. зважаючи на майновий стан сторін, тяжкість скоєного злочину та наслідки кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. ст. 1166, 1187, 1194, 1195 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Речовими доказами по кримінальному провадженні визнано автомобіль «ТАТА LPT 613», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Обвинуваченому ОСОБА_6 в ході досудового розслідування міра запобіжного заходу не обиралась. В ході судового розгляду прокурором не заявлялось клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, а також прокурором не наведені підстави та ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо необхідності обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (трьох) років не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 не обиралася.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, що спричинило смерть задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч гривень) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речовий доказ по кримінальному провадженні автомобіль «ТАТА LPT 613», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за приналежністю.
Речовий доказ по кримінальному провадженні автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за приналежністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1