18.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/1301/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000069 за обвинуваченням:
- ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Таранове Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, виховуючого неповнолітнього сина, 2006 року народження, працюючого соціальним працівником Християнської Духовно-благодійної Місії «Злагода», раніше не судимого, зареєстрованого в с. Таранове Васильківського району Дніпропетровської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 01 лютого 2015 року, близько 20.30, керуючи належним йому технічно справним автомобілем «Деу Ланос» д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережній Заводській з боку вул. Метростроївської в напрямку вул. Комунарівської в м. Дніпропетровську.
Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньої розміткою 1.14.1 «Зебра», розташованого в районі електроопори № 583, де знаходилась пішохід ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів до зменшення швидкості та у разі потреби до зупинки, щоб надати дорогу пішоходові, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, не прийняв і, продовжуючи рух, скоїв на неї наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобного перелому зовнішнього мищелку великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки зі зміщенням відламків праворуч; синця передньої внутрішньої та задньої поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки у верхній та середній її третинах, садна тім`яної області, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи вказаним транспортним засобом, не виконав вимоги п. 18.1 ПДР України, відповідно до яких, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винність свою визнав повністю та пояснив, що під час керування транспортним засобом та руху в районі електроопори № 583 по вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську, дійсно допустив наїзд на потерпілу, яка перетинала проїзну частину на пішохідному переходу.
Винність ОСОБА_7 у вчиненому злочині, поряд з його показаннями, підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 01 лютого 2015 року, близько 20.30, коли вона перетинала проїзну частину на пішохідному переході по вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську, на неї був здійснений наїзд автомобілем «Деу Ланос», після чого вона була госпіталізована, -
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 лютого 2015 року зі схемою та фототаблицею до нього, яким зафіксовано місце наїзду на пішохода в районі електроопори № 583 по вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську (Т.1, а.с. 8-16), -
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 лютого 2015 року, з фототаблицею до нього, під час якого потерпіла ОСОБА_5 вказала напрямок свого руху на пішохідному переході (Т.1, а.с. 29-34), -
- висновком судово-медичної експертизи № 603е від 13 лютого 2015 року, за яким, потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобного перелому зовнішнього мищелку великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки зі зміщенням відламків праворуч; синця передньої внутрішньої та задньої поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки у верхній та середній її третинах, садна тім`яної області, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день) (Т.1, а.с. 40-43), -
- висновком судово-автотехнічної експертизи № 70/27-109 від 19 лютого 2015 року, згідно до якого, в дорожній обстановці, яка склалася, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (Т.1, а.с. 50-51).
Аналізуючи докази, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_7 у порушенні ним при керуванні транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який не є тяжким, але разом з тим пов`язаний з явно зневажливим ставленням до правил безпеки дорожнього руху; його каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання; а також дані, що характеризують його особу, а саме, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
З огляду на це, поряд з тим, що покарання ОСОБА_7 , яке відповідає характеру вчиненого діяння, має бути призначене у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, в умовах здійснення контролю за його поведінкою, з призначенням додаткового покарання.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, уточнений під час судового розгляду, про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» у відшкодування заподіяної майнової шкоди 12 712, 43 грн. та у відшкодування заподіяної моральної шкоди 5 000 грн., а також про стягнення з ОСОБА_7 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 195 000 (Т.2, а.с. 21-24, 81-85).
Позовні вимоги у частині відшкодування заподіяної майнової шкоди, яка виразилась у витратах на лікування потерпілої, підтверджуються копіями медичних документів та чеків про відповідні витрати, копії яких долучено до кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Враховуючи наявність у ОСОБА_7 страхового полісу з ПАТ «Страхова компанія «Дніпромед» на період часу з 15 липня 2014 року до 14 липня 2015 року на страхову суму 100 000 грн. (Т.2, а.с. 57), сума заподіяної майнової шкоди підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Дніпромед».
Виходячи з вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, зі страховика підлягає стягненню також моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкода, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Дніпромед» на користь потерпілої у відшкодування заподіяної моральної шкоди підлягає сума у розмірі 635, 63 грн., яка складає 5 відсотків зі страхової виплати у розмірі 12 712, 43 грн.
В даному випадку посилання у позовних вимогах на те, що вказані 5 відсотків моральної шкоди обчислюються зі страхової суми у загальному розмірі 100 000 грн., є безпідставними, оскільки це не є сумою страхової виплати.
Позовні вимоги потерпілої щодо стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 195 000 грн. підлягають частковому задоволенню, так як внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла перенесла фізичний біль, на тривалий час порушено її звичний життєвий уклад та заподіяно суттєві незручності в її пересуванні та для її повноцінного життя, що дійсно обумовило наявність у неї душевних страждань та заподіяння їй моральної шкоди.
Разом з тим, відповідною глибині душевних страждань потерпілої судом визнається сума моральної шкоди у розмірі 60 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого, а в іншій частині позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими через завишення розміру вказаної суми.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
П Р И С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину, своєю поведінкою виправдає надану йому довіру та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 3-4 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_5 з ПАТ «Страхова компанія «Дніпромед»:
- у відшкодування заподіяної майнової шкоди 12 712 (дванадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень 43 коп;
- у відшкодування заподіяної моральної шкоди 635 (шістсот тридцять п`ять) гривень 63 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 60 (шістдесят тисяч) гривень.
В іншій частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1