Справа №11-456/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня 23 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого: Лугового МЛ.,

суддів: Крамаренка В.І., Моїсеєнко Т.М.,

з участю прокурора: Ворфоломеєвої Н.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 на вирок Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 8 липня 2010р.

яким ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, уроженець м. Суми, мешканець с. Степанівна Сумського району Сумської області, раніше не судимого,

засуджений за ст. 191 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП Баядера у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди - 76000 гривень.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 81 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за вчинення злочину за слідуючих обставин.

Так, згідно наказу № 43 він був призначений на посаду торгівельного відділу збуту Бази приватного підприємства Баядера розташованого в м. Суми, вул. Кіровоградська,2, а зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 яке здійснює оптову торгівельну діяльність алкогольними напоями шляхом укладення договорів поставок з субєктами підприємницької діяльності котрі мають ліцензії на роздрібну торгівлю. На підставі доручення та згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 1.09.2006 року ОСОБА_3 зобовязаний був контролювати доставку продукції в торгові точки у встановлені строки, проводити інкасацію коштів за поставлений товар та виконувати інші

обовязки, а й отримувати готівкові кошти в рахунок оплати поставленої продукції та забезпечувати збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Усвідомлюючи, що в його веденні знаходяться готівкові кошти ПП Баядера та переслідуючи корисливу мету і маючи єдиний умисел на привласнення коштів шляхом невнесення після отримання їх від покупців в касу, ОСОБА_3 протягом грудня 2009р. - лютого 2010 року привласнених їх у великих розмірах.

Так, отримавши від підприємця ОСОБА_4 в рахунок оплати:

30.12.2009 року - 4280грн. 53 коп.; 5.01.2010 року - 2335грн. 69коп.;

20.01.2010 року - 1871грн. 71 коп.; 25.01.2010 року - 1094 грн. 17 коп.;

25.01.2010 року - 1483 грн. 71 коп.; 2.02.2010 року - 2508 грн. 63 коп.; а всього вказаний період 13574 гривні 43 коп., ОСОБА_3 їх по касі ПП Баядера не оприбуткував, а привласнив, створивши нестачу, а у підприємця фіктивну дебіторську заборгованість.

ОСОБА_3 отримавши у підприємця ОСОБА_5: 17.12.2009 рок> - 691 грн. 70коп.; 19.01.2010 року-2610 грн. 07 коп.; 28.01.2010 року- 3448грн. 66 коп.; 24.02.2010 року - 3840 гривень; 24.02.2010 року - 799 гривень 20 коп., а всього заданий період 11389 гривень 63 коп. привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, створивши тим самим нестачу, а у підприємця фіктивну дебіторську заборгованість.

Діючи систематично за розробленою схемою ОСОБА_3 отримавши від підприємця ОСОБА_6 в рахунок оплати: 22.01.2010 року - 2215 гривень 86 коп. привласнив їх та розпорядився на власний розсуд.

Отримавши від підприємця ОСОБА_7 готівкою в рахунок оплати: 30.12.2009 року - 2409 грн. 84 коп.; 4.01.2010 року - 15430 грн. 98 коп.; 5.02.2010 року - 1491 грн. 96 коп.; 5.02.2010 року - 1998 грн. 72 коп.;

6.02.2010 року-27 грн. 12 коп.; 6.02.2010 року- 1136 грн. 52 коп.; 6.02.2010 року - 1267 грн. 80 коп.; 6.02.2010 року-650 грн. 40 коп.; 12.02.2010 року- 2066 грн. 76 коп., а всього на загальну суму 26480 грн. 10 коп., ОСОБА_3 їх привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Діючи з єдиним умислом на незаконне збагачення ОСОБА_3 отримавши від бухгалтера ПКП Приток в рахунок оплати: 16.01.2010 року - 1620 грн.; 31.01.2010 року-2510 грн. 34 коп.; 22.01.2010 року - 1992 грн. 78 коп.; 31.01.2010 року - 8032 гривні 68 коп.; 27.01.2010 року - 1000 гривень; 4.02.2010 року - 518 грн. 70 коп.; 6.02.2010 року - 6346 грн. 02 коп.;

22.02.2010 року - 4520 грн. 40 коп.; 28.02.2010 року - 2025 гривень;

28.02.2010 року - 5699 грн. 40 коп., а всього за період грудня 2009 року - лютого 2010 року - 34265 гривень 80 коп. привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, створивши по касі ПП Баядера нестачу, а по ПКП Приток фіктивну дебіторську заборгованість.

Всього за період з грудня 2009 року по лютий 2010 року ОСОБА_3М діючи з єдиним умислом і корисливою метою, шляхом невнесення підзвітних грошових коштів в касу База ПП Баядера привласнив кошти вказаного підприємства на загальну суму 87925 гривень 83 копійок.

В апеляції захисник ОСОБА_2, в інтересах засудженого ОСОБА_3, вказує, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не засуджувався, характеризується позитивно, сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків від його дій не настало, частково відшкодував заподіяну шкоду, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, але суд призначаючи йому міру покарання не врахував всі ці обставини призначив надто суворе покарання. Тому вона прохає вирок суду відносно ОСОБА_3 змінити помякшити йому покарання застосувавши вимоги ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора Ворфоломеєвої Н.П. яка вважала вирок суду законним та обгрунтованим, а апеляцію такою що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Викладені у вироку суду висновки, щодо доведеності вини засудженого у скоєнні злочину за вказаних обставин підтверджені зібраними у справі та перевіреними в суді доказами і в апеляції захисника ОСОБА_2 не оспорюються, як і кваліфікація злочинних дій ОСОБА_3 за ст. 191 ч. 4 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_3 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин, без призначення додаткового покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, помякшуючих покарання обставин, в тому числі і тих на які посилається захисник в апеляції.

Тому колегія суддів не знаходячи підстав для задоволення апеляції захисника ОСОБА_2, вважає, що засудженому ОСОБА_3 призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 8 липня 2010 року відносно ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Головуючий: Луговий М.Г.,

Судді: Крамаренко В.І., Моїсеєнко Т.М.,