Провадження 1-кп/168/1/16
Справа № 168/730/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:
14.08.2015 р. близько 19.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з магазином «Корчма», що знаходиться в с.Любохини Старовижівського району на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 удари кулаками рук в область голови, обличчя, лівої руки, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді множинних синців волосистої частини голови, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, гематоми на обличчі та лівого плеча, рани нижньої губи та патологічна рухливість 31 та 32 зубів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав частково, пояснив, що 14.08.2015 р. в ході суперечки з потерпілим умисно наніс йому два удари кулаком лівої руки: в область губи і в голову. У момент нанесення ударів потерпілий сидів за кермом свого автомобіля, вікно біля водія було опущене, через яке, він вдарив потерпілого, однак жодних інших ударів потерпілому не наносив. Вважає, що інші ушкодження потерпілий міг отримати внаслідок того, що ухилився від ударів і внаслідок чого сам вдарився об салон автомобіля. Крім того, отримані потерпілим ушкодження не могли спричинити короткочасний розлад здоров`я. Просить призначити йому покарання відповідно до закону. Його дії були спровоковані неправомірною поведінкою потерпілого. Цивільного позову не визнав.

Факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, крім часткового визнання вини, підтверджується дослідженими доказами:

2

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 14.08.2015 р. він перебував біля магазину Корчма в с.Любохини, сидів на сидінні водія свого автомобіля. Підійшов ОСОБА_4 і через відчинене вікно біля водія наніс йому безліч ударів кулаками рук, в область голови, обличчя, носа, губи, рук, порвав футболку, в яку він був одягнений. Просить засудити обвинуваченого до покарання у виді громадських робіт;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 про те, що він перебував в салоні автомобіля потерпілого ОСОБА_6 , сидів на передньому пасажирському сидінні, коли ОСОБА_4 підійшов до автомобіля і через вікно, яке було опущене, наніс ОСОБА_6 удари руками в область голови і обличчя, кількість ударів становила понад 10 чи 20;

-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_6 повідомив про нанесення йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та витягом з ЄРДР;
-висновком експерта № 164 від 17.08.2015 р., згідно з яким в ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних синців волосистої частини голови легких тілесних ушкоджень, гематоми на обличчі справа і зліва, гематоми лівого плеча, рани нижньої губи, патологічна рухливість 31 та 32 зубів легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів кулаками людини;

-протоколом слідчого експерименту, згідно з яким обвинувачений вказав, що наніс удари потерпілому, коли останній сидів в салоні автомобіля.

Вказані докази узгоджуються між собою і є належними і допустимими.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений наніс лише два удари потерпілому спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , та висновком експерта № 164 щодо кількості і локалізації тілесних ушкоджень.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що за результатами огляду потерпілого від 14.08.2015 р. - в день події, не було виявлено тілесних ушкоджень, що мали наслідком короткочасний розлад здоров`я, а також є розбіжності щодо переліку отриманих тілесних ушкоджень, що вказані в медичній книжці потерпілого і у висновку.

Так, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснив, що для проведення експертизи йому було надано зокрема матеріали медичної документації потерпілого, де було вказано перелік тілесних ушкоджень потерпілого, серед цих ушкоджень ушкодженнями, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я зокрема є підшкірна гематома. Таке тілесне ушкодження є таким, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я. Крім того, він особисто оглянув потерпілого і в ході огляду виявлені й інші тілесні ушкодження, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я гематоми, рани нижньої губи, патологічна рухливість зубів. Давність їх утворення відповідає часу, вказаному в постанові про проведення експертизи. При цьому зазначив, що висновок судово-медичного експерта є більш повним і точним, в порівнянні з оглядом лікаря в лікарні. Також, для виявлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень в цьому випадку йому достатньо було оглянути потерпілого, наявність медичної документації не є обов`язковою і на його висновок не впливає. Крім того, ряд тілесних ушкоджень може проявитись не відразу після їх отримання, а через певний час.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки він шляхом нанесення ударів кулаками рук умисно заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є часткове визнання вини, сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, обставини справи, особу винного, який характеризується за місцем проживання позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в

3

нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є підприємцем, враховуючи його матеріальний стан, суд приходить до висновку, про необхідність призначення йому найменш суворого покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Позов мотивує тим, що діями обвинуваченого йому завдано тілесні ушкодження, а отже і майнову шкоду, оскільки він затратив кошти в сумі 20 000 грн. на лікування та на придбання медичних препаратів, потребує проведення хірургічної операції, вартість якої становить 9000 грн., а в разі встановлення пластини 20 000 грн. Просить також стягнути 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в перенесених ним моральних і фізичних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях і спогадах, насторозі, тривозі, психологічному дискомфорті, погіршенні сну, образі і обуренні, він пережив стрес в момент нанесення ударів, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень не може нормально дихати і не відчуває запахів.

У судовому засіданні потерпілий позов підтримав, пояснив, що розмір відшкодування компенсації моральної шкоди визначив, виходячи з тих переживань і страждань, які переніс, документів або висновків на її обґрунтування не має. Розмір майнової шкоди визначив приблизно в сумі 20 000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений цивільного позову не визнав, пояснив, що отримані потерпілим тілесні ушкодження не могли бути настільки серйозними, вважає, вартість лікування завищеною, потерпілий не підтвердив документально понесені ним витрати. Перелому носа потерпілий не отримував. Просить в позові відмовити.

Захисник ОСОБА_5 вважає позов безпідставним, не підтвердженим належними доказами, чеки про придбання ліків не містять дати, немає доказів, що всі придбані препарати йому призначались, а також вважає, що потерпілий не довів причинний зв`язок між тілесними ушкодженням і отриманим лікуванням. Звертає увагу суду, що потерпілий звернувся за медичною допомогою лише через три місяці після подій. Також просить відмовити в відшкодуванні моральної шкоди, як необґрунтованої та врахувати, що дії обвинуваченого спричинені поведінкою самого потерпілого.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали позову приходить до висновку, що цивільний позов слід задовольнити частково.

Суд розглядає цивільний позов у межах заявлених позовних вимог (ч. 5 ст. 128 КПК, ст.10-11, 60 ЦПК України) і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, особою яка її завдала, і така шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні.

Суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. Суд, сприяючи сторонам в реалізації їхніх процесуальних прав, роз`яснював обов`язок довести обставини, на які вони посилаються як на підставу вимог і заперечень. Згідно зі ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

4

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач на підтвердження позовних вимог, як докази надав чеки на придбання ліків, листок непрацездатності, виписку, з яких вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.73,74). Однак, у порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивач, посилаючись на отримані душевні і моральні страждання, не надав жодних висновків відповідних спеціалістів, які могли підтвердити чи спростувати глибину моральних страждань на відшкодування яких слід стягнути саме 50 000 грн.

У пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено зокрема про те, що позивач має навести у заяві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, і що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначивши розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в судовому рішенні відповідні мотиви.

Проте достатніх обґрунтувань розміру відшкодування моральної шкоди та критеріїв визначення її розміру не наведено ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, тому суд виходить із наявних у справі матеріалів.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з огляду на наведені обставини, поведінку обвинуваченого і потерпілого, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого 500 грн.

Також суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди в розмірі 20 000 грн. Позивач стверджує, що приблизно таку суму коштів витратив на придбання ліків для лікування, яке він проходив внаслідок отриманих від обвинуваченого тілесних ушкоджень, однак ця сума визначена ним приблизно.

Згідно з випискою з медичної карти хворого (а.с.74) потерпілий перебував на лікуванні з приводу викривлення носової переділки, хронічний вазомоторний риніт. Однак позивач не надав суду доказів, що таке лікування проходив саме внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 14.08.2015 р., у даній ним медичній картці (а.с.45-47) і в висновку експерта про отримання такого ушкодження не зазначено.

Таким чином, позивач не надав доказів, що б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та завданою потерпілому майновою шкодою в такому обсязі. Крім того, позивач представив чеки про придбання медичних препаратів, засобів гігієни та інших товарів на підтвердження позовних вимог. Однак, позивач не довів, що всі ці препарати і саме такі препарати були йому призначені, як і не довів факту лікування препаратами, вказаними в чеках і доказів їх придбання саме ним.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

5

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 500 (п`ятсот) грн.. на відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1