Справа №1-71/10 03.06.2010 14.09.2015
03 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора: ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2010 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, громадянин України, раніше судимий:
1) 29.04.2003 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
2) 23.02.2004 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 22.11.2007 року за відбуттям строку покарання;
3) 01.06.2009 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 395 КК України на 3 місяці арешту;
4) 28.10.2009 року тим же судом за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
-засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироками Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2009 року, від 28.10.2009 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців.
Постановлено стягнути:
- з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1268 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди;
- з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку 1240 грн. на
користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Цим же вироком був засуджений ОСОБА_8 , яким апеляція не подавалася.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджений за те, що у листопаді 2008 року близько о 08 годині 00 хвилин він, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , повторно таємно викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму 1268 грн.
20.03.2009 року близько о 22 годині 30 хвилин біля буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , зламавши замок дверцят мікроавтобусу «Mersedes Benz 208D» за допомогою ножиців, повторно таємно викрав майно ОСОБА_5 на загальну суму 1000 грн.;
В своїй апеляції засуджений ОСОБА_6 вказує на допущені судом порушення закону при призначенні покарання, а саме те, що суд не врахував вирок по іншій справі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який просив пом`якшити призначене йому покарання, думку прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , які вважають апеляцію засудженого ОСОБА_6 необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, що як і кваліфікація за ч.2 ст. 185 КК України апелянтом не оспорюються.
При визначенні покарання ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості; дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий за корисливі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо; обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що суд, виконавши вимоги ст. 65 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім цього, суд врахував те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинений ним до постановлення двох вироків Заводського районного суду м. Миколаєва від 1.06.2009 року, від 28.10.2009 року і призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у відповідності із вимогами ст.70 КК України.
Тому безпідставні доводи засудженого ОСОБА_6 про неврахування судом вказаних вироків при призначенні остаточного покарання.
Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 , про що просив апелянт, колегія суддів не вбачає.
З огляду на наведене апеляція засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню, а вирок суду є законним, який слід залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2010 року у відношенні ОСОБА_6 - без зміни.
Судді: