ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/52/16-к
провадження № 1-кп/753/267/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 8 грудня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 8 листопада 2015 року, перебуваючи біля входу відділення приміщення «Приват Банк» по вул. Анни Ахматової, 5 в м. Києві, повторно таємно викрав майно, а саме камеру відео спостереження «HIKVISION», належну ПАТ «Приват банк», вартістю 220 грн. 32 коп. (без ПДВ), після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 8 листопада 2015 року у вечірній час, біля 21 год., перебуваючи по вул. А. Ахматової, викрав відео камеру, належну ПАТ «Приват банк» та пішов додому, але пізніше був затриманий працівниками міліції.
Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю відшкодував, завдані ним збитки та просив не позбавляти його волі, надавши ще один шанс на виправлення.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та представник потерпілого також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд, ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, те, що відповідно до вимог ст. 12 КК України він відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий аналогічний умисний злочин, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, не працює, думку представника потерпілого, який вказав про відсутність претензій до обвинуваченого, але щодо міри покарання підтримав думку прокурора, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Також, відповідно до вимог ст. 71 КК України, ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за сукупністю вироків, оскільки останній вчинив новий злочин, до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, як про це просив останній, суд не вбачає, оскільки виправлення ОСОБА_3 , ураховуючи викладене, а також те, що останній вперто не бажає стати на шлях виправлення та вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, можливо лише за умови його ізоляції від суспільства.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_3 даним вироком частково приєднати невідбуту ним частину покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року, і остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, після вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі, а саме: камеру відео спостереження «HIKVISION», яка знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві, - залишити у власності ПАТ «Приват банк»; 1 CD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя