Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/961/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда матеріали кримінального провадження № 0000413 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області, освіта середня спеціальна, українець, громадянин України, не одружений, утриманців не має, не працюючий, проживаючого: АДРЕСА_1 , такий, що не має судимості,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

В порядку задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 17 322,50 грн. матеріальної шкоди і 50 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 10 132,80 грн. судових витрат за проведення експертиз.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення замаху на умисне вбивство, за таких обставин.

27 червня 2014 року близько 12 год. до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , прийшли його знайомі жителі с. Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За надані ОСОБА_11 гроші у сумі 50 грн., ОСОБА_8 придбав у місцевому магазині одну пляшку горілки ємкістю 0,5 л., яку у подальшому він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на подвір`ї власного домоволодіння і випили. Через випите спиртне ОСОБА_9 стало зле і вона попросилась у ОСОБА_8 піти до будівлі його старого будинку, який розташований на території цього ж домоволодіння та лягти відпочити, на що ОСОБА_8 погодився. Відпочивши деякий час ОСОБА_9 вийшла із будинку на двір, однак на подвір`ї був лише ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 вже не було. Коли ОСОБА_9 присіла на лавку біля імпровізованого столу, де вони перед цим вживали спиртне, то ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, почав у грубій формі приставати до неї пропонуючи їй вступити з ним у статеві зносини і чіпати її за ноги. На зауваження ОСОБА_9 припинити свої дії ОСОБА_8 не відреагував, а нахилившись до ОСОБА_9 спробував схопити її за ноги. У відповідь ОСОБА_9 рукою штовхнула ОСОБА_8 в обличчя, при цьому спричинивши йому садно в області верхньої губи, та вставши з лавки спробувала втекти від ОСОБА_8 у напрямку садка. Відмова ОСОБА_9 сильно обурили ОСОБА_8 і він розлютившись схопив із стола кухонного ножа, що використовувався для нарізки їжі, побіг за ОСОБА_9 . Підбігши до неї ззаду ОСОБА_8 схопив ОСОБА_9 лівою рукою ззаду за шию, попередньо нанісши удар лівою рукою в ліву сторону голови ОСОБА_12 , та приставив їй до шиї вищевказаний ніж, який тримав у правій руці. У подальшому ОСОБА_8 тримаючи ОСОБА_9 ззаду лівою рукою за шию, а правою рукою тримаючи ніж лезом біля горла ОСОБА_9 потягнув її у напрямку входу до старого будинку. Завівши таким чином ОСОБА_9 до коридору старого будинку ОСОБА_8 будучи розлюченим через спробу втечі ОСОБА_9 та її пручання, діючи умисно, маючи намір на заподіяння смерті ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи медичну освіту та знання анатомії людини, наніс ОСОБА_9 удар ножем у життєво важливий орган - ліву передню частину шиї, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді пошкодження трахеї повним її розтином і пошкодження лівого грудинно-ключично сосковидного м`язу. У подальшому реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння смерті ОСОБА_9 . ОСОБА_8 наніс їй ще не менше десяти ударів ножем у життєво важливі органи - живіт та грудну клітину ліворуч, а також ліве передпліччя, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з пошкодженням брижейки сигмовидної кишки, проникаючого пошкодження грудної клітини ліворуч з пошкодженням легені, множинних колотих ран лівого передпліччя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 63 від 03.07.2014 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент їх спричинення.

У подальшому ОСОБА_8 розуміючи що вчинив всі необхідні дії на вбивство потерпілої, для створення свого алібі, про вказаний факт повідомив своїй сусідці ОСОБА_14 , яка про дану подію повідомила до правоохоронних органів та лікарні. У результаті госпіталізації ОСОБА_9 та надання їй своєчасної екстреної медичної допомоги життя потерпілої було врятоване, таким чином ОСОБА_8 не довів намір на вбивство до кінця по причині незалежної від його волі.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що при ухваленні вироку судом першої інстанції не взято до уваги первинні покази потерпілої ОСОБА_9 (Т.1 а.п. 95), яка під час досудового розслідування показала, що не пам`ятає обставини скоєння злочину та під час судового розгляду також показала, що не пам`ятає всіх обставин, при цьому, вимагала щоб ОСОБА_8 сплатив їй кошти за лікування і вона не буде мати претензій до нього. Разом з тим, апелянт вказує, що проігноровані свідчення ОСОБА_8 , який злочин щодо потерпілої не вчиняв, а навпаки намагався, як бувший працівник медичної установи, надати потерпілій першу медичну допомогу. Крім того, захисник зазначає, що залишені поза увагою покази наступних свідків: ОСОБА_15 , яка повідомила, що ОСОБА_8 приходив до неї по допомогу, так як не міг викликати з власного телефону швидку та допомогу та органи міліції; ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , які охарактеризували обвинуваченого виключно з позитивної сторони; ОСОБА_17 який показав, що бачив обвинуваченого не з тим ножем, який був оглянутий, як речовий доказ. Разом з тим, вказує, що не була викликана та допитана донька ОСОБА_8 ОСОБА_18 . Також, адвокат вказує, що не взято до уваги факт, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повертався прокурору для усунення недоліків, при цьому, змінений обвинувальний акт повторно направлений з тими ж порушеннями, чим допущено порушення вимог кримінального процесуального закону.
В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України , за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченим ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, кваліфікувавши його дії, як незакінчений замах на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні заподіянні смерті іншій людині.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції свою вину в інкримінуємому злочині не визнав та пояснював, що він дійсно 27 червня 2014 року близько 12 год. в своєму домоволодінні, яке розташоване в АДРЕСА_1 розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який потім кудись пішов. Потерпілу він виявив у себе в старій будівлі з тілесними ушкодженнями в області шиї, при цьому хотів надати медичну допомогу. Категорично заперечує, що заподіяв потерпілій тілесні ушкодження.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведена сукупністю здобутих під час досудового розслідування та в суді першої інстанції доказів, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими суду першої інстанції, з яких вбачається, що 27 червня 2014 року близько 12 год. в домоволодінні ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , вони розпивали спиртні напої. Також був ОСОБА_20 , який потім пішов. Через деякий час Яковено запропонував їй вступити в статеві відносини і коли вона відмовила та просила припинити свої дії ОСОБА_8 не реагував і розлютившись почав заштовхувати її в стару будівлю. В цей момент вона відчула, що з шиї пішла сильно кров від чого знепритомніла. Вона категорична стверджує, що ОСОБА_21 наніс їй удар ножем у ліву передню частину шиї, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді пошкодження трахеї повним її розтином і пошкодження лівого грудинно-ключично сосковидного м`язу, їй також нанесено ще не менше десяти ударів ножем у живіт та грудну клітину ліворуч, а також ліве передпліччя, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження і вона тривалий час знаходилась на лікуванні. Як наносились інші тілесні ушкодження не пам`ятає, оскільки втратила свідомість.

- пказаннями свідка ОСОБА_10 , наданими суду першої інстанції, з яких вбачається, що 27 червня 2014 року близько 12 год. в домоволодіння ОСОБА_21 він з господарем та ОСОБА_22 розпивали спиртні напої, після чого він пішов до себе додому. Через деякий час довідався, що ОСОБА_21 наніс ОСОБА_22 тілесні ушкодження.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими суду першої інстанції, з яких вбачається, що 27 червня 2014 року в другій половині дня до неї додому прийшов її сусід ОСОБА_21 , запропонував зайти до себе додому та просив у неї циганську голку. Коли вона зайшла до будівлі то побачила на ліжку жінку у якої в області шиї було сильне тілесне пошкодження та була кров. Вона одразу викликала працівників міліції.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду першої інстанції пояснив, що 27 червня 2014 року він був запрошений працівниками міліції до будинку ОСОБА_21 в якості понятого. При огляді місця події біля дверей будівлі був виявлений кухонний ніж та сліди бурого кольору схожого на кров.

- показаннями свідка ОСОБА_23 , наданими суду першої інстанції, з яких вбачається, що він працює лікарем-хірургом в Ульяновській ЦРЛ. 27 червня 2014 року він як лікар оперував потерпілу ОСОБА_22 і у неї він виявив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаних травм з пошкодження трахеї повним її розтином і пошкодження лівого грудинно-ключично сосковидного м`язу, великої кількості, не менше десяти проникаючих поранень в області живота та грудної клітини ліворуч, а також лівого передпліччя. Потерпілій була надана медична допомога.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який суду першої інстанції пояснив, що працює фельдшером. 27 червня 2014 року він на виклик доставив потерпілу ОСОБА_22 до Гайворонської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями у вигляді колото-різаної травми в області шиї.

При цьому, достовірність показань потерпілої, вищевказаних свідків не викликає сумніву і у колегії суддів, оскільки вони є постійними, послідовними і повністю узгоджуються з іншими наведеними у вироку доказами, зокрема, з протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , з висновком судово - медичної експертизи № 63 від 03.07.2014 року, з додатковим висновком судово-медичної експертизи №109 від 25.08.2014 року.

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується належними та допустимими письмовими доказами:

речовими доказами, а саме ножем, який 27.06.2014 року було виявлено та вилучено з будинку обвинуваченого ОСОБА_8 , яким обвинувачений заподіяв ножові поранення потерпілій ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події домоволодіння ОСОБА_8 від 27.06.2014 року в ході якого виявлено ніж та сліди крові;

- висновком судово-медичної експертизи № 63 від 03.07.2014 року, відповідно до якого на тілі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді пошкодження трахеї повним її розтином і пошкодження лівого грудинно-ключично сосковидного м`язу, проникаючої рани живота з пошкодженням брижейки сигмовидної кишки, проникаючого пошкодження грудної клітини ліворуч з пошкодженням легені, множинних колотих ран лівого передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент їх спричинення;

- висновком судово-медичної експертизи № 63 від 02.07.2014 року, відповідно до якого на тілі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді садна верхньої губи з права;

- висновком експертизи № 611 від 11.08.2014 року, відповідно до якого клітини піднігтьового вмісту зрізів нігтів лівої та правої руки ОСОБА_9 походять від самої потерпілої ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи № 610 від 30.07.2014 року, відповідно до якого генетичні ознаки клітини піднігтьового вмісту зрізів нігтів з обох рук підозрюваного ОСОБА_8 є змішаними, збігаються між собою і містять генетичні ознаки, які визначені у зразках крові потерпілої ОСОБА_9 та самого ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи № 609 від 11.08.2014 року, відповідно до якого кров та клітини на ножі походять від потерпілої ОСОБА_9 ;

- висновком експертизи № 516 від 14.07.2014 року, відповідно до якого кров на одязі потерпілої ОСОБА_9 може належати самій потерпілій, проте не виключена можливість присутності крові підозрюваного ОСОБА_25

- висновком експертизи № 517 від 14.07.2014 року, відповідно до якого кров на куртці підозрюваного ОСОБА_8 може належати самій потерпілій, проте не виключена можливість присутності крові підозрюваного ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи № 105 від 20.08.2014 року, відповідно до якого пошкодження на тілі ОСОБА_8 могли виникнути від подряпин нігтями рук;

- протоколом слідчого експерименту від 23.08.2014 року , з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 на місці пригоди показала та підтвердила обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 ;

- протоколом слідчого експерименту від 25.08.2014 року , з якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 на місці пригоди показав де розпивали спиртні напої разом із потерпілою та показав, де виявив ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями та намагався надавати допомогу потерпілій;

- висновком судово-медичної експертизи, з гідно якого тілесні ушкодження на тілі потерпілої ОСОБА_9 могли утворитися за обставин, на які вона вказала при проведенні з нею слідчого експерименту 23.08.2014 року;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 37722.07.2014 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення, ОСОБА_8 слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оцінені судом, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні незакінченого замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині доведена повністю, а його дії за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно районним судом.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Апеляційні доводи захисника, що при ухваленні вироку судом першої інстанції не взято до уваги первинні покази потерпілої ОСОБА_9 (Т.1 а.п. 95), яка під час досудового розслідування показала, що не пам`ятає обставини скоєння злочину та під час судового розгляду також показала, що не пам`ятає всіх обставин, при цьому, вимагала щоб ОСОБА_8 сплатив їй кошти за лікування і вона не буде мати претензій до нього, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Положеннями частини 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що саме ОСОБА_8 примушував її вступити у статеві зносини, при цьому, після того, як потерпіла відмовилася, вчинив замах на її вбивство.
Доводи апелянта про те, що проігноровані свідчення ОСОБА_8 , який злочин щодо потерпілої не вчиняв, а навпаки намагався, як бувший працівник медичної установи, надати потерпілій першу медичну допомогу, колегія суддів оцінює критично, оскільки вбачає, що дані свідчення є не що інше, як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується належними та допустимими доказами, які зібрані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, внаслідок чого, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому, врахувавши не тільки письмові докази, а й показання потерпілої , які вона давала в ході судового розгляду та в ході слідчого експерименту від 23.08.2014 року , де вона на місці події в домоволодінні обвинуваченого, в присутності понятих, детально та послідовно показала про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ; свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які викликалися і були допитані у судових засіданнях, що підтверджується технічним носієм та журналами судових засідань.

Колегія суддів погоджується з критичною оцінкою суду першої інстанції показам обвинуваченого про те, що він не завдавав потерпілій тілесних ушкоджень з метою позбавлення її життя, оскільки безпосередній учасник події - потерпіла ОСОБА_9 прямо вказала на ОСОБА_8 , як на особу, яка завдала їй при допомозі кухонного ножа тілесних ушкоджень, та висновком , що локалізація та вибір знаряддя злочину доказує, що обвинувачений, наносячи удар ножем в життєво важливий орган мав прямий умисел на позбавлення потерпілої ОСОБА_9 життя, але не довів намір на вбивство до кінця по причині незалежної від його волі, оскільки потерпілій була надана своєчасно медична допомога.
Апеляційні твердження захисника про те, що залишені поза увагою покази наступних свідків:
- ОСОБА_15 , яка повідомила, що ОСОБА_8 приходив до неї по допомогу, так як не міг викликати з власного телефону швидку та допомогу та органи міліції, спростовуються матеріалами кримінального провадження з яких вбачається, що свідок ОСОБА_15 показала під час судового розгляду, що вона, після відвідування помешкання де знаходилися потерпіла, за власною ініціативою викликала швидку допомогу та міліцію;
- ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , які охарактеризували обвинуваченого виключно з позитивної сторони, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки дані покази жодним чином не зменшують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення;
- ОСОБА_17 , який показав, що бачив обвинуваченого не з тим ножем, який був оглянутий, як речовий доказ, колегія суддів вважає, що вказані доводи жодним чином не спростовують вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, оскільки на території домоволодіння обвинуваченого було знайдено ніж, яким було заподіяно ножові поранення потерпілій ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що не була викликана та допитана донька ОСОБА_8 ОСОБА_18 , на думку колегії суддів, спростовуються наступним.
Відповідно до положень п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України засадами кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тобто, у сторони захисту була можливість забезпечити участь дочки ОСОБА_8 ОСОБА_18 у даному кримінальному провадженні у якості свідка.
При цьому, захисник не скористався своїм правом на виклик та допит в суді першої інстанції у якості свідка дочки обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_18 , внаслідок чого, колегія суддів позбавлена можливості викликати та допитати вказану особу у якості свідка.
Посилання адвоката на те, що не взято до уваги факт, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повертався прокурору для усунення недоліків, при цьому, змінений обвинувальний акт повторно направлений з тими ж порушеннями, чим допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів визнає безпідставними, з наступних підстав.
Положеннями ч. 2 ст. 314 КПК України передбачено, що підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342 - 345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового засідання 20.01.2015 року, головуючим, при з`ясуванні думки учасників кримінального провадження щодо можливості призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, захисник не заперечував та вважав за можливе перейти до розгляду по суті, при цьому, не заявивши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, докази у даному кримінальному провадженні отримані відповідно до вимог кримінального процесуального закону , є належними та допустимими та такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
З урахуванням вищезазначеного, підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, та не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2015 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4