АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/298/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 9 січня 2014 року-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тавда, Свердловської області, Россія, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що явилися предметом контрабанди, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Як встановив суд, ОСОБА_7 , реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, з метою переміщення на територію Російської Федерації особливо небезпечного наркотичного засобу - каннабісу, який він 13 листопада 2013 року придбав для власного застосування, шляхом особистого збирання дикорослої рослини коноплі за місцем проживання, який потім помістив у особистих речах.

Після цього 15 листопада 2013 року о 15 годині 35 хвилині ОСОБА_7 на залізничному вокзалі «Сімферополь» відповідно до проїзного документу се рії XX № 946717 здійснив посадку на місце № 51 вагону № 07 потягу № 030 сполученням «Сімферополь - Москва», продовжуючи при цьому зберігати в своїх речах незаконно придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та направився до міста Москви Російської Федерації. Під час слідування потягом вказаний наркотичний засіб він розмістив в особистих речах, в кишені брюк, які поклав на свою сумку, яка знаходилась у рундуці під місцем № 51.

16 листопада 2013 року приблизно о 00 годин 45 хвилин в зоні діяльності митного посту «Харків-Пасажирський» Харківської митниці Міндоходів під час митно- прикордонного контролю пасажирів, які від`їжджали з митної території України до Російської Федерації згідно встановленого порядку, було проведено їх усне декларування. В ході усного декларування ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, та, усвідомлюючи, що незаконно переміщує з собою особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, приховуючи від співробітників митниці той факт, що переміщує через митний кордон України вищевказаний наркотичний засіб, усно заявив про відсутність у нього предметів, заборонених до переміщення через митний кордон України, у тому числі наркотичних засобів. Таким чином він здійснив всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення-злочину до кінця.

Однак, в подальшому злочинні дії ОСОБА_7 не були ним доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі та бажання, оскільки під час митного контролю у результаті застосування службового собаки, який спрацював спочатку на спальне місце № 51, а потім на особисті речі, брюки ОСОБА_7 , в кишені яких було виявлено та вилучено наркотичний засіб - канабіс.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ УМВСУ в Харківській області № 1957 від 22.11.2013 року, виявлена і вилучена 16.11.2013 року при митному догляді у ОСОБА_7 рослин на речовина масою 0,8402 грама є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальна маса якого, в перерахунку на суху речовину, складає 0,7696 грама. Крім того, на зрізах нігтьових пластин пальців рук ОСОБА_7 виявлено наркотично-активний компонент тетрагідроканабінол.

В апеляційній скарзі:

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова в частині покладення на нього обов`язків не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції скасувати.

Свою вимогу обґрунтовує тим, що він офіційно працевлаштований збирачем меблів у ПП «Курин», яке знаходиться у м. Москва Російської Федерації, тобто за межами України.

Зазначена робота є єдиним джерелом його доходів, а заборона виїзду за межі України буде перепоною для здійснення ним своїх трудових обов`язків та позбавить його єдиного виду заробітку.

Також зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції повністю визнав свою провину. Має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження, а також дружину, за місцем свого проживання та роботи характеризується позитивно, не має синдрому залежності від наркотичних засобів.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 305 КК України, учасники судового розгляду не оспорюють.

Крім того, покази під час судового розгляду були досліджені в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, що виключає можливість оскарження встановлених обставин в апеляційному порядку.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням. На нього, зокрема, покладено обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 не містить відомостей та доказів того, що він звертався до органів кримінально - виконавчої інспекції, та отримав відмову у виїзді за межі України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язку не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції будь-яким чином позбавить його єдиного джерела доходів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст.. 69. КК України, суд врахував особу обвинуваченого, який у скоєному щиросердечно розкаявся, наявність у нього малолітньої дитини, позитивної характеристики з місця проживання і місця роботи, а тому суд обґрунтовано прийшов до висновку призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі нижче нижчої межі, встановленою санкцією ч.2 ст. 305 КК України із застосуванням ст..ст. 75, 76 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, ч.2 ст.419 , ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 9 січня 2014 року, щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді