Справа № 591/152/13- к
Провадження № 1-кп/591/26/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2013 року. м. Суми.

Зарічний районний суд м. Суми у складі : головуючого судді Бойка В.Б.,

з участю секретаря Москаленко Т.В.,

прокурора Коротких Ж.О., захисника ОСОБА_1, обвинуваченої ОСОБА_2, розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ст. 382 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.01.2013 року до Зарічного районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ст. 382 ч. 1 КК України.

Учасників провадження вважають за можливе призначити судовий розгляд даного провадження. Від прокурора надійшло клопотання про долучення до обвинувального акту письмових доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачена та її захисник проти заявленого клопотання не заперечують

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне, на підставі п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України, повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч.ч. 2 та 4 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості :

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім'я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство );

3) анкетні відомості кожного потерпілого ( прізвище, ім'я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство );

4) прізвище, ім'я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом'якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається :

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред'явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред'явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред'явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Поданий до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ст. 382 ч. 1 КК України цим вимогам процесуального закону відповідає не в повній мірі, при цьому суд виходить з наступного.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в т.ч. подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що кожен склад злочину має свої особливості та специфіку викладення в процесуальних документах органу досудового слідств, прокурора та суду.

Склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є формальним, його об»єктивна сторона вичерпується діянням, з моменту вчинення якого злочин визнається закінченим і яке полягає, зокрема, в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили.

З моменту такого невиконання судового рішення, злочин набуває триваючого характеру.

Невиконання судового рішення є бездіяльністю, яка означає невжиття передбачених законом та цим рішенням заходів, необхідних для його виконання, за умови, що особа мала реальну можливість виконати судове рішення.

Форма ( способи ) невиконання судового рішення можуть бути різними : пряма і відкрита відмова від його виконання, ухилення тощо.

Суб»єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Виходячи за змісту ч. 1 ст. 290 КПК України, обвинувальний акт є одним із остаточних документів досудового розслідування та складається у випадку, коли слідчий визнає зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для завершення досудового розслідування та надання доступу до його матеріалів. Таким чином, в обвинувальному акті повинні бути чітко розкриті подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Такі обставини в обвинувальному акті не відображені.

Зокрема, в обвинувального акті не вказано місце скоєння злочину.

В обвинувальному акті не розкрита форма ( спосіб ) невиконання обвинуваченою судового рішення.

Відсутні в обвинувальному акті висновки та обґрунтування щодо того, чому невиконання судового рішення з боку обвинуваченої визнано саме умисним, а обвинувачена мала реальну можливість виконати судове рішення.

Окрім того, як зазначалося вище, з моменту умисного невиконання судового рішення, даний злочин набуває триваючого характеру, однак в обвинувальному акті взагалі не вказано час скоєння злочину. Тобто не вказана як подія та дата, з якими орган досудового розслідування пов»язує початок умисного невиконання обвинуваченою судового рішення, так і подальшу тривалість такого невиконання.

В обвинувального акті не зазначені ім'я та по батькові слідчого, а також прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України, ім»я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові. Однак в обвинувальному акті вказані лише прізвище та ініціали слідчого та прокурора.

Також при дослідженні змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування виявлені протиріччя, які також мають наслідком повернення обвинувального акту прокурору.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, злочин було скоєно при виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02.08.2010 р., однак слідчий в обвинувальному акті вибірково навів зміст ухваленого судом рішення, не зазначив номер цивільної справи, відомості про те, хто саме пред»явив позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на чию користь ухвалено судом рішення, хто отримав виконавчі листи по справі, хто виступив стягувачем у виконавчому провадженні.

На 3-й сторінці обвинувального акту слідчий зазначив, що потерпілих по кримінальному правопорушенню начебто не має, відтак слідчий і не навів в обвинувальному акті їх анкетні дані.

На 2-й сторінці обвинувального акту слідчий вказав, що 20.03.2012 року Відділом ДВС Сумського МУЮ направлялося подання до прокуратури про вжиття заходів у зв»язку з тривалим невиконанням рішення суду ОСОБА_2

По цій справі, виходячи з особливостей складу злочину та фактичних обставин справи, не може не бути потерпілих, ними, зокрема, будуть особи, які звернулися до суду з позовом про захист своїх прав та інтересів, та які, у подальшому, пред»явили виконавчий документ до примусового виконання.

Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування ( а.с. 5 ), під час досудового розслідування були проведені такі процесуальні дії як допит потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, між обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування дійсно маються протиріччя.

Більше того, при дослідженні наданих суду прокурором в підготовчому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були відповідними постановами слідчого ще у вересні 2012 року визнані потерпілими та допитані у цій якості ( матеріали кримінального провадження, т. 1, а.с. 232-241 ), а із копії рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02.08.2010 р. ( там же, т. 1, а.с. 116 ) вбачається також, що окрім цих двох осіб, з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зверталася ще і ОСОБА_6. Проте із останньою процесуальні дії не проводилися та відомості про неї у обвинувальному акті також не наведені.

Матеріали кримінального провадження свідчать також і про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 займали активну позицію у зв»язку з тривалим невиконанням рішення суду на їх користь та навіть оскаржували пов»язані з цим процесуальні рішення.

У відповідності до ч.ч. 7, 9-12 ст. 290 КПК України, про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитися з ними. Сторони кримінального провадження зобов'язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. Сторони кримінального провадження зобов'язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, органом досудового слідства та прокурором були порушені приписи ст.ст. 290 та 291 КПК України, внаслідок цього також були порушені права та інтереси потерпілих від злочину, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 290-291, 314 -317 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ст. 382 ч. 1 КК України повернути прокурору прокуратури м. Суми Ж.О. Коротких.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя В.Б. Бойко