Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4149/15-к
Провадження №: 1-кп/332/357/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2004 р.н., не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.190, ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно наказу начальника ГУМВС України в Запорізькій області № 316 о/с від 4.10.2010 року майора міліції ОСОБА_7 призначено на посаду начальника сектору дільничних інспекторів міліції Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в області, тобто він є особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п.1 примітки до ст.364 КК України ОСОБА_7 є службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до пп. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_7 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

29 червня 2015 року начальник СДІМ Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_7 , у денний час доби, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , розраховуючи на те, що його знайомий ОСОБА_8 звернеться до нього за допомогою у вирішенні питання відстрочки від призову на військову службу, надав своєму підлеглому оперуповноваженому СКР Заводського РВ ЗМУ ОСОБА_9 заздалегідь роздруковану ним повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі ЦОРВК) для вручення ОСОБА_8 про необхідність явки останнього до вищевказаного військового комісаріату для проходження військоволікарської комісії та подальшого призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією.
ОСОБА_8 після ознайомлення із вказаною повісткою про необхідність явки до ЦОРВК, зателефонував ОСОБА_7 та запитав про можливість вирішення питання про відстрочку від військового призову.
У цей же день ОСОБА_7 , маючи намір на заволодіння майном ОСОБА_8 шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , в ході розмови з останнім повідомив про наявність у нього зв`язків у ЦОРВК та можливості домовитися про вирішення питання щодо надання відстрочки від військового призову, переконавши його в тому, що без надання неправомірної вигоди службовій особі, вирішення вказаного питання не можливе.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 запропонував введеному ним в оману ОСОБА_8 надати йому грошові кошти у розмірі 9000 грн. для подальшої їх передачі службовій особі ЦОРВК, на що останній погодився.
При цьому, ОСОБА_7 , отримавши зазначені грошові кошти, не мав наміру передавати їх службовій особі ЦОРВК, а заздалегідь вирішив залишити їх собі.
14 липня 2015 року, у вечірній час доби, начальник СДІМ Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи разом з ОСОБА_8 у квартирі останнього, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , заволодів грошовими коштами у розмірі 9000 грн., які належать ОСОБА_8 .
Крім того, під час реалізації свого злочинного наміру на заволодіння грошових коштів ОСОБА_8 , начальник СДІМ Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_7 підбурив його до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Так, 29 червня 2015 року, у денний час доби, ОСОБА_7 знаходячись за адресою:
АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 одержав повістку ЦОРВК про необхідність явки останнього до вищевказаного військового комісаріату для проходження військово лікарської комісії та подальшого призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією, переконав ОСОБА_8 , що без надання неправомірної вигоди службовій особі вказаної установи у розмірі 9000 грн. неможливо домовитися про подальшу відстрочку від військового призову.
14 липня 2015 року, у вечірній час доби, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, маючи умисел на підбурювання ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовій особі, перебуваючи разом з ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_4 , запевнив останнього, що зможе забезпечити відстрочку від військового призову шляхом надання неправомірної вигоди службовій особі ЦОРВК та умовив ОСОБА_8 до вчинення злочинних дій, а саме надання йому грошових коштів для передачі співробітникам ЦОРВК, після чого одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 9000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою провину в пред`явлений підозрі за ч.1 ст.190, ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України визнав у повному обсязі, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що у зв`язку з хворобою дитини вирішив отримати гроші. Знаючи, що його знайомий ОСОБА_10 боїться призову до збройних сил, про що він сам декілька разів розповідав, обвинувачений 29.6.2015 року самостійно виготовив повістку на ім`я ОСОБА_10 про виклик до військомату, яку через підлеглого передав ОСОБА_10 . Через деякий час ОСОБА_10 зателефонував обвинуваченому з проханням про допомогу в отриманні відстрочки від призову. Зустрівшись, обвинувачений пообіцяв ОСОБА_10 допомогу, сказавши, що для цього треба заплатити співробітникам військкомату 9000 грн., які насправді нікому передавати не збирався, той погодився. 14.7.2015 року зустрівшись на квартирі ОСОБА_10 , обвинувачений отримав від останнього грошові кошти в розмірі 9000 грн., але при виході з під`їзду, був затриманий працівниками УВБ ГУМВС.

Потерпілий до суду не з`явився, надавши заяву про проведення розгляду за його відсутністю, жодних претензій до обвинуваченого немає, на суворому покаранні не наполягає.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.ст.351,358 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та оголошенням висновку експерта з проведеної по справі судової експертизи і матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Згідно висновку експерта з судової хімічної експертизи матеріалів хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 331 від 29.7.2015 року: «На грошових коштах в сумі 9000 грн. встановлена присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, що люмінесціює зелено-жовтим кольором. На серветках білого кольору, якими проводився змив з обох рук ОСОБА_7 встановлено присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, що люмінесціює зелено-жовтим кольором. На змиві з барсетки (сумки) ОСОБА_7 встановлена присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, що люмінесціює зелено-жовтим кольором. Перелічені вищевиявлені спеціальні хімічні речовини люмінофори на грошових купюрах, змивах з обох рук ОСОБА_7 , змиві з барсетки (сумки) ОСОБА_7 , що люмінесціюють зелено-жовтим кольором, мають загальну родову належність з даним зразком спецзасобу та могли складати раніше єдину масу.»
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за: ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України, як підбурювання до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч.5 ст.962 та ст.100 КПК України.
Згідно матеріалів справи протоколу огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 10.7.2015 року грошові кошти в розмірі 9000 грн., надані потерпілим ОСОБА_8 , тобто їх власником є ОСОБА_8 .
Згідно ч.5 ст.962 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Таким чином, вищезазначені грошові кошти в розмірі 9000 грн., постановою слідчого визнані речовими доказами та листом прокуратури Запорізької області від 26.8.2015 року № 17-5361-15 передані на зберігання до Запорізького відділення ПАТ «Укрсоцбанк», за принципами ч.5 ст.962 КК України підлягають повернення власникові ОСОБА_8 .
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості злочинів, скоєних обвинуваченим, визнання вини, щире каяття, відсутність від потерпілого претензій морального й матеріального плану, позитивну характеристику обвинуваченого, наявність сім`ї, на утриманні малолітньої дитини, що суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, вважаючи доцільним призначити покарання у вигляді штрафу. В порядку ч.5 ст.962 КК України суд не застосовує спеціальну конфіскацію, передбачену в якості обов`язкового додаткового покарання за ч.1 ст.369 КК України.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

В порядку ч.2 ст.124 КПК України підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь держави в особі управління Держказначейства України у Шевченківському районі міста Запоріжжя, процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 460,80 грн.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.190 та ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України, призначивши покарання штраф за:

ч.1 ст.190 КК України в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 в розмірі 590 (п`ятиста дев`яноста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10030 (десять тисяч тридцять) грн., без застосування спеціальної конфіскації за принципами ч.5 ст.962 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ШТРАФ в розмірі 590 (п`ятиста дев`яноста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10030 (ДЕСЯТЬ ТИСЯЧ ТРИДЦЯТЬ) грн., без застосуванням спеціальної конфіскації за принципами ч.5 ст.962 КК України.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Речові докази: грошові кошти в розмірі 9000 грн. (купюрами номіналом: 500 грн. 5 купюр; 200 грн. 18 купюр; 100 грн. 47 купюр), передані на зберігання до Запорізького відділення ПАТ «Укрсоцбанк» повернути потерпілому ОСОБА_8 за принципами ч.5 ст.962 КК України; мобільні телефони: «Iphone 4» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Life»; «Sony Xperia С» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» та «Київ-стар» і флеш-картою «Transced 16 Gb» і шкіряну сумку коричневого кольору «Desisan», вилучені під час обшуку квартири АДРЕСА_4 , передані до камери схову речових доказів прокуратури Запорізької області повернути власникам; 4 паперових конверта зі змивами, проведеними під час обшуку квартири АДРЕСА_4 , передані до камери схову речових доказів прокуратури Запорізької області знищити; 2 DVD-RW залишити в матеріалах провадження.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі управління Держказначейства України у Шевченківському районі міста Запоріжжя, процесуальні витрати в розмірі 460,80 грн.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокуророві.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1