АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3267/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в ст. Карланюрт Хасавюртовського району Республіки Дагестан, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Згідно з ухвалою слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) обґрунтовується тим, що він обвинувачується компетентними органами Російської Федерації у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації та знаходиться у міжнародному розшуку.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) для забезпечення його видачі (екстрадиції) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу ОСОБА_11 та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_9 подав в інтересах ОСОБА_11 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та відмовити у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва. Зокрема, апелянт зазначає, що ОСОБА_12 на території України проживає близько чотирьох місяців, орендує квартиру, де проживає разом із дружиною та сином. На думку апелянта, документи, які надані Генеральною прокуратурою Російської Федерації разом із запитом про видачу ОСОБА_11 , містять невідповідності, які дають підстави вважати, що вимога про видачу останнього є необґрунтованою. Зокрема, захисник вказує, щокримінальна справа № 507113 була порушена відносно ОСОБА_11 , 1984 року народження, а 31 липня 2015 року у міжнародний розшук було оголошено ОСОБА_11 , дата народження якого значиться 1983 рік, причому в межах кримінальної справи № 507113, в той час як зазначена кримінальна справа була об`єднана з іншою кримінальною справою, внаслідок чого їй присвоєно номер НОМЕР_1 .
Крім того, на думку апелянта, ч. 2 ст. 208 КК РФ, за якою надійшов запит про видачу ОСОБА_11 , не відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 260 КК України, а тому, захисник стверджує, що ОСОБА_12 не може бути виданий до Російської Федерації.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим слідчого відділу міжмуніципального відділу МВС Росії «Кізілюртовський» лейтенантом юстиції ОСОБА_13 29 квітня 2015 року порушено кримінальну справу № 507113 відносно ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ, а 30 квітня 2015 року цим же слідчим винесено постанову про притягнення ОСОБА_11 в якості обвинуваченого за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації. Зокрема, ОСОБА_12 обвинувачується правоохоронними органами Російської Федерації в тому, що він в вересні 2013 року, будучи завербованим для участі в збройному конфлікті, дав згоду на участь в бойових діях проти урядових військ Сирії, у зв`язку з чим перетнув державний кордон Російської Федерації, вступив до складу незаконних збройних формувань на території Сирійської Республіки та прийняв активну участь в бойових діях проти збройних сил вказаної держави, тобто на території іноземної держави прийняв участь в збройному формуванні, не передбаченому законодавством даної держави, з метою, яка суперечить інтересам Російської Федерації.
31 липня 2015 року ОСОБА_11 було оголошено у міжнародний розшук.
Постановою Кізілюртовського міського суду Республіки Дагестан від 03 серпня 2015 року відносно ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
05 листопада 2015 року прокуратурою міста Києва з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_11 , із дорученням провести екстрадиційну перевірку.
Того ж числа уповноваженою посадовою особою Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України було затримано ОСОБА_11 в порядку ст. 208 КПК України.
06 листопада 2015 року заступник прокурора міста Києва ОСОБА_14 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_11 екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року клопотання заступника прокурора міста Києва задоволено та відносно ОСОБА_11 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, тобто до 04 січня 2016 року включно.
Задовольняючи клопотання заступника прокурора міста Києва, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_12 обвинувачується правоохоронними органами Російської Федерації у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, та знаходиться у міжнародному розшуку, у зв`язку з чим дійшов висновку, що з метою забезпечення видачі ОСОБА_11 до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Російської Федерації відносно ОСОБА_11 необхідно застосувати екстрадиційний арешт.
З таким висновком слідчого судді погодитися неможливо, виходячи з наступного.
Як зазначено в клопотанні заступника прокурора міста Києва, злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК РФ, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 260 КК України, і тому є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше року позбавлення волі.
Між тим, як встановлено колегією суддів, ОСОБА_8 обвинувачується правоохоронними органами Російської Федерації в тому, що він на території іноземної держави прийняв участь в збройному формуванні, не передбаченому законодавством даної держави, з метою, яка суперечить інтересам Російської Федерації, тобто в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 208 КК РФ. В свою чергу, злочин, передбачений ч. 4 ст. 260 КК України, встановлює кримінальну відповідальність за участь в діяльності не передбачених законами України воєнізованих формувань або збройних формувань, поєднану з нападом на підприємства, установи, організації чи на громадян, тобто зазначена норма передбачає відповідальність за вчинення такого злочину на території України, а не за її межами, у зв`язку з чим в ній і не визначається мета, яка б суперечила інтересам України.
Отже, співставлення в клопотанні заступника прокурора міста Києва зазначених норм кримінального закону Російської Федерації і України є помилковим, так як диспозиції цих норм суттєво різняться між собою не тільки в просторі, а і по суб`єктам злочину. Зокрема, злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_8 в Російській Федерації, передбачає місцем його вчинення територію іноземної держави, а злочин, пов`язаний з участю в діяльності не передбачених законами України воєнізованих формувань або збройних формувань, визначає місцем його вчинення територію України. Суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ, може бути лише громадянин Російської Федерації або особа без громадянства, яка постійно проживає в Російській Федерації і досягла відповідного віку, а суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, може бути будь-яка особа, яка досягла 16-річного віку.
Крім того, напад на підприємства, установи, організації чи на громадян, як кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч. 4 ст. 260 КК України, взагалі не визначається в ст. 208 КК Російської Федерації.
Разом з тим, як вважає колегія суддів, злочин, в якому обвинувачується правоохоронними органами Російської Федерації ОСОБА_8 , є екстрадиційним, оскільки він за своїм об`єктом, об`єктивною стороною, суб`єктом та суб`єктивною стороною відповідає диспозиції ч. 2 ст. 447 КК України, де встановлена відповідальність самих найманців. Зокрема, об`єктом цього злочину є мир між державами та народами, а злочинні дії найманців завжди є втручанням у внутрішні справи іншої держави. Саме сукупності всіх ознак найманця, згідно пред`явленого обвинувачення, відповідає ОСОБА_8 . Так, він є спеціально завербованим на місці, щоб битися у збройному конфлікті, спрямованому на повалення уряду Сирії, керувався головним чином бажанням отримати значну особисту вигоду, яка спонукалася до цього обіцянкою виплати або виплатою матеріальної винагороди, не є громадянином сторони, що перебуває у конфлікті, не є постійним жителем на території, яка контролюється стороною, що перебуває в конфлікті, не входить до особового складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті, не надісланий державою для виконання офіційних обов`язків. Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 447 КК України, утворює участь без дозволу відповідних органів державної влади у збройних конфліктах інших держав і саме в такій участі обвинувачується ОСОБА_8 . Під збройними конфліктами інших держав завжди розуміються збройні конфлікти міжнародного чи неміжнародного (внутрішнього) характеру, останніми з яких є збройні конфлікти між збройними силами однієї держави або між такими силами та іншими організованими збройними групами, або тільки між такими організованими групами, які, перебуваючи під відповідальним командуванням, контролюють частину території держави, що дає їм змогу здійснювати безперервні й погоджені воєнні дії. Суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 447 КК України, може бути будь-яка особа, яка досягла 16-річного віку, і характеризується сукупністю вказаних вище ознак найманця, а суб`єктивну сторону цього злочину визначає прямий умисел, поєднаний з метою одержання матеріальної вигоди. Цим ознакам складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 447 КК України, також відповідає пред`явлене ОСОБА_8 правоохоронними органами Російської Федерації обвинувачення.
Також слід зауважити, що, хоча в КК РФ також встановлена кримінальна відповідальність за найманство, зокрема це ст. 359 КК РФ, однак в ній такої диспозиції, як в ч. 2 ст. 447 КК України, не має.
Таким чином, оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК РФ, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , відповідає злочину, передбаченому ч. 2 ст. 447 КК України, за який в Україні передбачено покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі, то він є екстрадиційним.
З огляду на те, що слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_8 екстрадиційний арешт, виходив з того, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 260 КК України, є особливо тяжким, а в засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , відповідає тяжкому злочину, то колегія суддів, враховуючи також обставини, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_8 , забезпечення у подальшому його видачі та інші обставини, передбачені ч. 2 ст. 585 КПК України, знаходить можливим обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме домашній арешт на певний період доби.
Тому ухвалу слідчого судді належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби і визначити йому обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись, ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 422, 585 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.
Зобов`язати ОСОБА_8 з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та слідчого судді;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, до 04 січня 2016 року.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4