Кримінальне провадження № 1-КП/243/674/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
07 квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва. 12 червня 2014 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки». При цьому, ОСОБА_5 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України. Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_5 , увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань. Так, з 12 червня 2014 року по 01 липня 2014 року ОСОБА_5 здійснював свої умисні противоправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва, а саме ніс чергування одітий в камуфляжну одежу та озброєний автоматом системи «Калашникова», здійснював перепускний режим шляхом зупинки, огляду автомобілів та перевірки документів громадян на блокпосту збудованого НЗФ «Донецька народна республіка», який розташовувався на т- образному перехресті вулиці Зеленої та вулиці Чернігівської у м. Слов`янську, Донецької області. Діючи у складі незаконного збройного формування ОСОБА_5 виконував наступні обов`язки:
організація та ведення контрольно - пропускного режиму на блокпості, підконтрольного НЗФ «ДНР», який розташовувався на т-образному перехресті АДРЕСА_1 та вулиці Чернігівської у м. Слов`янську, Донецької області;
регулювання дорожнього руху на вказаному блокпості;
перевірка та догляд автотранспорту, багажу, вантажів та осіб, які переміщаються через блокпост;
участь у боротьбі та протидії ЗСУ у разі їх наближення до території підконтрольній НЗФ «ДНР»;
укріплення та охорона зайнятих НЗФ «ДНР» будівель та споруд;
виявлення та залякування осіб, які підтримують діючу владу в Україні.
Протягом часу з 12 червня 2014 року по 01 липня 2014 року, ОСОБА_5 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».
Таким чином, дії ОСОБА_5 , та невстановлених осіб носили тривалий характер та виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.
01 липня 2014 року ОСОБА_5 добровільно вийшов зі складу вищезазначеного незаконного збройного формування та виїхав до Харківської області, де перебував протягом двох тижнів, після чого повернувся до м. Слов`янська Донецької області та перебував за місцем свого мешкання.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
1.Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, і зобов`язується:
а)беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
б)співпрацювати з правоохоронними органами в розкритті та розслідуванні злочину, викритті та кримінальному переслідуванні інших співучасників злочину, повідомити відомості не тільки про його власну участь у злочинній діяльності, а також й про інших співучасників злочину.
2.Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.
Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.
Судом оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, оскільки укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 12 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор під час судового розгляду досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, причому ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Речові докази у проваджені відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо запобіжного заходу, суд вирішує у порядку ст. 377 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 473, 474 ч. 5, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 260 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75, 76 КК України и у відповідності до положень наведених статей кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 1(один) рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 у відповідності до ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 25 вересня 2015 року, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти у залі судового засідання негайно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1