АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 647/2504/15-к
Справа №11-кп/791/164/16 р. Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року лютого місяця «04» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
СуддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретаріОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6
ЗахисникаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001099, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 120 годин.

Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_10 залишено без розгляду.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 визнано винним і засуджено за те, що він 01 вересня 2015 року близько вісімнадцятої години, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних стосунків наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_12 , заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_7 на вирок суду подали апеляційні скарги, в яких,

-прокурор, зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню. Так, ОСОБА_11 необхідно визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 100 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин у вільний від навчання час безоплатних корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, але не більше двох годин на день. Просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

-захисник ОСОБА_7 посилається на незаконність постановленого щодо обвинуваченого ОСОБА_11 вироку внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, в якому викладено лише зміст підозри, що не підтверджує винуватість ОСОБА_11 . Захисник вважає, що відсутність висунутого ОСОБА_11 обвинувачення є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства. Крім того, на думку захисника, обвинувачений не мав умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність скасування вироку з наведених в апеляційній скарзі прокурора підстав, захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину за зазначених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується перевіреними і належним чином оціненими судом доказами, які є достатніми та допустимими.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень та допущенних судом істотних порушень кримінального процесуального законодавства суперечать даним кримінального провадження.
Сам обвинувачений не заперечує факту нанесення ним удару потерпілому ОСОБА_12 удару рукою в обличчя.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що ініціатором конфлікту був саме обвинувачений, який піч час розмови наніс йому удар кулаком в обличчя.
Показання потерпілого щодо обставин спричинення йому тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , та даними висновку судово-медичної експертизи.
Аналіз цих доказів беззаперечно свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, так як, наносячи умисно удар кулаком в обличчя потерпілого, обвинувачений безсумнівно усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень і бажав цього.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Він містить виклад фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію кримінального правопорушення ( ч. 2 ст. 125 КК України) та формулювання обвинувачення, а саме вчинення умисними діями ОСОБА_11 кримінального правопорушення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Запис в обвинувальному акті про повідомлення ОСОБА_11 про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, ніяким чином не свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника.

При призначенні покарання ОСОБА_11 місцевий суд дотримався положень ст.ст. 50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості та виписав його в резолютивній частині вироку у відповідності до ст. 56 КК України. Разом з тим, обвинувачений є неповнолітнім і суд зобов`язаний був керуватися ще і 1 ст. 100 КК України, на положення якої суд послався однак належним чином не виписав її зміст, а саме відбування неповнолітнім обвинуваченим покарання у виді громадських робіт у вільний від навчання чи основної роботи час та тривалість виконання такого виду покарання без перевищення двох годин на день. Такий недолік місцевого суду можливо усунути шляхом уточнення вироку, а не його скасування, як просить прокурор так як в результаті такого уточнення вироку становище обвинуваченого не погіршується і суть вироку не міняється. Призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції можливе лише з підстав, зазначених в ст. 415 КПК України і такої підстави як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вказана норма процесуального права не містить.

З оглядом на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, а і підстав для скасування вироку місцевого суду та задоволення апеляційної скарги захисника немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляцій ну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2015 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_11 уточнити, вказавши, що призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин обвинувачений зобов`язаний відбувати у вільний від навчання чи основної роботи час і тривалість виконання такого виду покарання у відповідності до ч. 1 ст. 100 КК України не може перевищувати двох годин на день.
В решті вирок місцевого суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового розгляду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя