н/п 1-кп/640/505/15
ВИРОК
іменем України

28.08.2015 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці смт. Мала Данилівка, Дергачівського району, Харківської області, громадянки України, освіта середньо спеціальна, не працююча, розлучена, раніше судима: 19.02.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання на 2 роки, проживаюча: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_5 24 червня 2015 р., приблизно о 19 годині 40 хвилин, діючи з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення викрадення чужого майна, зайшла у приміщення магазину «ZARA», розташованого в ТРК «DAFI» за адресою: м. Харків, вул. Г.Праці, 9, таємно, шляхом вільного доступу, взяла з торгівельних вітрин жіночу сукню ТМ «ZARA», арт. 0881/253/800/М, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2791 від 06.07.2015 року - 1199 грн., відірвала від неї цінник, приготувавши таким чином для викрадення. Після цього, ОСОБА_5 , тримаючи вкрадену сукню в руці, вийшла з приміщення магазину «ZARA», перетнувши лінію кас та антикрадіжних воріт, не оплативши вартість вказаної сукні, чим спричинила ТОВ «ZARA» матеріальну шкоду на суму 1199 грн. Під час перетину ОСОБА_5 антикрадіжних воріт спрацювала сигналізація, на яку зреагував співробітник охорони та запропонував ОСОБА_5 повернутися до приміщення магазину і знов пройти через антикрадіжні ворота. Однак ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що її дії, спрямовані на викрадення чужого майна, помічені охоронцем, відкрито утримуючи в руці викрадену жіночу сукню, відмовилась повернутися до приміщення магазину і швидко попрямувала по території ТРК «Дафі» до виходу. Вслід за нею попрямував і співробітник охорони ОСОБА_7 , не даючи ОСОБА_5 можливості зникнути з викраденим майном та наполегливо вимагаючи від неї повернутися до приміщення магазину «ZARA». Безпосередньо після виходу ОСОБА_5 з викраденою сукнею з ТРК «Дафі» вона була затримана наздогнавшим її співробітником охорони, у зв`язку з чим не змогла довести до кінця свій злочинний намір з причин, незалежних від її волі.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно вчинила злочин, який їй інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорювала, пояснивши причини та обставини скоєного.
Так, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_5 вказала, що дійсно 24 червня 2015 р., о 19 -40 години, прийшовши до магазину «ZARA» в ТРК «DAFI» за адресою: м. Харків, вул. Г.Праці, 9, вона мала ціль викрасти чуже майно. Для цього, вона взяла з торгівельних вітрин жіночу сукню ТМ «ZARA», вартістю 1199 грн., відірвала від неї цінник, та з сукню в руці, вийшла з магазину «ZARA», перетнувши лінію кас та антикрадіжних воріт, не оплативши вартість сукні. Під час перетину антикрадіжних воріт спрацювала сигналізація і охоронець запропонував їй повернутися до магазину, однак вона відмовилась повернутися і побігла до виходу, думаючи, що охоронець за нею не побіжить і вона встигне зникнути. Після виходу з ТРК «Дафі» охоронець її наздогнав і привів з викраденим до магазину. Вважає, що ніякої шкоди вона магазину не спричинила, оскільки магазин і працівники застраховані, а сукня повернута, в скоєному розкаюється.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою провину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 доказана повністю та її дії за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про її особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніш судима: 19.02.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання на 2 роки, правопорушення, яке їй інкриміновано вчинила в період іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, розлучена, дітей на утриманні не має, офіційно не працююча, проживає за місцем реєстрації в м. Харкові, характеризується за місцем проживання позитивно, хронічних захворювань не має. Даних про перебування на її утриманні інших непрацездатних осіб суду не представлено. Судом також враховано, що потерпілим цивільний позов не пред`являвся у зв`язку з поверненням майна.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання тільки у вигляді позбавлення волі, в межах, необхідних для досягнення цих цілей, враховуючи ті обставини, що вона вчинила злочин в період іспитового строку, та застосувати вимоги ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 року.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком суду, судом враховано, що вона засуджується за санкцією статті, що їй інкриміноване у вигляді позбавлення волі, для виконання вироку суду, при цьому врахований її вік та стан здоров`я, відсутність утриманців, відсутність постійного місця роботи або навчання, наявність не знятих та непогашених судимостей, її репутацію та майновий стан.
Враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечує запобігання спробам обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, що раніше судима ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання на строк позбавлення волі понад трьох років, для виконання даного вироку, суд застосовує до обвинуваченої виключну міру запобіжного заходу тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 245,52 грн. суд визначає стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд ,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_5 частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженій ОСОБА_5 залишити попередній - утримання під вартою у слідчому ізоляторі міста Харкова.
Строк покарання вираховувати з 21 липня 2015 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , зарахувавши час перебування під вартою в строк відбуття покарання.
Речові докази по справі, передані потерпілому на зберігання залишити у його користуванні.
Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи у розмірі 245,52 грн.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою - з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1