№707/2608/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001229 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сагунівка, Черкаського району, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого,непрацюючого, раніше не судимого.

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на початку серпня 2015 року беручи безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Луганської області, а саме: смт. Станиця-Луганська Луганської області, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу придбав, а саме знайшов, предмет, ззовні схожий на боєприпаси, після чого поклав до дорожньої сумки та перевіз до місця проживання в АДРЕСА_1 , де вказаний предмет незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав на території вказаного домоволодіння.
26.09.2015 під час проведення огляду місця події працівники міліції виявили та вилучили вищевказаний предмет, який згідно висновку судово-вибухо-технічної експертизи № 5/155 від 09.10.2015 являється 23-мм бронебійно запалювальним трасуючим унітарним пострілом відноситься до категорії боєприпасів, 23-мм бронебійно запалювальний трасуючий унітарний постріл споряджений метальною вибуховою речовиною (порохом) масою 77 грамів.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.
22 жовтня 2015 року між прокурором прокуратури Черкаського району ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001229 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 на період випробувального терміну не виїзжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти про зміну місця проживання та отримана згода підозрюваного на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні зазначав що угода відповідає вимогам закону та просив її затвердити.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Черкаського району та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав боєприпаси, без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 жовтня 2015 року між прокурором прокуратури Черкаського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001229.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 жовтня 2015 року покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: 12 осколків боеприпасу, що зберігаються в камері схову Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у справі за проведення судової експертизи у сумі 768 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1