АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/791/274/2013 Головуючий в 1 інст.: Клімченко М.І.
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач: Жила І.Е.
У Х В А Л А

іменем України

26 лютого 2013 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого судді Жили І.Е.

суддів Калініченка І.С., Сажинова В.В.

з участю прокурора Чепуріної А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 23.10.12р.,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою кримінальну справу щодо:

ОСОБА_1, 17.02.87р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, гр-на України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, працюючого різноробочим в ПП «Реута», має на утриманні малолітнього сина, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого: 4.07.07р. Центрально-міським районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

за ст.190 ч.2 КК України закрито у зв'язку з закінченням строків давності, за ст.121 ч.1 КК України повернуто прокурору м.Скадовська Херсонської області для організації та проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід обраний підписка про невиїзд.

Справа на додаткове розслідування була направлена з мотивів неправильності та неповноти досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні. Суд вказав у постанові, що в ході додаткового розслідування необхідно провести: очні ставки між ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 та іншими свідками по справі; встановити місце події, провести відтворення обстановки та обставин скоєння злочину зі свідками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_2; додатково допитати свідків на предмет з'ясування мотивів вчинення злочину, опису чотирьох нападників, встановлення точного часу вчинення злочину, наявності на тілі ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які могли б бути спричинені в ході бійки; встановити місцезнаходження та допитати свідків, які не з'явились в судове засідання ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; встановити та опитати осіб на яких ОСОБА_1 посилається як на алібі: дівчину, з якою він відпочивав та проживав спільно у найманій квартирі та власника найманої квартири; виконати інші слідчі дії, для вирішення питань, які виникнуть у процесі додаткового розслідування, дати юридичну оцінку діям ОСОБА_1; на підставі усіх доказів зібраних по справі та доказів, зібраних в процесі додаткового розслідування дати юридичну оцінку діям ОСОБА_1

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 8.08.2007р. приблизно о 03 год. 30 хв. у м.Скадовську Херсонської області на центральному пляжі, неподалік від Скадовського морського торгівельного порту, повторно, з корисних спонукань, шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 заволодів належним останньому мобільним телефоном «Соні-Еріксон К 750 і», вартістю 1099 грн.

Крім цього, 8.08.2007р., приблизно о 05 год. ОСОБА_1, знаходячись на Центральному пляжі, між торговим ларьком по продажу пива і західною стіною паркану диско-бару «Шторм» в м.Скадовськ Херсонської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ході бійки, яка виникла між ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ще двома невстановленими слідством особами, умисно наніс удар по голові ОСОБА_2 невстановленим у ході слідства металевим предметом, чим заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого вдавленого проникаючого перелому правої скроневої ділянки, забою головного мозку важкого ступеню, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Вищезазначені дії ОСОБА_1 органами досудового слідства кваліфіковані за ст.190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вказує на незаконність постанови суду в частині повернення справи на додаткове розслідування, у звязку з порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Рішення суду щодо повернення справи на додаткове розслідування являється належним чином немотивованим, оскільки в ньому не вказано чому саме неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Так, при встановленні місцезнаходження свідків суд обмежився лише матеріалами виконання приводів та оголосив покази свідків у судовому засіданні, не використавши право надання судових доручень, передбачене ст.315-1 КПК України. Вказівка суду про встановлення місця знаходження свідків може бути виконана і під час судового розгляду. Суд не взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які вказали час та місце вчинення злочину. Встановлення причин збігу часу складання слідчих дій також можливе було у судовому засіданні, проте суд обмежився фіксацією цих порушень. Необхідність уточнення обвинувального висновку є безпідставною, оскільки він вже складений та затверджений, а будь-які уточнення, зміна обсягу обвинувачення у судовому засіданні вирішуються відповідно до ст.277 КПК України шляхом винесення постанови про зміну обвинувачення. Просить постанову суду в частині повернення на додаткове розслідування справи за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.121 ч.1 КК України - скасувати, а справу в цій частині повернути до того ж суду для проведення судового розгляду.

Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляції, про необхідність скасування постанови суду в частині де йдеться про повернення справи на додаткове розслідування, з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі; виступ у судових дебатах прокурора, який залишився на вказаній позиції, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду про необхідність направлення справи на додаткове розслідування згідно зі ст.281 КПК України (1960р.) через неповноту та неправильність досудового слідства є обґрунтованими.

У порушення вимог ст.ст.22, 64 КПК України (1960р.) досудовим слідством не встановлені обставини, на які послався суд у постанові, і які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Без проведення зазначених в постанові суду дій, не можна зробити висновок про винність або невинність підсудного. На думку колегії суддів, недоліки досудового слідства не могли бути усунуті в судовому засіданні, а по справі не вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів, тому суд обґрунтовано повернув справу на дослідування.

У відповідності зі ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На підставі ст.6 п.3 (d) Європейської Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод від 4.11.50р., ратифікованою Верховною Радою України 17.07.97р., кожна людина, обвинувачувана у вчиненні кримінального злочину, має право допитувати свідків, які свідчать проти неї, або вимагати їхнього допиту. Зазначене право не було забезпечено стороною обвинувачення підсудному ОСОБА_1 При цьому, згідно вимог ст.ст.261, 264 КПК України (1960р.), саме прокурор у судовому засіданні повинен подавати докази обвинувачення й брати участь у доведенні їх переконливості, що зроблено не було, оскільки свідки сторони обвинувачення для дачі показань у суд не зявились.

Суд прийняв всі можливі заходи щодо встановлення місцезнаходження свідків у справі: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 для допиту їх у судовому засіданні та перевірки їх показань, однак ці заходи результатів не дали, неодноразові постанови суду про примусовий привід свідків не виконані.

Доводи апелянта про можливість усунення судом недоліків та неповноти досудового слідства шляхом дачі окремих доручень у порядку, передбаченому ст.315-1 КПК України (1960р.), здійснення інших процесуальних дій є неспроможними, оскільки згідно з п.9 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 11.02.05р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», здійснення судом зазначених дій допускається тільки за клопотанням сторін. Як видно з протоколу судового засідання, в кінці судового слідства ні хто із сторін, у тому числі й апелянт, не заявляли подібні клопотання.

Посилання апелянта на те, що уточнення, зміна обсягу обвинувачення у судовому засіданні могло б вирішитись відповідно до ст.277 КПК України (1960р.) шляхом винесення постанови про зміну обвинувачення є безґрунтовним, оскільки в ході судового розгляду справи прокурор не оголошував про винесення такої постанови.

Враховуючи викладене, підстав для скасування або зміни постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України (1960р.), колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 23.10.12р. в частині повернення на додаткове розслідування прокурору Скадовського району Херсонської області кримінальної справи щодо ОСОБА_1, обвинуваченого за ст.121 ч.1 КК України залишити без змін.

Судді :