АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2190/3886/2012
Справа № 11/2190/1166/2012 Головуюча в 1-й інстанції Хоменко В.Г.
Категорія: ч. 2 ст. 364 КК України Доповідач Бугрименко В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року вересня місяця «04» дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
СуддівДубченка А,П., ОСОБА_2
З участю прокурораОСОБА_3
ЗасудженоїОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді, засудженої ОСОБА_4 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 28 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, раніше не судиму,

Засуджено за ч. 2 ст. 364 КК України до позбавлення волі на пять років з позбавленням права обіймати посади в організаційно-розпорядчих та контрольно-ревізійних органах, з позбавленням звання інспектора податкової служби другого рангу і до штрафу у розмірі 8500 гривень.

На підставі ст.ст. 75 КК України ОСОБА_4В, звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки і на неї покладені обовязки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4В, на користь Херсонського відділення Одеського НДІСЕ судові витрати за проведення експертиз у розмірі 581 гривні 20 копійок і 500 гривень 80 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_4 визнана винною і засуджена за те, що я являючись службовою особою і працівником правоохоронного органу, а саме, працюючи головним державним податковим ревізором інспектором відділу забезпечення податкових зобовязань Генічеської МДПІ, 10 лютого 2005 року прибула в с. Щасливцеві Генічеського району Херсонської області де, зловживаючи своїм службовим становищем і діючи з власної заінтересованості для створення позитивних показників в роботі, в порушення ст. 181 ЦК України, склала акт опису та попередньої оцінки нерухомого майна обєктів незавершеного будівництва жилого кварталу по вул.. Гагаріна, 115 підготувала необхідні документи для реалізації цього майна як безхазяйного. В результаті нерухоме майно на загальну суму 751 570 гривень було реалізоване ОСОБА_5 як рухоме майно за 17 990 гривень.

На вирок суду прокурор, який приймав участь при розгляді справи в суді, і засуджена ОСОБА_4 подали апеляції, в яких

-прокурор, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_4, покликається на незаконність вироку в частині висновку суду, що ОСОБА_4 не є працівником правоохоронного органу та перекваліфікації дій засудженої з ч. 3 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 364 КК України. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

-Засуджена ОСОБА_4 вказує на незаконність постановленого щодо неї, так як в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України. Як вказує апелянт, вона вважала, що реалізує рухоме майно. Відповідальність за ст. 364 КК України наступає лише у випадку вчинення посадовою особою злочинних дій з прямим умислом. Крім того, реалізоване нею майно не мало власника на що суд не звернув уваги як і на той факт, що рішення про реалізацією спірного майна нею не приймалося. Просить вирок скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в її діях складу злочину.

Заслухавши міркування прокурора про скасування вироку з наведених у апеляції прокурора підстав, засуджену, яка підтримала подану нею апеляцію, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 65, 75 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише від встановленого законом покарання, а саме виправних робіт, службового обмеження, обмеження волі а також позбавлення волі на строк не більше пяти років.

Санкція ч. 2 ст. 364 КК України, за якою ОСОБА_4 визнана винуватою, передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років з позбавленням обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та штрафом від пятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як видно з резолютивної частини вироку суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в організаційно-розпорядчих та контрольно-ревізійних органах, не вказав строк такого покарання.

Застосовуючи положення ст. 75 КК України, суд помилково дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від таких покарань як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю і штрафу. Не звернув уваги суд і на ту обставину, що таке покарання як штраф не було передбачене ст. 364 КК України в редакції станом на 2005 рік.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_4. суд першої інстанції застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню та зробив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту у звязку з чим вирок підлягає скасуванню у відповідності до положень ст. 371 КПК України з направленням справи на новий судовий розгляд.

Крім того, органами досудового слідства дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3ст. 364 КК України як зловживання службовим становищем, вчинене працівником правоохоронного органу та таке, що спричинило тяжкі наслідки. Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 364 КК України, суд дійшов висновку, що засуджена не є працівником правоохоронного органу. Разом з тим, саме з цього питання суд допустив істотні суперечності в мотивувальній частині вироку, так як на початку її, описуючи фактичні обставини справи, суд визнав ОСОБА_4 працівником правоохоронного органу, а мотивуючи кваліфікацію дій засудженої, дійшов висновку, що працівником правоохоронного органу вона не являється.

Таким чином, колегія суддів вважає, що такі допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права є безумовною підставою для скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого необхідно в повній мірі перевірити зібрати по справі докази, дати їм належну правову оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення. При цьому підлягають перевірці і доводи апеляції прокурора щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_4

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді, і засудженої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 28 травня 2012 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя