Справа № 442/6986/15-к
Провадження №1-в/442/278/2015
У Х В А Л А
Іменем України
"08" грудня 2015 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в порядку відеоконференцзв`язку приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, засудженого вироком від 07.07.2013 року Залізничного районного суду м. Львова за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

ВСТАНОВИВ :

22.10.2015 року до Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про розгляд питання про його умовно-дострокове звільнення.

Вислухавши пояснення засудженого, який клопотання просив задоволити, думку представника адміністрації установи та прокурора, які просили в задоволенні клопотання відмовити через не доведення засудженим свого виправлення, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступних міркувань

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Згідно положень п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з кримінально - процесуальним законодавством, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений на підставі вироку Залізничного районного суду м. Львова від 07.05.2013 року за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання засудженого 03.10.2012 року, а кінець 11.07.2016 року.

На підставі ст. 6. Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року невідбута частина покарання скорочена на загальний термін 3 роки 9 місяців 8 днів. Застосовані заохочувальні норми 09.04.2015 року, ст. 82 КК України 22.08.2014 року, ст. 101 КВК України -05.01.2014 року.

Як вбачається з наданої суду характеристики, яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 15.10.2012 року. Під час перебування в СІЗО м. Львова характеризується негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочення не надавались З. 12.08.2013 року відбуває покарання в ДВК №40 львівської області. На виробництві колонії не працевлаштований у зв`язку із скороченням обсягів робіт. Характеризується посередньо : порушень режимних вимог не допускав до дисциплінарної відповідальності не притягався, адміністрацією установи не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Правил санітарії та гігієни дотримується під контролем. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується. До виконання, передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування.

Разом з тим, зокрема 22.04.2015 року ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, про що свідчить витяг з протоколу №8, від 22.04.2015 року ДВК №40.

Засуджений участь в організації та проведенні виховних заходів в установі, передбачених ст. 65 КВК України не приймає. До реалізації програм диференційованого виховного впливу, передбачених ст. 123 КВК України не задіяний. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, передбачених ст. 125 КВК України не прагне. Участі в самодіяльних організаціях установи не приймає.

ОСОБА_5 підтримує зв`язки з рідними.

Згідно ч. 7 ст. 154 КВК України - у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Враховуючи вищенаведене, те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, тому суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити через непредставлення суду доказів та, відповідно, не доведення виправлення засудженого, а також те, що ОСОБА_5 засуджений за особливо тяжкий злочин, а з моменту відмови від 22.04.2015 року у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення не пройшло року.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, п.3 ч.1 ст. 537, с. 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1