АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/246/16 Справа № 199/3499/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , який народився у 1936 році в грудні 28 числа, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 08 січня 2015 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати як незаконний та необґрунтований, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, судом не вірно розтлумачено події відображені на відеозаписі від 05 січня 2015 року.

Вважає, що зазначеним відеозаписом подій підтверджуються показання обвинуваченого про те, що він перебував за місцем свого проживання в літній кухні, приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_9 почала виламувати двері будинку, він запитав у неї «Що ти тут робиш?», на що ОСОБА_9 злякалася і почала тикати в нього лопатою, ОСОБА_6 схопив лопату і відкинув її в сторону, потерпіла завдала обвинуваченому один удар рукою по обличчю, тикала пальцями в його очі. Зазначає, що обвинувачений відбивався від потерпілої, відштовхуючи її своїми руками, ніяких тілесних ушкоджень потерпілій він не завдавав, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом слід було кваліфікувати як необхідна оборона від протиправних посягань ОСОБА_9 , що передбачено статтею 36 ч. 5 КК України відповідно до положень якої обвинуваченого ОСОБА_6 необґрунтовано притягнуто до кримінальної відповідальності.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину 1 743 (одну тисячу сімсот сорок три) гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а всього 6 743 (шість тисяч сорок три) гривні. В задоволенні позовної заяви ОСОБА_9 в іншій частині відмовлено.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні наступного:

ОСОБА_6 , 05 січня 2015 року близько 11 години, знаходився за місцем свого мешкання, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_1 , куди прийшла його сестра ОСОБА_9 , яка також, зі слів останньої, має право власності на частину даного домоволодіння. Так, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_9 направилася до вхідної двері будинку та зірвавши замок, зайшла в приміщення домоволодіння. В цей момент її брат ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння, побачив ОСОБА_9 та направився до приміщення домоволодіння, де в цей момент знаходилась ОСОБА_9 , і зайшовши до вказаного домоволодіння між останнім та його сестрою ОСОБА_9 несподівано виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , того ж дня, продовжуючи знаходитись в приміщенні домоволодіння за вищевказаною адресою, приблизно об 11 годині 05 хвилин, діючи умисно, намагаючись виштовхнути ОСОБА_9 з домоволодіння, почав своїми руками штовхати потерпілу у грудну клітку, після чого своєю правою рукою навмисно завдав не менш як 3 удари у ділянку голови праворуч. Після чого ОСОБА_6 почав хапати ОСОБА_9 за шию та здавлювати її, тим самим спричиняти фізичний біль, а також завдав своєю рукою не менше 3 ударів по спині праворуч останньої. ОСОБА_9 намагаючись уникнути конфлікту стала направлятися до вхідної калитки домоволодіння, де її наздогнав ОСОБА_6 та продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно завдав своїми руками не менше 3 ударів по її рукам та 1 удар у ділянку лівого плеча.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичного експерта № 3394-е від 29 липня 2015 року, спричинені тілесні ушкодження, серед яких тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати вирок щодо ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким виправдати останнього у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив скасувати вирок суду, посилаючись на те, що не наносив потерпілій ніяких тілесних ушкоджень, а лише відштовхував її руки від свого обличчя; потерпілу ОСОБА_9 , яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника, вважала обгрунтованим вирок суду першої інстанції та просила залишити його без зміни; представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника та просила залишити без зміни вирок суду першої інстанції; думку прокурора ОСОБА_8 про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 без задоволення, а вироку суду без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному спричиненні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, відповідають фактичним обставинам та обґрунтовані сукупністю доказів, які були безпосередньо досліджені судом, належним чином оцінені і викладені у вироку.

Свої висновки суд зробив виходячи з показань потерпілої ОСОБА_9 про те, що 05 січня 2015 року, коли вона зірвала замок на вхідних дверях будинку і зайшла всередину, щоб перевірити роботу газових приборів в будинок зайшов ОСОБА_6 , почав її ображати, штовхнув руками в груди, здавив шию та почав бити, звалив на підлогу та придавив обличчям до підлоги, потім їй вдалося вийти на подвір`я, де обвинувачений продовжив завдавати їй удари і ображати, вона звернулася на медичне освідування під час якого у неї були виявлені тілесні ушкодження в області шиї, боліла голова, через що вона потрапила до лікарні з черепно мозковою травмою; з показань свідка ОСОБА_11 про те, що 05 січня 2015 року повертаючись з роботи вона проходила повз будинок АДРЕСА_1 , побачила в дворі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , який ударив останню в спину та проклинав її, пізніше ОСОБА_9 розповіла їй про обставини події 05 січня 2016 року; з протоколу проведення слідчого експерименту від 29 квітня 2015 року, згідно до якого потерпіла ОСОБА_9 в присутності судово медичного експерта та понятих вказала на локалізацію та механізм спричинення їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 05 січня 2015 року (т.1, арк. 42); з висновку експерта № 2012 е від 29 квітня 2015 року та висновку додаткової судово медичної експертизи № 3394 е від 29 липня 2015 року згідно якого, з урахуванням додатково наданих медичних документів у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження, частина з яких, а саме закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, синець в лобній області праворуч відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб (т.1, арк. 89- 92); з наданого ОСОБА_6 відеозапису подій від 05 січня 2015 року на якому видно конфлікт ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки докази, якими суд першої інстанції обґрунтував свої висновки, є належними і допустимими, так як отримані у порядку передбаченому КПК України, а також достатніми і підтверджують факт умисного спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Суд проаналізував та належним чином оцінив і показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти того, що наносив удари потерпілій ОСОБА_9 та стверджував, що вона перша стала тикати своїми пальцями в його очі і він почав відбиватися та відштовхувати її руки своїми руками та обґрунтовано визнав показання обвинуваченого ОСОБА_6 такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у справі та дослідженими судом доказами.

Виходячи із встановлених обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно кваліфікував за ст. 125 ч. 2 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені вище докази спростовують доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи та обґрунтовані суперечливими доказами.

Необгрунтованими є і доводи захисника обвинуваченого про те, що відеозапис подій від 05 січня 2015 року був невірно оцінений судом першої інстанції, оскільки на думку захисника, він підтверджує показання ОСОБА_6 про те, що потерпіла перша накинулася на нього і він вимушений був відбиватися від неї та відштовхувати її руки.

Крім того, відеозапис подій, що проходили 05 січня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 стосується лише подій, що проходили на подвір`ї і не відображає подій, що проходили між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 всередині будинку АДРЕСА_1 .

Необгрунтованими є і доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у відповідності до положень ст. 36 ч. 5 КК України закон надає ОСОБА_6 право поступати на свій розсуд в ситуації, що виникла 05 січня 2015 року між ОСОБА_9 та останнім і відповідно до нього ОСОБА_6 перебував у стані необхідної оборони.

Суд першої інстанції перевіряв зазначені доводи сторони захисту та правильно встановив, що ОСОБА_6 від потерпілої ОСОБА_9 не поступало жодних погроз чи активних дій, які б дозволяли ОСОБА_6 вчиняти дії по самообороні.

Як убачається з пояснень потерпілої, вона і ОСОБА_6 рідні сестра та брат та мають право власності на ? того будинку, до якого вона заходила 05 січня 2015 року та в судовому порядку вирішують питання щодо нього. В зазначеному будинку ніхто не проживає.

ОСОБА_6 в суді першої інстанції також пояснював, що ОСОБА_9 має законне право потрапити на території домоволодіння і він ніколи не забороняв потерпілій заходити до домоволодіння.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до вимог ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку суду при вивченні кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: