УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
інспектора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.

До суду надійшло клопотання інспектора Дніпровського РВ КВІ в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням ОСОБА_5 , оскільки останній зарекомендував себе з негативної сторони, на реєстрацію до Дніпровського РВ КВІ м. Києва не з`явився низку разів, зокрема: 16.04.2014 року, 18.06.2014 року, 16.07.2014 року, 06.08.2014 року, 20.08.2014 року, 03.09.2014 року, 01.10.2014 року, 15.10.2014 року, 17.12.2014 року, 12.01.2014 року, 21.01.2015 року, 06.05.2015 року, 20.05.2015 року, 17.06.2015 року, 15.07.2015 року за що останньому були винесені застереження у вигляді письмового попередження.

У судовому засіданні інспектор Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених у ньому, у відповідності до положень КК України та КВК України.

Прокурор у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Засуджений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки усі рази, коли він не прибував на реєстрацію, мав для цього поважні причини регламентовані ч. 3 ст. 164 КВК України, зокрема ухвалою суду 31.03.2015 року було відмовлено у скасуванні звільнення за неявки до ВКВІ, які мали місце 16.04.2014 року, 18.06.2014 року, 16.07.2014 року, 06.08.2014 року, 20.08.2014 року, 03.09.2014 року, 01.10.2014 року, 15.10.2014 року, 17.12.2014 року, 12.01.2014 року, 21.01.2015 року, щодо неявок, які мали місце 06.05.2015 року, 20.05.2015 року, 17.06.2015 року, 15.07.2015 року, то вони сталися з поважних причин.

Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів контрольної справи/провадження, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.

Частиною 1 статті 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають … після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) … органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається …, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні правові вимоги містяться і у ч. 2 ст. 166 КВК України.

При цьому, ч. 3 ст. 166 КВК України імперативно визначає, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Однак, таких обставин у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявки засудженого на реєстрацію 06.05.2015 року, 20.05.2015 року, 17.06.2015 року, 15.07.2015 року сталися з поважних причин.

Згідно п. 5.2 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавлення волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560, якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення призначеного судом покарання.

З положень пункту 6.9 Інструкції, слідує, що лише після затримання засудженої особи (установлення місця знаходження) працівником інспекції всі обставини і причини залишення нею постійного місця проживання і ним, коли він впевниться що мало місце ухилення від відбування покарання, до суду надається подання, та матеріали для вирішення питання про направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Однак вище зазначених вимог закону інспекцією дотримано не було, так не встановлюючи місце перебування ОСОБА_5 і не впевнившись у тому, що дійсно мало місце реального ухилення від відбування покарання, одразу ж звернулась до суду з поданням для вирішення питання про направлення останнього в місця позбавлення волі, хоча у даному судовому засіданні встановлено, що такі неявки були викликані поважними причинами.

Також з матеріалів особової справи слідує, що усі без виключення повідомлення, виклики що надсилаються засудженому не містять жодного зворотного повідомлення УДППЗ «Укрпошта» з причинами їх повернення, або ж повідомлень про доставку, у зв`язку з чим суд ставить під сумнів сам факт їх направлення особі.

Щодо неявок, які мали місце 16.04.2014 року, 18.06.2014 року, 16.07.2014 року, 06.08.2014 року, 20.08.2014 року, 03.09.2014 року, 01.10.2014 року, 15.10.2014 року, 17.12.2014 року, 12.01.2014 року, 21.01.2015 року, то ухвалою суду від 31.03.2015 року встановлено, що підстав для скасування звільнення, у зв`язку з неявкою особи у вказані дати до ВКВІ не має.

На цей час, судове рішення від 31.03.2015 року є чинним.

Відповідно ж до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Тобто, заявник, у даному випадку, намагається піддати сумніву ухвалу суду, яка стало остаточною, що є не прийнятним, оскільки, у даному випадку, здійснюється її фактичне апеляційне оскарження у поза процесуальний спосіб регламентований КПК України.

За таких обставин, передумов регламентованих ч. 3 та ч. 4 ст. 166 КВК України, у судовому засідання встановлено не було, а тому суд вважає що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прямо суперечить вище вказаним нормах законодавства, а тому підлягає повернення до Дніпровського РВ КВІ в м. Києві.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України суд, -

п о с т а н о в о и в :
У задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Матеріали контрольної (особової) справи відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути до Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві для його приведення у відповідність та виконання вимог КПК України, КК України та КВК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я: ОСОБА_1