ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року жовтня шостого дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2013 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Українка Обухівського району Київської області, з вищою економічною освітою, неодруженого, бездітного, працюючого поваром, який постійно проживає без реєстрації на АДРЕСА_1 , раніше двічі судимого, останній раз Печерським районним судом м. Києва за вироком від 21.06.2013 за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України з визначенням остаточного покарання за ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2013 у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від 27.03.2013, від відбування якого згідно з ст. 75 КК України звільнений з випробуванням на три роки іспитового строку,

у вчиненні замаху на злочин за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не погашені і не зняті в установленому законом порядку судимості за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і протягом іспитового строку продовжив паразитичний спосіб життя із вчиненням повторних злочинних посягань проти власності за наступних обставин.

Так, 06.11.2013 близько 11 години 37 хвилин в м. Дніпропетровську в приміщенні магазину «Пулл енд Беа» в Торгівельно-розважальному центрі «Мост-Сіті Центр» на вулиці Глінки, 2, з метою обернення на свою користь взуття ОСОБА_4 з користі, намагаючись не привертати до себе уваги, під виглядом покупця умисно взяв з прилавку чоловічі туфлі 43 розміру артикулу 7400/212/010 та крадькома поклав їх до наявної при ньому спеціально пристосованої сумки, тим самим таємно заволодів майном вартістю в 699 гривень, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Пулл енд Беа Україна». Проте, ОСОБА_4 не зміг довести злочин до кінця, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину, не маючи реальної можливості розпорядитися чужим майном, після сигналу антикражних воріт був викритий на виході з магазину і пійманий співробітниками охорони «на гарячому».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15 листопада 2013 року близько 16 години 30 хвилин в м. Дніпропетровську в приміщенні магазину «Простор» на площі Петровського, 1, з метою обернення на свою користь косметики ОСОБА_4 з користі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно взяв з прилавку та крадькома сховав до наявної при ньому спеціально пристосованої сумки банку крему для обличчя торгівельної марки «Лореаль Ревіталіфт Лазер*3» об`ємом 50 мл, тим самим таємно заволодів майном вартістю у 120 гривень 49 копійок, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль-Д». Проте, ОСОБА_4 не зміг довести злочин до кінця, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину, не маючи реальної можливості розпорядитися чужим майном, після сигналу антикражних воріт був викритий на виході з магазину і пійманий співробітниками охорони «на гарячому».

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєних діяннях, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засіданні, докладно розповів про встановлені вище обставини вчинених злочинів. Пояснив суду, що в мережі Інтернет він випадково натрапив на відеоінструкцію з пристосування звичайної сумки для можливості безперешкодного викрадення товарів в супермаркетах та інших мережах, після чого в домашніх умовах шляхом створення внутрішнього захисного шару з фольги, яка б не давала можливості виявити антикражним воротам таких закладів поміщеного в сумку неоплаченого товару, пристосував декілька сумок. Зі слів підсудного, шостого листопада 2013 року, будучи у справах в місті Дніпропетровську, за встановлених слідством часу та місця він, маючи при собі одну з таких сумок, зайшов до магазину «Пулл енд Беа» з метою подивитися на взуття, де на одному з прилавків йому сподобалися чоловічі туфлі, які він вирішив викрасти для себе, оскільки грошових коштів у нього з собою не вистачало. Зі слів підсудного, переконавшись, що за його діями ніхто не стежить, він взяв туфлі та сховав їх до сумки, після чого направився на вихід з магазину, минаючи касову зону. Як зазначив ОСОБА_4 , під час проходження антикражних воріт вони спрацювали, подавши сигнал, після чого до нього на виході з магазину підійшли охоронці, яким він видав наявне у нього неоплачене взуття. Так само, зі злів ОСОБА_4 , 15 листопада 2013 року поблизу залізничного вокзалу в м. Дніпропетровську він намагався викрасти крем для обличчя в магазині «Простор», сховавши його до наявної при ньому завчасно пристосованої сумки, однак був також викритий співробітниками охорони після сигналу антикражних воріт в момент їх проходження ним з неоплаченим товаром. Підсудний зазначав, що крадіжки він вчинив з цікавості, а вартість викрадених речей він не оспорює.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України.

Зокрема, як зазначено в реєстрах матеріалів досудового розслідування, за епізодом вчиненого підсудним закінченого замаху на крадіжку взуття, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані огляду взуття у присутності понятих під протокол, що безсумнівно підтверджують піймання «на гарячому» ОСОБА_5 на місці події 06.11.2013 поблизу магазину «Пулл енд Беа» в Торгівельно-розважальному центрі «Мост-Сіті Центр» з виявленим у нього неоплаченим товаром, що визнаний речовим доказом. Відомості про проведену інвентаризацію в сукупності з даними довідки про вартість викраденого вказують на недостачу належної ТОВ «Пулл енд Беа Україна» на праві власності вилученої пари взуття, а також на її вартість, доводячи предмет незакінченого злочину і саму подію таємного заволодіння ним у спосіб, на який вказав підсудний у своїх показаннях, які узгоджуються з даними огляду місця події під протокол від 06.11.2013.

За епізодом закінченого замаху на крадіжку в магазині «Простор», фактичні дані огляду речей у присутності понятих під протокол безсумнівно підтверджують піймання «на гарячому» ОСОБА_5 на місці події 15.11.2013 у приміщенні магазину з виявленим у нього неоплаченим товаром, який визнаний речовим доказом. Відомості про проведену інвентаризацію в сукупності з даними довідки про вартість викраденого викривають у недостачі належних ТОВ «Стиль Д» на праві власності вилученої банки крему, доводячи предмет незакінченого злочину і саму подію таємного заволодіння ним. Достовірність показань ОСОБА_4 , які він давав як на досудовому, так і на судовому слідстві, про обраний ним спосіб заволодіння майном потерпілого перевірені на місцевості в результаті проведення слідчого експерименту під протокол від 28.11.2013, фактичні дані якого об`єктивно узгоджуються з відомостями протоколу огляду місця події від 15.11.2013.

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмети злочинів і про обстановку їх виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_4 та обставини ним скоєних діянь знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами. Умисні дії ОСОБА_4 , що виразились у протиправному неодночасному тотожному не однократному заволодінні чужим майном особою, що має непогашені судимості за крадіжки, безпосередньо спрямованому на його таємне викрадення, яке не доведено до кінця, оскільки, вилучивши майно, вона була одразу викрита на місці, не маючи реальної можливості ним розпорядитися з незалежних від її волі причин, підлягають кваліфікації згідно з ч. 2 ст. 15 КК України закінченим замахом на крадіжку за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками повторності вчинення, як роз`яснював Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 4 постанови № 10 від 06.11.2009 Про судову практику у справах про злочини проти власності.

Розв`язуючи у відповідності до ст. 65 КК України питання про вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує характер множинності корисливих незакінчених злочинів, віднесених кримінальним Законом за формальними ознаками до злочинів середньої тяжкості, які посягають на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою, вчинення яких припинено на стадії закінченого замаху силами співробітників охорони магазинів, що характеризує здійснення корисливих злочинних намірів у найвищому ступені. За повного визнання своєї вини підсудним, який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, хворий на хронічний пієлонефрит та інші хронічні захворювання, задовільно характеризується за місцем проживання, суд до пом`якшуючої покарання обставини згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості незакінчених злочинів, пом`якшуючих покарання обставин, особи винного, його віку і освітньо-кваліфікаційного рівня, визнання ним своєї вини суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст. 68 КК України знаходить за необхідне для його виправлення призначити у виді покарання позбавлення волі, визначивши достатній для попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудного спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 185 КК України.

Крім того судом встановлено, що за визначенням ст. 165 КВК України ОСОБА_4 не витримав випробування і вчинив злочинні посягання до закінчення іспитового строку, встановленого йому Печерським районним судом м. Києва, на підставі чого суд вважає достатнім на виконання ч. 3 ст. 78 КК України приєднати частково до призначеного покарання не відбуте покарання за попереднім вироком суду від 21.06.2013 за правилами ст. 71 КК України.

Разом з тим суд має прийняти до уваги надану підсудним згоду в формі письмової заяви відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» на застосування до нього амністії з його власної ініціативи в установленому порядку за ст. 10 цього Закону.

Відповідно, за повного визнання своєї вини підсудний ОСОБА_4 належить до хворих осіб на тяжкі хвороби (хронічний пієлонефрит), що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6 (), для яких згідно з ст. 86 КК України оголошена повна амністія за п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Разом з тим, ОСОБА_4 , вчинивши злочинні посягання до закінчення призначеного йому за вироком суду іспитового строку, з огляду на їх тяжкість під виключення за п. «в» статті 8 вказаного Закону в редакції від 06.05.2014 не підпадає, як не підпадає і під інші виключення, визначені у вказаній статті.

Спираючись на доведеність вини підсудного і встановлені необхідні передумови ступеня тяжкості вчинених злочинних посягань, в стадії судового розгляду кримінальної справи за стійким внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що в силу ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» до ОСОБА_4 за станом його здоров`я усувається застосування призначеного покарання за скоєні діяння відповідно до ст. 85 КК України, на підставі чого знаходить належним відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» постановити цей обвинувальний вирок із звільненням від відбування призначеного покарання згідно з ч. 1 ст. 74 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні замаху за ч. 2 ст. 15 КК України на передбачену за ч. 2 ст. 185 КК України крадіжку, призначивши у виді покарання три роки позбавлення волі, до яких на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків чотири роки шість місяців позбавлення волі, від відбування яких згідно з ст. 86 КК України звільнити внаслідок амністії за п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Речові докази:

чоловічі туфлі 43 розміру артикулу 7400/212/010, передані на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_6 , вважати повернутим у законне володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Пулл енд Беа Україна» за належністю;

одну банку крему для обличчя торгівельної марки «Лореаль Ревіталіфт Лазер*3» об`ємом 50 млл, передану на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_7 , вважати повернутою у законне володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» за належністю;

протоколи допитів представників потерпілих, свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудному та прокурору негайно.
Головуючий