Справа № 183/7068/15
№ 1-кп/183/217/16
В И Р О К
іменем України
19 січня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перещепине Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з освітою 2 класи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
05 серпня 2015 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 знаходився поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де через огорожу побачив, що на території даного домоволодіння, що належить ОСОБА_6 , нікого не має. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 05 липня 2015 року близько 21 години 05 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де підійшов до господарської будівлі, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, через незамкнені двері, проник до приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрав зварювальний апарат вартістю 1410, 20 грн.

Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1410 гривень 20 копійок.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),поєднане з проникненням в інше приміщення.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, обставини вчиненого кримінального правопорушення ним не оспорюються. Так обвинувачений надав показання про те, що напередодні зазнала тяжких травм його дитина, яка потребувала медичного лікування та значних фінансових коштів. На той час він не мав постійного місця роботи, тому вирішив знайти металобрухт, здати його та таким чином заробити кошти на лікування малолітньої дитини. Проходячи 05.08.2015 року поблизу будинку АДРЕСА_2 , він побачив, що цей будинок покинутий, а в господарській будівлі взагалі відсутні двері, в результаті чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, він дійсно переліз через огорожу будинку, підійшов до господарської будівлі, через незакриті двері проник в сарай звідки викрав зварювальний апарат, який відніс неподалік від місця вчинення злочину. Знявши з нього обкрутну, цінні металеві вироби він здав на металоприйомний пункт. У скоєному обвинувачений кається, відшкодував потерпілому спричинену шкоду в повному обсязі.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, учасники судового розгляду не заперечували проти розгляду справи у відсутність потерпілих.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, в силу ст.. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування збитків потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1