Справа №295/9493/13-к
УХВАЛА

Іменем України

18.07.2013 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира Корицька В.О.,

при секретарі Богатчук О.В.,

з участю представників заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2

слідчого прокуратури ОСОБА_3, прокурора Люлька Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу

ОСОБА_4,

вул. Західна, 98, м. Житомир, 10000,

до старшого слідчого прокурори м. Житомира ОСОБА_3,

вул. Черняховского, 2, м. Житомир, 10014,

про скасування постанови від 09.06.2013 р. та зобовязання вчинити певні процесуальні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду зі скаргою на постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженню №0000033, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06.12.2012 р. за її заявою про вчинення кримінального правопорушення старшим слідчим СВ ПМ ДПС у Житомирській області Богудіновою О.О. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 371 КК України.

В обгрунтування скарги зазначила, що старшим слідчим прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 неправомірно відмовлено в задоволенні її заяви, яка була подана 12.02.2013 р., про визнання її потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні, при винесенні постанови не враховано, що діями слідчої ОСОБА_5 їй завдано значних моральних страждань, про що свідчать процесуальні рішення, прийняті судом під час розслідування кримінальної справи, порушеної проти неї за ознаками злочину, передбаченого ст. 212 КК України, зокрема постанов про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою від 15.04.2011 р., 06.05.2011 р. та постановою від 22.04.2011 р., якою визнано незаконним її затримання 15.04.2011 р., та іншими медичними документами у справі. Вважає, що постанова є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представники заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали доводи викладені в скарзі, вважають, що заява ОСОБА_4 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні є обґрунтованою, містить достатні докази, які підтверджують, що їй завдано моральну та майнову шкоду, а відтак вказана постанова підлягає скасуванню.

ОСОБА_2 просив зобовязати старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 визнати заявника потерпілою у кримінальному провадженні №0000033.

У судовому засіданні старший слідчий прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 та старший прокурор прокуратури м. Житомира ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечували, зазначили, що винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим є цілком обґрунтованою та законною, оскільки на момент її винесення в матеріалах справи відсутні достатні докази, які підтверджують, що ОСОБА_4 завдано будь-яку шкоду.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілої.

Зі змісту ч. 5 ст. 55 КПК України вбачається, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 09.06.2013 р. про відмову у визнанні потерпілим вбачається, що слідчий мотивував постанову тим, що органом досудового слідства по кримінальному провадженню не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння ОСОБА_4 моральної, фізичної та майнової шкоди, а незаконне затримання у 2011 році на даний час свого підтвердження не знайшло та спростовується доказами, які свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення та прямого умислу (достовірного усвідомлення незаконності своїх дій) зі сторони слідчого.

У судовому засіданні слідчий пояснив, що всі викладені у заяві ОСОБА_4 від 12.02.2013 р. обставини він розглянув, та дослідивши матеріали перевірки, допитавши слідчого Богудінову О.О. та начальника ВРКС СУ ДПС у Житомирській області ОСОБА_7, вчинивши ще ряд слідчих дій, перелік яких надав у судовому засіданні, виніс мотивоване, на його думку, процесуальне рішення.

Разом з тим повідомив, що на даний момент тривають слідчі дії, результати яких можуть у подальшому призвести до зміни статусу ОСОБА_4 зі свідка на потерпілу у кримінальному провадженні. Як приклад зазначив, що після винесення оскаржуваної постанови отримав неоднозначні пояснення лікарів із медичних закладів, які проводили обстеження ОСОБА_4 у 2011 році.

Однак, на момент прийняття оскаржуваної постанови ці відомості у слідчого були відсутні.

Слідчим суддею встановлено, що постанова від 09.06.2013 р. про відмову у визнанні потерпілою не містить належного обгрунтування прийнятого рішення, не зазначено обставини, які передбачені ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Так, зокрема, судовим рішенням від 22.04.2011 р., яке залишено апеляційною інстанцією без змін, затримання 15.04.2011 р. ОСОБА_4 в порядку ст. 106 КПК України (1960 року) визнано незаконним, надані стороною захисту епікриз від 26.04.2011 р., медичні довідки від 26.04.2011 р. містять інформацію про незадовільний стан здоровя ОСОБА_4, який є наслідком незаконного затримання 15.04.2011 р.

Крім того, в ухвалі апеляційного суду Житомирської області у справі №295/4030/13-к від 05.04.2013 р. склад колегії суддів зазначив, що: «із змісту постанови Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2011 року, якою затримання ОСОБА_4 було визнано незаконним, суд, наводячи мотиви прийнятого рішення, навів вичерпний перелік підстав для затримання особи, передбачених ст. 106 КПК України, та дійшов висновку про відсутність станом на 15.04.2011 року жодної з наведених підстав для затримання ОСОБА_4 Більш того, за змістом цього рішення, суд вбачав у ситуації, що склалася, штучне виділення з матеріалів попередньої кримінальної справи порушеної проти однієї і тієї ж особи епізодів для створення ситуації незаконного утримання особи під вартою після незадоволення подань з цього приводу.

Крім того, як вбачається із змісту ухвали апеляційного суду Житомирської області від 13 травня 2011 року, якою постанова Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2011 року була залишена без змін, апеляційний суд також умотивував своє рішення відсутністю підстав затримання ОСОБА_4 у приміщенні суду в порядку ст.106 КПК України, після відмови суду в обранні їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому також дійшов висновку про те, що «доводи прокурора про необхідність застосування сили для затримання ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження»…

…залишилась нез'ясованою низка питань, порушених у заяві ОСОБА_4, зокрема її твердження про те, що протокол про її затримання 15.04.2011 року складено лише через 6 годин після її затримання, що до неї не допустили лікарів швидкої медичної допомоги, що її медичний огляд був з якихось причин проведений у сімейного лікаря у м. Коростишів, що з 18.04.2011р. до 26.04.2011р. без будь-яких процесуальних законних підстав її утримували під вартою, обшукували особисто та її речі в терапевтичному відділенні ЦМЛ № І, а також про те, що з 26.04.2011р. з 15:00 до 20:45 її було позбавлено волі, застосовано силу, примушено проходити медичні огляди в двох лікарнях без будь-яких процесуальних підстав, а крім того, що з 15:00 26.04.2011 р. по 10:00 29.04.2011 р. слідчим не виконано обов'язок по доставці її в суд для розгляду подання про обрання запобіжного заходу по суті.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, питання про те, з яких причин ОСОБА_4 неодноразово транспортували для проходження медичного огляду у медичні заклади, що знаходяться на значному відстані від місця розташування слідчого ізолятора, під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню не з'ясовано, працівники податкової міліції, в провадженні яких знаходилась справа щодо ОСОБА_4, а також медичні працівники з приводу визначення необхідності та обставин проходження ОСОБА_4 такого огляду не допитані, будь-яка оцінка цьому у постанові слідчого взагалі не дана».

Зазначені обставини, які встановлені судовими рішеннями різних інстанцій, не прийнятті слідчим до уваги при винесені оскаржуваної постанови від 09.06.2013 р., зокрема, що стосується обставин незаконного затримання ОСОБА_4

Слідчий, не у повному обсязі зясувавши обставини справи, передчасно відмовив ОСОБА_4 у визнанні її потерпілою.

Відповідно до частини 2 ст. 55 права та обовязки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а у випадку встановлення обставин, що є підставою для відмови у визнанні потерпілим, рішення слідчого або прокурора з цього приводу повинно бути належним чином мотивовано, чого старшим слідчим прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 здійснено не було при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, постанова від 09.06.2013 р. про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги про зобовязання старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, то у її задоволенні належить відмовити, оскільки слідчому судді не надано повноважень втручатися в хід проведення слідчих дій на досудовому розслідуванні та зобовязувати сторону обвинувачення встановлювати заявнику статус «потерпілої».

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 від 09.06.2013 р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 06.12.2012 р.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.О.Корицька