Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 1-176/2010р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Пелипенко К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю прокурора: Ручої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в cмт. Петропавлівка кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, 13.11.1960р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, військовозобовязаного, раніше судимого: 06.04.2004р. Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.11.2004 року, в період з 10:00 години до 12:00 години, разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 вживали спиртні напої біля будинку № 28 по вул. Леніна в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області, де проживає гр. ОСОБА_3, та приміщення магазину «Продтовари» в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області. Після розпиття спиртних напоїв приблизно о 12:00 годині того ж дня ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись за магазином «Продтовари» в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до ОСОБА_2, маючи намір на позбавлення життя останнього, дістав з кишені куртки кухонний ніж та умисно наніс один удар ножем в область грудної клітини ОСОБА_2 Після чого ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2, згідно висновку судово-медичної експертизи № 213 від 14.12.2004р., були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої половини грудної клітини в 3-4 міжребер*ї по білягрудинної лінії, яка переходе у раньовий канал, переходячи через товщу підшкірно-жирового слою мязів 3-4 міжреберного проміжку, средостєння, проникає у ліву плевральну полость, проходячи через товщу сердечної сумки, закінчується у полості правого желудочка.

Від отриманих тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2 13.11.2004р. приблизно о 12:10 годин помер у себе в домоволодінні по вул. Леніна, 29 в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області.

Смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, настала через проникаюче колото-різане поранення органів грудної клітини з пошкодженням серця, ускладнене геміпекардом (скупченням крові в сердечній сумці).

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що 13.11.2004 року він прокинувся вранці і оскільки йому були необхідні гроші пішов пасти корів. З ним за це розрахувались, але грошей виявилось недостатньо, оскільки у нього був день народження в той день і йому було необхідно скупитися на день народження. Тоді він здав труби на метал, а по дорозі купив горілку і пішов до магазину в центр села. По дорозі він зустрів ОСОБА_2, який як раз йшов до нього оскільки мав намір похмелитися. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2, що він йде скупитися до магазину і вони разом пішли на лавку до ОСОБА_3, випили і закусили яблуком. Оскільки випитого ОСОБА_2 здалося замало, він на велосипеді поїхав до магазину за горілкою, гроші на яку дав ОСОБА_1 Він привіз горілку, вийшла господарка будинку ОСОБА_3 та винесла закуску. Потім до них підійшов ще ОСОБА_4 і вони втрьох випили горілку, яку привіз ОСОБА_2, при цьому розмовляли про те, як оформлює ОСОБА_4 пенсію. Потім вийшла його донька, яка була роздягнена тоді як було вже холодно, до неї підійшла подружка і вони разом пішли. Коли всі розійшлися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зайшли до магазина та ОСОБА_1 почав скуплятися, а ОСОБА_2 купив горілки на розлив, а собі пляшку пива. При цьому ОСОБА_2 почав курити в магазині і йому присутні робили зауваження. Перед тим, як вийти з магазину ОСОБА_1 встиг поспілкуватися з продавцем на предмет наявності у нього перед магазином боргу, на що продавець повідомила, що за ним числиться борг 53, 00 грн. ОСОБА_1 допив пива, поставив порожню пляшку та вийшов з магазину. Як зазначив ОСОБА_1 це було приблизно о 10 годині 20 хвилин. ОСОБА_2 в цей час стояв на вулиці за 20 метрів від магазину, при цьому у нього були спущені брюки і коло нього на землі лежав велосипед. ОСОБА_1 підійшов до нього, підняв велосипед і запитав у нього, чому він там стоїть. Вони трохи поговорили про дрова і ОСОБА_1 зазначив, що йому вже треба було йти. Тут як раз йшов ОСОБА_5 і ОСОБА_1 попросив його, щоб він довів ОСОБА_2 додому. ОСОБА_5 погодився, взяв ОСОБА_2 з велосипедом і вони пішли. ОСОБА_1 пішов до іншого магазину за покупками. ОСОБА_1 зазначив, що коли він прийшов додому, то згадав, що у нього сусідка просила арматуру, яку він їй одразу приніс, а вона в свою чергу привітала з днем народження і дала дві котлети. Коли він повертався від сусідки з котлетами до нього підїхали працівники міліції і хватають його в машину. Він попросив дати можливість хоч тарілку віднести додому, на що працівник міліції сам відніс і сказав, що поставив. ОСОБА_1 запитав, чому його забирають до міліції, а йому сказали, що він умовно засуджений і порушив порядок відбування покарання. Коли його везли машиною, то він думав, що до міліції, а коли проїзжали мимо двору ОСОБА_2 то він побачив, що коло його двору народ стояв. Працівники міліції запитали у ОСОБА_1 за що він вбив ОСОБА_2, на що він відповів, що він його не вбивав. Потім його відвозили на місце, де вони були разом біля магазину, щоб він показав, як вбив ОСОБА_2, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки не вбивав.

ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні даного злочину та зазначив, що після того, як вони розійшлися з ОСОБА_2, той був цілком здоровий, а він взагалі не причетний до скоєння цього злочину. Зазначив також, що ніж, який вилучили у нього в домоволодінні, не може вважатися знаряддям злочину та доказом по справі, оскільки на ньому не знайдено залишків крові.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що 13.11.2004 року о 10 годині ранку вони прокинулися з донькою, вийшла на вулицю і побачила силует людини біля колодязя, але оскільки у неї поганий зір вона не побачила хто то був. Потім вийшла донька і пішла до подруги і побачила, що то сидів її батько і чоловік потерпілої ОСОБА_2. Донька сказала, що то сидить батько і з ним щось трапилося. Потім він зайшов до будинку і потерпіла побачила, що він якийсь не такий: у нього було біле обличчя, брюки спущені. Він пішов лягати на ліжко і потерпіла наказала доньці йти за фельдшером. Вона подумала, що чоловік пяний, бо він ліг та важко дихав. Потім прийшла фельдшер і оглянула чоловіка, але потерпілій не сказала, що він помер і пішла, сказавши при цьому щоб викликали міліцію та швидку. Потім приїхала швидка та міліція і почали все оформлювати.

Потерпіла зазначила в судовому засіданні, що в подальшому просить розглядати справу у її відсутність, про що надала відповідну заяву, і просила залишити покарання підсудному у вигляді 8 років позбавлення волі. Зазначила також, що підсудний попросив у неї вибачення.

Представник потерпілої зазначив, що він також подав заяву про розгляд справи в подальшому без його участі, підтримав думку потерпілої щодо призначення підсудному міри покарання.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_7, яка суду дала наступні свідчення. Свідок зазначила, що вона є донькою підсудного, але на той час вони з мамою проживали окремо від нього, оскільки вона навчалась. Зазначила, що батько у неї вживав спиртні напитки, але не кожен день, до насильства не був схильний. Свідок пояснила також, що в той день у батько був день народження і він пішов до магазину скупитися. Вона в той час була у своєї тітки і він туди їм приніс торта, а сам пішов. Коли приходив він був тверезий, а ввечері його привезли працівники міліції. Він йшов зігнутий, працівники міліції сказали, що щось треба взяти у будинку, а також повідомили їх, що батько вбив ОСОБА_2. Що вилучались з будинку свідку невідомо.

Крім того, в звязку зі спливом часу в судовому засіданні оголошені показання свідка ОСОБА_7, що були нею дані на досудовому слідстві, які вона підтримала.

В судовому засіданні був також допитаний експерт ОСОБА_8, який повністю підтримав свій висновок і пояснив, що в той період він разом зі слідчим прокуратури Межівського району виїжджав у будинок, де був виявлений труп чоловіка. При огляді вказаного трупу на сорочці були виявлені бурі плями невеликого розміру в невеликих обємах, сорочка була пошкоджена, на ній був поріз, також на грудній клітці була рана. Більш детальніше труп та ранєвий канал був обстежений у відділку СМЕ, про що є відповідний висновок. Експерт також пояснив, що для забезпечення роботи серця в серцевій сумці повинно бути всього 10-15 мілілітрів крові. Серце людське складається з двох сторін і одна сторона його товща ніж інша. Тиск в одній стороні також більший ніж у іншій. Ліва сторона серця сильніше ніж права, тиск крові більший. Якщо пошкодити ліву сторону, то кровотеча буде велика, а в правій стороні серця тиск крові невеликий. Серце дуже складний, ступеневий канал. У потерпілого ж було в серцевій сумці крові близько 150 грам, крім того ще й зі згустками. Ця кров, яка вийшла через рану в серцеву сумку, заповнила весь простір, тому серце стало зажате з усіх сторін згустками крові, неможливо було скорочуватися, від чого і наступила смерть. Потрібно було, щоб кров вийшла з правого шлунка серця, а їй нікуди було виходити. Кров могла виходити біля часу. З такою травмою, як у потерпілого, можна було рухатись, але це залежить і від самого потерпілого, від структури його тіла, здоровя, складності організму. Шкіра людини має властивість скорочуватися, тому скорочування привело до зажиму рани, а рана сама була приблизно 0,9 см. Якби потерпілого своєчасно доставили у лікарню, то його можна було б врятувати, а саме: вибрати згустки крові, що дало б можливість працювати серцю, яке було зажате. Глибина ранєвого каналу була 13 см, з чого можна зробити висновок, що удар був сильним. Експерт зазначає, що він був на відтворенні обставин подій. При цьому ніякого тиску на підсудного з боку працівників міліції не було, підсудний сам показував, як він наніс удар потерпілому. Цей удар був нанесений в позі, коли люди стоять обличчям до обличчя. Експерт також пояснив, що серце у кожної людини розташовано по різному, і не так, як всі помилково вважають, що в лівій стороні грудної клітини. Воно розташовано майже по центру. В даному випадку у потерпілого крові було мало тому, що удар прийшовся не вліво, а в праву частину серця. Якби ж удар був у ліву частину серця, то була б велика кровотеча, оскільки в лівій частині серця набагато більший тиск крові, ніж у правій. Удар був справа наліво, зверху вниз. Ранєвий канал йшов через кожне покриття, жирову клітчату, мяз, грудину і сердечну сумку справа, через це кров наповнила серцеву сумку згустками крові і не давала працювати серцю. Також експерт зазначив, що кров з серця не виходила на зовні, оскільки у потерпілого була слабка мишця, в результаті чого кров йшла в серцеву сумку та безпосередньо в раневий канал. Серцева мишця була розслаблена і не качала кров. Крім того, при такому пораненні, яке було у потерпілого, він міг жити ще годину. Крім того, треба також враховувати стан алкогольного спяніння, в якому перебував потерпілий, а саме: 3,6 промілі при такій кількості алкоголю він міг померти і від самого алкогольного отруєння. Крім того, ніякого шоку у потерпілого не було, було тільки сильне алкогольне отруєння, тому він міг і не почути удару ножа, бо його організм був ослаблений від алкоголю.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_4, який суду пояснив, що 13.11.2004р. вій вийшов з дому, навпроти якого на лавочці сидів підсудний та потерпілий і про щось говорили, між ними сварок не було, вони випивали горілку, оскільки у підсудного в той день був день народження. Вони запросили його також випити, але він відмовився. З ними він посидів хвилин 10 і пішов в центр села. Коли повернувся назад, то біля будинку вже стояли працівники міліції і запросили його бути понятим. В його присутності працівник міліції запитав у підсудного за що той вдарив ОСОБА_2, на що той відповів, що ОСОБА_2 погано сказав про його дружину. Потім у підсудного запитали, де ніж, а підсудний відповів, що лежить у будинку. Підсудний сам відкрив відкруткою двері до його будинку і на столі працівники міліції вилучили ніж та поклали його в поліетиленовий пакет.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що в день, коли все сталося, до магазину зайшли підсудний та ОСОБА_2. Підсудний купив чи то 50 чи то 100 грам горілки, яку сам і випив, а ОСОБА_2 сидів на стільці. Підсудний купив пляшку горілки, потім ОСОБА_2 пішов, а за ним через 10 хвилин вийшов і підсудний. Куди саме потім пішов ОСОБА_2 свідок не памятає, а підсудний пройшов мимо вікна магазину. Підсудний був випивший, а в якому стані тоді був ОСОБА_2 свідок сказати не може, оскільки, на її думку, він завжди однаковий. В той день в її присутності ніхто не сварився.

Крім того, в звязку зі спливом часу в судовому засіданні оголошені показання свідка ОСОБА_9, що були нею дані на досудовому слідстві, які вона підтримала повністю.

Також судом в якості свідка була допитана ОСОБА_10, яка пояснила, що 13.11.2004р. її викликала дружина ОСОБА_2 додому. Вона прийшла, ОСОБА_2 лежав у спальній кімнаті на ліжку. Вона одразу поміряла йому пульс, якого вже не було. Тоді вона підняла светр, щоб прослухати серцебиття і побачила, що на сорочці десь в області серця пляма крові. Вона розстебнула сорочку і побачила рану. ОСОБА_11 вона сказала, щоб ніхто нічого не чіпав і про те, що необхідно викликати міліцію, оскільки він вже мертвий. Потім вона поїхала до пологового будинку, оскільки її донька народжувала, а через деякий час вона почула, що підсудного забрали до міліції.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що восени 2004 року (більш детально дату свідок не згадав в звязку зі спливом часу) одного дня він пішов на насосну станцію, щоб включити воду для мешканців села. Коли вій повертався назад, то зустрів по дорозі підсудного та ОСОБА_2. Підсудний попросив його довести ОСОБА_2 до його будинку. Як ОСОБА_2, так і підсудний були тоді пяні. Свідок погодився і вони з ОСОБА_2 пішли до нього додому, при цьому свідок катив велосипед, а ОСОБА_2 йшов за ним. Свідок довів ОСОБА_2 до його калитки, поставив велосипед, за це йому ОСОБА_2 подякував і свідок пішов. Свідок також зазначив, що хоча підсудний і був у стані алкогольного спяніння, але на його думку, був тверезішим ніж ОСОБА_2, і міг цілком сам його відвезти додому.

Крім того, в судовому засіданні були оголошені показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які не змогли явитися в судове засідання, що підтверджується відповідними заявами в матеріалах справи.

Так, ОСОБА_12 під час допиту на досудовому слідстві зазначала, що вона з 1983 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, з 2001 року вони разом не проживають. Від шлюбу мають двох дітей. За період спільного проживання вона охарактеризувала ОСОБА_1 як людину, що зловживала спиртними напоями, влаштовував сварки, домашнім господарством не займався. Також ОСОБА_12 зазначала, що за період їх спільного проживання у підсудного траплялись провали в памяті.

З пояснень свідка ОСОБА_13 вбачається, що останній є батьком підсудного, який повідомив на досудовому слідстві, що підсудний в дитинстві отримав травму в результаті збиття його мотоциклом. Після того поводився буйно, закінчував спец. школу. Проходив службу в армії, після чого одружився та став проживати в ІНФОРМАЦІЯ_5. Також свідок зазначав, що син приймав участь по ліквідації Чорнобильської АЕС, після чого часто знаходився на лікування. Раніше ОСОБА_1 на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебував.

Свідок ОСОБА_14 на досудовому слідстві зазначала, що підсудний є її рідним братом та повністю підтвердила показання їх батька ОСОБА_13 та додала, що її брат неодноразово їй скаржився на сильний головний біль та приймав пігулки стосовно цього. Вона також неодноразово звертала увагу на провали памяті у брата.

Заслухавши пояснення підсудного, потерпілої, свідків, дослідивши в сукупності всі докази по справі, суд вважає, що вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, в ході судового слідства судом були досліджені наступні письмові докази:

- протокол огляду місця пригоди та трупу від 13.11.2004р., відповідно до якого встановлено точне місце виявлення трупу потерпілого ОСОБА_2. В зазначеному протоколі має місце детальний опис одягу ОСОБА_2, місце розташування слідів крові на одязі та місце розташування нового поранення, а саме: на шкіряному покрові правої половини грудної клітини біля грудної мязи 3-4 міжреберними проміжками виявлена рана ближче до полу круглої форми розміром 1х0,3 см по часовій стрільці 11-6 з гострими кінцівками, нерівними краями. Також біля рани на груді на дільниці 10х13 см виявлена підсохша корочка червоно-бурого кольору схожа на кров. Будь-яких інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_2 не було виявлено. Цим протоколом підтверджується точна дата та місце смерті ОСОБА_2: 13.11.2004р. в будинку № 29 по вул. Леніна в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області. (т. 1 а.с. 5-7);

- при огляді також була встановлена особа потерпілого, яким виявився ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканець с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується паспортом серії АМ № 306400 (т. 1 а.с. 8);

- протокол відтворення обстановки та обставин події від 15.11.2004р., під час якого підсудний безпосередньо на місці за приміщенням магазину «Продтовари» в с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області детально розповів та показав на місці як він 13.11.2004р. приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи при цьому у стані алкогольного спяніння, посварився з ОСОБА_2, який образив його дружину, та діставши кухонний ніж вдарив потерпілого в груди. При цьому в ході подальших слідчих дій в будинку підсудного виявлений ніж, який був вилучений працівниками міліції. Зазначеним протоколом повністю підтверджуються як обставини скоєння підсудним злочину, так і виявлення та вилучення речового доказу по справі кухонного ножа, тобто предмету, яким безпосередньо був вчинений даний злочин (т. 1 а.с. 32-39).

Досліджуючи протокол відтворення обстановки та обставин подій від 15.11.2004р. та приймаючи його, як належний доказ по справі, який без сумніву має істотне доказове значення по справі, суд враховує, що як особисто підсудний в судовому засіданні, так і допитані в судовому засіданні свідки, що були присутні при такому відтворенні в якості понятих, а саме: свідок ОСОБА_4 та експерт ОСОБА_8 не зазначали про те, що під час відтворення обстановки та обставин подій на підсудного вчинився будь-який тиск. Напроти, присутні при цьому особи зазначили, що підсудний на пропозиції працівників міліції добровільно на місці все показував та розповідав. Про вчинення будь-якого тиску з боку працівників міліції на нього при відтворенні не заявляв також і підсудний. На підставі цього у суду не виникають сумніви щодо достовірності показань підсудного під час відтворення обстановки та обставин подій 15.11.2004р.

- протокол огляду від 18.11.2004р., в ході якого був оглянутий одяг ОСОБА_2 та виявлено на сорочці блакитного кольору в білу смужку на відстані 14 см від вороту вниз пляму буро-малинового кольору розміром 9х7 см. На цій сорочці також був виявлений поріз (т. 1 а.с. 76);

- висновок експерта № 213 від 14.12.2004р., в якому зазначено, що ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої половини грудної клітини в 3-4 міжребер*ї по білягрудинної лінії, яка переходе у ранєвий канал, переходячи через товщу підшкірно-жирового слою мязів 3-4 міжреберного проміжку, средостєння, проникає у ліву плевральну полость, проходячи через товщу сердечної сумки, закінчується у полості правого желудочка.Ранєвий канал йде по направленню зпереду-назад, зверху-вниз, справа-наліво, довжиною 13 см. Близько 180 мл крові згустками темно-червоного кольору, крововилив темно-червоний по ходу ранового каналу, коло серцевої сумки, правого шлуночка, набряк та емфізема легень, набряк головного мозку. За висновком експерта смерть ОСОБА_2 наступила від проникаючого колото-різаного поранення органів грудної клітини з пошкодженням серця, що ускладнилось геміпекардом (скупченням крові у серцевій сумці) за 18-20 годин до огляду. Після отримання тілесного ушкодження потерпілий міг здійснювати самостійні дії, що підтверджується характером ушкоджень (т. 1 а.с. 124-125);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 810 від 21.11.2004р., відповідно до якої встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_2 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Також на куртці, що була надана на дослідження, виявлена кров людини з антигеном-В, що не виключає походження слідів за рахунок крові людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від ОСОБА_2 В той же час на ножі наявність крові не встановлена (т. 1 а.с. 135-136);

- висновок медико-криміналістичної експертизи № 646 МК від 07.12.2004р., відповідно до якої зазначено, що пошкодження на шматку шкіри з грудної клітки від потерпілого ОСОБА_2 могло бути заподіяне як клинком наданого на експертизу ножа, так і іншим зі сходними конструктивними особливостями (т. 1 а.с. 141-144).

В судовому засіданні також досліджений акт стаціонарної судово-психіатричної експертизи на досліджуваного ОСОБА_1 № 27 від 27.01.2005р., на підставі якого комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 хронічним психічним захворюванням не страждав та не страждає. Має місце хронічний алкоголізм 2 стадії з психопатизацією особистості. На це вказують анамнестичні дані, дані матеріалів кримінальної справи, а також результати цього клінічного психіатричного дослідження про тривале зловживання досліджуваним спиртними напоями, наявності тяготіння до них, тривалий час зберігаємою високою толерантністю до спиртного, давно втраченим рвотним рефлексом, втрачених ситуаційним якісним контролем, таких змін з боку психіки, як нестриманість, образливість, неврівноваженість, роздратування, що сприяло його постановку на облік до нарколога. Однак зазначені особливості з боку психіки досліджуваного мають вираз не дуже значимий, не супроводжуються хворобливими порушеннями мислення, зниженням памяті, критичних можливостях, психотичною симптоматикою та не позбавляли його можливості в період часу, що відноситься до інкримінованому йому злочину, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с. 155-159).

Докази у відповідності до ст. 65 Кримінально-процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України.

Постановою про визнання та приєднання до кримінальної справи речових доказів від 03.01.2005р. підтверджується, що оглянуті 17.11.2004р. светр шерстяний, сорочка х/б, брюки спортивні, тепла куртка та кухонний ніж визнані у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України речовими доказами та передані до камери зберігання речових доказів Межівського РВ УМВС України у Дніпропетровській області на підставі квитанції № 001947 від 03.01.2005р.

На підставі акту знищення речових доказів від 03.11.2006р. светр шерстяний, сорочка х/б, брюки спортивні та тепла куртка були знищені шляхом спалювання на вогні, а кухонний ніж знищений шляхом деформації згідно вироку Межівського районного суду від 05.07.2006р. (т. 3 а.с. 81).

В звязку з викладеним суд був позбавлений можливості оглянути зазначені речові докази в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 18 Кримінального кодексу України підсудний - фізична особа, яка досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Суд вважає, що незважаючи на те, що підсудний не визнав себе винним у вчиненні злочину, вина підсудного в скоєнні ним даного злочину в судовому засіданні доказана повністю як показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, так і зібраними доказами по справі в сукупності, факт скоєння ним вбивства є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Суд вважає юридичну кваліфікацію скоєного за ч. 1 ст. 115 КК України злочину правильною за ознаками вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні підсудний зазначив про те, що він не причетний до вбивства потерпілого, так як останній виглядав цілком здоровим на момент їх останньої зустрічі перед тим, як вони розійшлися в різні боки. Отже, як зазначає підсудний, він не міг його вбити, а у разі, якщо б такі обставини мали місце, потерпілий не міг би дійти додому та помер би на місці.

Суд не приймає до уваги зазначені доводи підсудного, оскільки якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що пройшов з моменту нанесення ушкоджень і до смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

При цьому допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснив, що при отриманні такої травми потерпілий міг рухатись самостійно, навіть дійти додому без сторонньої допомоги, а те, що потерпілий навіть не відчув удару ножа є цілком ймовірним, оскільки він був у стані дуже сильного алкогольного спяніння 3, 6%.

Крім того у суду не виникає сумнівів, що підсудний, в ході раптової сварки з ОСОБА_2, наносячи сильний удар ножем в область грудної клітини мав намір на позбавлення життя останнього, після чого і настала смерть потерпілого, яка, в свою чергу, є закономірним результатом дій підсудного.

При цьому підсудний чітко усвідомлював соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачав наслідки скоєного та бажав їх настання, що беззаперечно вказує на те, що підсудний діяв з прямим умислом, бажаючи смерті потерпілого.

Невизнання підсудним своєї вини у вчиненні злочину суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд враховує, що він раніше судимий, скоїв злочин, що відноситься до категорії особо тяжких злочинів, в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, з 2004 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не працює, одружений, але в родині не проживає.

Обставин, що відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України є такими, що помякшують покарання, суд не вбачає.

Обставиною, відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння та рецидив злочину.

Враховуючи обставини справи та особу підсудного суд вважає, що підсудному необхідно призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі, оскільки злочин, який він скоїв відноситься до категорії особо тяжких злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе тільки в умовах ізоляції підсудного від суспільства, в звязку з чим підсудному необхідно призначити покарання у виді реального позбавлення волі відповідно до санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів з боку підсудного.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі знищено.

Суд вважає необхідним запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді вісім років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2004 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання - 14.11.2004 року.

Запобіжний захід тримання під вартою засудженому ОСОБА_1 - залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя К.В. Пелипенко