УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
У судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив задовольнити зі вказаних в останній підстав.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволеня клопотання врховуючи відсутність передумов передбачених ст. 174 КПК України.
Про час та місце розгляду клопотання будучи повідомленою особа, за клопотанням якої було арештовано майно, у судове засідання не з`явилася, про поважні причини неявки регламентовані ст. 138 КПК України не повідомила, однак слідчий суддя, враховуючи положення ст. 174 та ст.ст. 22, 26 КПК України, вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутність останніх.
Тож, слідчий суддя, дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України, кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.
З положень ст. 174 КПК України слідує, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Арешт було накладено у рамках кримінального провадження, в якому в ході досудового розслідування встановлено, що в Дніпровському районі міста Києва, на о. Труханів під мостом «Московський», невстановлені досудовим розслідуванням особи, без будь-якої дозвільної документації, здійснюють свою господарську діяльність на самовільно зайнятій земельній ділянці. Зокрема, 25.07.2015 року на лінію спецзв`язку 102, було здійснено виклик на о. Труханів під міст «Московський». Виїздом на місце події встановлено, що за вказаною адресою, невстановлені особи, самовільно захопили земельну ділянку розміром 500 м.кв., на якій облаштували розважальний заклад «МОСТ». Будь-які дозвільні документи на розміщення розважального закладу відсутні. Тому відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України виявлене обладнання, про арешт якого заявлено, було вилучено, як знаряддя вчинення злочину під час проведення огляду місця подіїв Дніпровському районі міста Києва, на о. Труханів під мостом «Московський».
30.07.2015 року постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_5 обладнання на яке накладено арешт визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_3 .
Станом на цей час, обладнення, на яке накладено арешт, перебуває на зберіганні у заявника.
В судому засіданні слідчим суддею встановлено, що арешт було накладено на майно, бо воно містить в собі критерії визначені ч. 2 ст. 167 КПК України.
Зазначене майно відноситься до видів передбачених Главами 16, 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання про арешт майна суперечить вищезазначеним вимогам КПК України та безпосередньо п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.
Однак, у даному випдку слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчил про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, тобто було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для особи, враховуючи, що особа увесь час має можливість використовувати це майно, враховуючи, що воно перебуває в неї на зберіганні та позбавлена лише права його відчуження.
Обставин передбачених ст. 174 КПК України, які б слугувати умовою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-174, 309, 372-376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1