Провадження №1-кп/761/76/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000222 від 06.01.2014 року, № 0004921 від 16.05.2014 року, №0018958 від 28.12.2013 року), відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 16 серпня 2002 року за ч.2 ст. 187, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.09.2005 року по відбуттю покарання;

- вироком Подільського районного суду м.Києва від 15 березня 2010 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 07.06.2011 року по відбуттю покарання;

- вироком Солом*янського районного суду м.Києва від 06 квітня 2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 06.10.2013 року по відбуттю покарання;

- вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

06 квітня 2012 року, вироком Солом`янського районного суду м. Києва, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
19 вересня 2013 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки. Також ОСОБА_3 , були встановлені наступні обмеження: а) заборонено залишати місце свого проживання щоденно в період із 22 години до 06 години кожної доби; б) заборонено відвідувати місця, де дозволена торгівля та розливання спиртних напоїв; в) чотири рази на місяць з`являтись на реєстрацію до ОВС; г) заборонити виїзд за межі постійного місця проживання без дозволу ОВС;
06 жовтня 2013 року виконуючим обов`язки начальника Бучанської виправної колонії № 85, майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_3 було винесено застереження у вигляді письмового попередження за ухилення від адміністративного нагляду, а також роз`яснено, що в разі подальшого умисного ухилення від адміністративного нагляду, матеріали відносно нього будуть направлені до правоохоронних органів для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 395 КК України.
09 жовтня 2013 року до СДІМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві на виконання надійшло розпорядження про виконання ухвали та копія ухвали Ірпінського міського суду Київської області відносно ОСОБА_3 , яка була прийнята до виконання.
09 жовтня 2013 року СДІМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. м. Києві, ОСОБА_3 був ознайомлений про встановлення днів явки на реєстрацію а саме з 16 години до 18 години чотири рази на місяць.
Між тим, отримавши повідомлення та будучи належним чином поінформованим про відповідальність за умисне ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_3 усвідомлюючи свої дії в подальшому продовжив умисно ухилятися від адміністративного нагляду, тим самим скоїв умисне ухилення від адміністративного нагляду, виконання якого було покладено на останнього відповідною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2013 року.
Крім того, 04 січня 2014 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_3 перебував біля будинку № 56/7, що розташований по вул. Щербакова в м. Києві. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_3 помітив раніше невідомого ОСОБА_8 , який перебуваючи в стані явного алкогольного сп`яніння, йшов розмовляючи по телефону та при собі тримав наплічну сумку. Помітивши ОСОБА_8 та належне йому майно, а саме мобільний телефон та сумку, в якій, на думку ОСОБА_3 могли знаходитись цінні речі та грошові кошти, в останнього виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_3 прослідував за ОСОБА_8 до території ринку «Нивки», а саме до кафе «Рафаелі», що розташоване по вул. Щербакова, 47 в м. Києві. Перебуваючи за вказаною адресою та впевнившись, що нікого окрім ОСОБА_8 на вулиці немає, ОСОБА_3 переслідуючи корисливий мотив, ззаду підбіг до ОСОБА_8 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, притис останнього до стінки кіоску. В подальшому застосовуючи силу, з метою подолання опору ОСОБА_8 , ОСОБА_3 відібрав у ОСОБА_8 належну йому сумку, в якій знаходився нет-бук марки «Асус», в корпусі сірого кольору, вартістю 1 700 гривень. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна та обернення його в свою користь, ОСОБА_3 дістав з зовнішньої кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Нокіа 6233», вартістю 300 гривень та з внутрішньої кишені куртки гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 гривень.
Всього повторно, відкрито, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, викравши майно ОСОБА_8 на загальну суму 3 500 гривень, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Також, 16 травня 2014 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, у ОСОБА_3 , який знаходився за місцем свого тимчасового мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 , виник умисел, направлений на таємне викрадення ноутбука «НР», що належить ОСОБА_9 і знаходився в приміщенні даної квартири.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його па свою користь, ОСОБА_3 знаходячись в приміщенні даної квартири взяв зі столу ноутбук «НР», вартістю 3 000 гривень, який належить ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_3 зберігаючи при собі вищезазначений ноутбук «НР», з приміщення квартири зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3 000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково.

З приводу епізоду вчинення кримінального правопорушення за ст. 395 КК України, ОСОБА_3 суду надав показання про те, що він дійсно, після відбування покарання за вироком суду восени 2013 року повернувся проживати до м.Києва за місцем реєстрації та за цією ж адресою став на облік до ОВС як особа, відносно якої встановлено адміністративний нагляд. Був попереджений про наслідки невиконання адміністративнго нагляду. Після цього на реєстрацію до ОВС більше не з`являвся, оскільки не проживав за місцем реєстрації у зв`язку із складними сімейними обставинами, а тому не мав постійного місця проживання, повідомляв дільничого про дану ситуацію, однак він роз`яснень як йому діяти не надав.

З приводу епізоду вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 суду надав показання про те, що він на початку січня 2014 року ввечері проходив по АДРЕСА_4 та побачив раніше незнайомого йому чоловіка, який був напідпитку, розмовляв по мобільному телефону та мав при собі сумку для ноутбука, а тому почав його переслідувати. Пройшовши приблизно 200 метрів від зазначеного місця він притис вказаного чоловіка до стіни, після чого відібрав у нього сумку з ноутбуком, мобільний телефон та гроші з гаманця, приблизно 1500 грн. Після цього викрадені ноутбук та мобільний телефон заклав до ломбарду та продав, а отриманими грошима розпорядився на власний розсуд. Із сумою грошових коштів та переліком викрадених речей, які визначено в обвинувальному акті, погодився

З приводу епізоду вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 суду надав показання про те, що він проживав у цивільному шлюбі з потерпілою ОСОБА_6 у її квартирі. У травні 2014 року виникла ситуація, коли він залишився без роботи і були потрібні гроші. Він запропонував ОСОБА_6 закласти до ломбарду ноутбук, а згодом його викупити, на що вона категорично заперечувала. На наступний день, коли ОСОБА_6 пішла вранці на роботу, він, всупереч забороні ОСОБА_6 , забрав з квартири та заклав ноутбук до ломбарду, у чому йому допоміг його товариш, який мав паспорт, а на гроші купив продукти харчування.

Разом з тим, не зважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_3 , винність обвинуваченого у вчиненні епізодів кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 395 КК України у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілих та свідків, отриманими від них у судовому засіданні, доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом.

Так, за епізодом вчинення кримінального правопорушення за ст. 395 КК України винність ОСОБА_3 підтверджується наступним:

показаннями свідка ОСОБА_10 , який надав суду показання про те, що працює на посаді дільничого 3-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві. Засуджений ОСОБА_3 за місцем реєстрації був постановлений на облік. При цьому, будучи належним чином повідомленим про відповідальність за умисне ухилення від адміністративного нагляду, умисно ухилявся від явки на реєстрацію у визначений час, залишив місце проживання, чим порушив встанволені відносно нього правила адміністративного нагляду. Відвідував адресу реєстрації ОСОБА_3 , але там були його мати та сестра, які вказали, що він за даною адресою не проживає. З цього приводу було складено рапорти ;

ухвалою Ірпінсього міського суду Київської області від 19.09.2013 року, відповідно до якої відносно ОСОБА_3 було встанволено адміністративний нагляд строком на два роки, із покладенням переліку обмежень ;

рапортом начальника ДІМ 1-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_11 . Свідро від 09.10.2013 р., відповідно до якого ОСОБА_3 було постановлено на профілактичний облік та заведено наглядову справу;

довідкою про проведення безіди з підгнаглядним ОСОБА_3 від 09.10.2013 року, відповідно до якої ОСОБА_3 під розпис було повідомлено про обов*язок працевлаштуватись, не порушувати правил і обмежень адміністративного нагляду та громадського порядку;

рапортами СДІМ 3-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС Уукраїни в м.Києві ОСОБА_12 від 17.10.2013 р., 07.11.2013 р. та 16.11.2013 р., відповідно до яких за місцем проживання: АДРЕСА_1 , піднаглядний ОСОБА_3 був відсутній піся 22:00 год.;

рапортом СІ ВДІМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_13 від 21.11.2013 р. про те, що у жовтні місяці 2013 р. адміннаглядний ОСОБА_3 дла проведення відмітки не з`явився , чим порушив правила адміністративного нагляду;

рапортом СДІМ 1-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. ОСОБА_14 .Свідро від 05.12.2013 р. про те, що у листопаді 2013 р. адміннаглядний ОСОБА_3 дла проведення відмітки не з`явився, чим порушив правила адміністративного нагляду;

реєстраційним листом, відповідно до якого піднаглядний ОСОБА_3 з*явився на реєстрацію 09.10.2013 р.. про що особисто розписався, у подальшому на реєстрацію не прибував;

рапортом СДІМ 3-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС Уукраїни в м.Києві ОСОБА_12 від 27.12.2013 р. про те, що ОСОБА_3 порушив правила встановленого відносно нього адмігннагляду, самовільно залишив місце проживання, не прибував протягом трьох місяців на реєстрацію до ОВС без поважних причин;

витягом з ЄРДР, відповідно до якого 28.12.2013 р. до ЄРДР під № 0018958 було внесено відомості щодо ухилення ОСОБА_3 від адміністративного нагляду та попередньо кваліфіковано його дії за ст. 395 КК України;

За епізодом вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України винність ОСОБА_3 підтверджується наступним:

показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який надав суду показання про те, що на початку січня, приблизно 3-6 числа місяця 2014 року він близько 22 год. повертався додому. Коли він проходив по вул. Щербакова, до нього у темному провулку спідійшов чоловік, який попрсив закурити, на що він відмовив та пішов далі. Через декілька хвилин він отримав удар по голові, внаслідок чого присів та виронив сумку з ноутбуком, після чого обвинувачений його пограбував: викрав у нього ноутбук «Асус» чорного кольору, який був у чохлі синього кольору, флешку, телефон «Нокія», гаманець коричневого кольору, у якому було приблизно 1500 грн. та банківська картка. Також вказав, що мати обвинуваченого повністю відшкодувала йому матеріальну шкоду, а тому він будь яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2013 р., відповідно до якого ОСОБА_15 повідомив по те, що 04.01.2014 року близько 22:30 год. по вул.Щербакова 47 у м.Києві на ринку «Нивки» невідомий відкрито викрав у нього ноутбук, мобільний телефон та грошові кошти;

протоколом огляду місця події від 06.01.2014 р., відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості по вул.Щербакова, 47 у м.Києві на території ринку «Нивки»;

витягом з ЄРДР, відповідно до якого 06.01.2014 р. до ЄРДР під № 0000126 було внесено відомості щодо відкритого викрадення невстановленою особою майна ОСОБА_8 та попередньо кваліфіковано дії за ч.2 ст. 186 КК України;

копіями документів, які підтверджують належність телефону «Нокія 6233» ІМЕІ НОМЕР_1 та ноутбуку «Асус» потерпілому ОСОБА_8 ;

витягом з електронної бази ломбарду «Скарбниця», відповідно до якого до ломбарду по вул.Щербакова 63 у м.Києві 18.01.2014 р. було здано мобільний телефон «Нокія 6233», с/н НОМЕР_1 .

За епізодом вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України винність ОСОБА_3 підтверджується наступним:

показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка надал суду показання про те, що вона проживала у цивільному шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_3 . У них в травні 2014 р. виникли фінансові труднощі і ОСОБА_3 запропонував закласти у ломбард її ноутбук для того, щоб отримати гроші, а пізніше його викупити з ломбарду, на що вона категорично заперечила та з цього приводу у них виникла сварка. На наступний день вона пішла зранку на роботу, а через деякий час їй зателефонував ОСОБА_16 і сказав, що вона його замкнула у квартирі. Повернулась додому і побачила, що вдома ОСОБА_17 немає та зник її ноутбук, а сам ОСОБА_17 на зв`язок не виходив, після чого вона звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою. Ввечері того ж дня, близько 22:00 год., ОСОБА_17 повернувся додому та приніс продукти, після чого вони примирились. Наступного дня мала намір забрати заяву з міліції, однак її повідомили, що справа буде вирішуватись судом;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.05.2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що її співмешканець ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_3 за місцем мешкання здійснив крадіжку ноутбука марки «НР», чорного кольору;

витягом з ЄРДР, відповідно до якого 16.05.2014 р. до ЄРДР під № 0004921 було внесено відомості щодо таємного викрадення ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_3 здійснив крадіжку ноутбука марки «НР», належного ОСОБА_6 та попередньо кваліфіковано дії за ч.2 ст. 185 КК України;

копією гарантійного зобов`язання від 04.02.2010 р., яке підтверджує належність ноутбука «НР»;

довідкою ПТ ЗТ «Ломбард Скарбниця» від 16.05.2014 р., відповідно до якої до ломбардного відділення по пр.Свободи, 15/1 у м.Києві 16.05.2014 р. о 09:22 год. надійшова ноутбук «НР» від ОСОБА_18 ;

відеозаписом з ломбардного відділення ПТЗТ «Скарбниця» по пр.Свободи, 15/1 у м.Києві, відповідно до якого встановлено, що у вказане приміщення ломбарду 16.05.2014 р. о 09:15 год зайшли ОСОБА_18 та ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_18 передав до віконця ломбарду рюкзак з ноутбуком. отримав за нього грошові кошти та разом з ОСОБА_3 вийшов з приміщення ломбарду;

протоколом огляду предметів від 20.04.2014 р., відповідно до якого було оглянуто ноутбук «НР», добровільно виданого потерпілою;

постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів провадження від 20.04.2014 р., відповідно до якої до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу приєднано ноутбук «НР», добровільно виданий потерпілою ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому епізодів кримінальноих правопорушень, які слід кваліфікувати:

-за ст. 395 КК України як умисні дії, які виразились у порушенні правил адміністративного нагляду - самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду

-за ч.2 ст. 186 КК України як повторне, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрите викрадення чужого майна (грабіж);

-за ч.2 ст. 185 КК України як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно;

При цьому суд не приймає до уваги показання ОСОБА_3 щодо не застосування фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення, оскільки вказан подія підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності , в тому числі і показаннями самого обвинуваченого.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме те, що ним було вчинено у сукупності тяжке, середньої тяжкості та невеликої тяжкості кримінальні правопорушення, обставини їх вчинення, умисний характер діянь, форму й ступінь вини, мотивацію вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, при цьому належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується задовільно, не працює .

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , слід визнати щире каяття та відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , судом визнано рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його молодого віку та стану його здоров`я, а саме , що останній має ряд хронічних хвороб, суд вважає необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав його виним, шляхом складання покарань за сукупністю злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд також враховує, що останній раніше засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2015 р. за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, а тому у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України вважає за необхідне частково зарахувати не відбуте покарання за попереднім вироком суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити чинним до набрання вироком законної сили.

У задоволенні цивільного позову потерпілого відмовити, оскільки заподіяні злочином потерпілому збитки були в повній мірі відшкодовані.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглиненняі менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання зарахувати не відбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2015 р. та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Речовий доказ: ноутбук «НР», серійний номер CNU9471460, приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 20 травня 2014 року та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 .

Речовий доказ: компакт-диск «CD-R «Verbatim» «2173 141 R A 30674», приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 29 травня 2014 року залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позови потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту його затримання, тобто з 02 березня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1