АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1472/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/1409/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, із середньою технічною освітою, не працюючий, неодружений, раніше судимий: 08.08.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 28.10.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2014 року у вигляді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою в Харківському СІЗО УДПС України в Харківській області.
Строк покарання обчислено з моменту фактичного затримання - з 30 січня 2015 року.
В задоволенні позовних вимог КП «Жилкомсервіс» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.
Доля речових доказів вирішена.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту і не погашену у встановленому законодавством України порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:
Так, 26.12.2014 року ОСОБА_7 у денний час доби, точний час не встановлено, знаходився біля будинку № 37/39 по вул. Сомовська у м. Харкові, де, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав одну металеву паркувальну скобу вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 233 гривні, яка належить КП «Жилкомсервіс», після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим за власним розсудом.
Крім того, 28.12.2014 року, 29.12.2014 року, 12.01.2015 року ОСОБА_7 у денний час доби, точний час не встановлено, знаходився біля будинку № 37/39 по вул. Сомовська у м. Харкові, за аналогічних обстав таємно викрав 3 (по 1 в день) металеві паркувальні скоби вартістю 233 гривні за кожну, які належить КП «Жилкомсервіс».
Крім того, 03.01.2015 року, 04.01.2015 року, 05.01.2015 року ОСОБА_7 у денний час доби, точний час не встановлено, знаходився біля будинку № 85 по пр. Московському у м. Харкові, за аналогічних обставин таємно викрав 3 (по 1 в день) металеві паркувальні скоби вартістю 233 гривні за кожну, які належить КП «Жилкомсервіс».
Крім того, 06.01.2015 року, 07.01.2015 року, 08.01.2015 року, 09.01.2015 року ОСОБА_7 у денний час доби, точний час не встановлено, знаходився біля будинку № 89 по пр. Московському у м. Харкові, за аналогічних обставин таємно викрав 4 (по 1 в день) металеві паркувальні скоби, вартістю 233 гривні за кожну, які належить КП «Жилкомсервіс».
Крім того, 10.01.2015 року ОСОБА_7 у денний час доби, точний час не встановлено, знаходився біля будинку № 15 по вул. Куйбишева у м. Харкові, за аналогічних обставин таємно викрав одну металеву паркувальну скобу вартістю 233 гривні, яка належить КП «Жилкомсервіс».
Крім того, 15.01.2015 року ОСОБА_7 у денний час доби, точний час не встановлено, знаходився біля будинку № 37/39 по вул. Сомовська у м. Харкові, за аналогічних обставин таємно викрав одну металеву паркувальну скобу вартістю 233 гривні, яка належить КП «Жилкомсервіс», після чого відніс паркувальну скобу до будинку 8 по пров. Санжаревському в м. Харкові, де був зупинений працівниками міліції.
До початку розгляду справи прокурор відмовився від раніше поданої апеляційної скарги, у зв*язку з чим дана скарга колегією суддів не розглядається.
В змінених доводах апеляційної скарги обвинувачений просить змінити вирок районного суду, знизити строк покарання, у зв*язку з його надмірною суворістю.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого та на його захист адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляцію обвинуваченого в її зміненій редакції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Обгрунтованість засудження за ч. 2 ст. 185 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється та відповідно до ст.. 404 КПК України, апеляційний суд перевіряє рішення районного суду у межах апеляційної скарги.
Московський районний суд м. Харкова 29.05.2015 року призначив покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, застосувавши ст.. 71 КК України остаточно призначив 5 років позбавлення волі.
При призначенні покарання ОСОБА_7 районний суд керувався вимогами ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом*якшують та обтяжують покарання.
Як видно з вироку, ОСОБА_7 був раніше судимий, у тому числі 28.10.2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання на 3 роки.
Однак, маючи незняту та непогашену судимість, перебуваючи на іспитовому строці, ОСОБА_7 26.12.2014 року повторно скоїв крадіжку чужого майна, та він обвинувачувався у вчиненні 13 епізодів крадіжок.
При цьому, ОСОБА_7 не працював, перебував на обліку у лікаря-нарколога з синдромом залежність від алкоголю.
Тому суд призначив йому покарання, що наближене до максимальної межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

В той же час, прийнято до уваги, що злочини вчинені в період іспитового строку, тому остаточне покарання призначене із застосуванням ст.. 71 КК України.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст..ст. 65-67 КК України призначив покарання ОСОБА_7 , що спростовує доводи апеляції про призначення покарання, яке не відповідає вимогам закону, у зв*язку з цим апеляція задоволенню не підлягає, навіть з урахуванням розкаяння обвинуваченого у скоєному.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2015 р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: