Провадження № 11-кп/780/1319/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 10.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000225 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Біла Церква ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 259 КК України, повернуто прокурору,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2015 року обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 259 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що наведена у обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає його фактичним обставинам та формулюванню обвинувачення, які містяться у зазначеному обвинувальному акті; в ході досудового розслідування не було проведено призначену стаціонарну судово-психіатричну експертизу та, після повернення обвинувального акту прокурору вперше, ні прокурором, ні слідчим не вчинено дій, передбачених ст. ст. 279, 278 КПК України. Ухвалою суду також відмовлено в об`єднані проваджень щодо ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що обвинувачений заперечував проти цього та в задоволенні клопотання про обрання міри запобіжного заходу у зв`язку з недоведеністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказане рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України. Зазначає, що направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення; також містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. Апелянт вказує, що зазначена в ухвалі суду судово-психіатрична експертиза не була проведена у зв`язку із тим, що в ухвалі про її призначення було не вірно вказано назву експертно-лікувальної установи для проведення такої експертизи. Стосовно не вчинення дій, передбачених ст. ст. 278, 279 КПК України, прокурор вказує, що вони не є обов`язковими та дане питання не є предметом дослідження та вирішення у ході проведення підготовчого судового засідання. Апелянт також зазначає, що в КПК відсутні такі підстави відмови в об`єднанні проваджень як заперечення з боку обвинуваченого/підозрюваного. Окрім того, відмова у задоволенні клопотання про обрання міри запобіжного заходу є неправомірною, оскільки судом не було досліджено матеріалів провадження. Крім того апелянт вважає, що судом першої інстанції не було вказано, які саме слідчі дії мають бути проведені для усунення недоліків, визначених ним у обвинувальному акті.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Пунктом «е» ч. 3 вищенаведеної статті передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
Відповідно до ст. 21 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо конкретизації пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

На думку колегії суддів заслуговують на увагу посилання прокурора на відсутність на даній стадії підстав для проведення обвинуваченому стаціонарної психіатричної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Таким чином, в подальшому суд, у випадку необхідності, не позбавлений можливості призначити судово психіатричну експертизу.

В ході розгляду в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що не володіє української мовою в достатній мірі для того, аби розуміти суть висунутого йому обвинувачення та зміст процесуальних документів, оскільки за національністю є росіянином, в підтвердження чого ним було надано копію свідоцтва про народження.

Беручи до уваги дані факти, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в подальшому судовому розгляді, повинно бути враховано положення п. 2 ч. 3 ст. 42 КПК України, де визначено, що обвинувачений має право: бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; п. 18 ч. 3 вищенаведеної статті визначено, що обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Таким чином, підстави і мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення, наведені в ухвалі суду, з якою колегія суддів вважає за необхідне частково погодитись, унеможливлюють призначення справи до судового розгляду і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків, в тому числі і тих, на які посилається апеляційний суд в даній ухвалі.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України повернуто прокурору залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4