Справа № 464/3383/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/494/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року задоволено клопотання інспектора Сихівського районного підрозділу Сихівського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України у Львівській області ОСОБА_9 та скасовано засудженій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, встановленого на підставі ст. 75 КК України за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року, й направлено її в місця позбавлення волі для відбуття призначеного вироком суду основного покарання.

На ухвалу суду засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а клопотання є безпідставним. На виклики до КВІ Сихівського району м. Львова УДПтСУ у Львівській області вона з`являлася. Щодо неявки 04 серпня 2014 року, то така була лише одного разу та не з її вини, оскільки вона не була належним чином повідомлена про виклик, а привід до неї не застосовувався. Крім того, заперечує твердження інспектора про зловживання нею алкогольними напоями, оскільки такі не відповідають дійсності, а своїми діями, за які вона притягувалася до адміністративної відповідальності нікому шкоди не завдала. Після постановлення вироку стала на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Статтею 78 КК України визначені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням. Частиною другою даної статті передбачено, що суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання, поряд з цим, прийняв рішення про скасування засудженій ОСОБА_7 звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, хоча законом таке не передбачено.

Як на правову підставу для направлення засудженої ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання, суд першої інстанції покликався на те, що засуджена: будучи належним чином ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, на черговий виклик до кримінально-виконавчої інспекції 04.08.2014 не з`явилась, вагомих причин своєї неявки не повідомила; притягувалась до адміністративної відповідальності Сихівським РВ ЛМУ УМВСУ, зокрема 05.09.2014 за ч.1 ст. 178 КУпАП, 02.02.2015 за ч.2 ст. 178 КУпАП та 02.03.201 за ст. 175-1 КУпАП, за що на неї були накладені адміністративні стягнення, передбачені санкціями відповідних статтей; за місцем проживання характеризується негативно, з огляду на постійні скарги сусідів та мешканців будинку, що надходили до ОСББ «Стрийська 91» та Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ.

Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Згідно з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року на засуджену ОСОБА_7 покладені обов`язки, передбачені п.2. п.3, п.4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо повно дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженої ОСОБА_7 , її поведінку та прийшов до передчасного висновку про необхідність направлення її для відбуття призначеного вироком основного покарання.
Згідно з ч. 5 ст. 166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Під час апеляційного розгляду справи засуджена ОСОБА_7 пояснила, що виклику кримінально-виконавчої інспекції на 04.08.2014 вона не отримувала. Крім того, вона не могла з`явитись в цей день до кримінально-виконавчої інспекції і по тій причині, що була хвора та знаходилась поза межами м. Львова, і не мала змоги повідомити про це інспектора. Через декілька днів після одужання вона одразу ж з`явилась на виклик в кримінально-виконавчу інспекцію та пояснила причини своєї неявки. Однак, не маючи підтверджуючих документів про свою хворобу, написала пояснення про те, що забула з`явитись для реєстрації, хоча це не відповідало дійсності.
Суд першої інстанції вищевказані обставини не перевірив, а тому висновок суду про те, що ОСОБА_7 не виконує покладені на неї обов`язки, є передчасним.
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, оскільки вчиняє систематичні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, то такі висновки є помилковими.
Систематичними визнаються правопорушеннями, у тому числі різнорідні, вчинені три і більше разів.
Як вбачається з матеріалів особової справи № 14/2014 щодо ОСОБА_7 , в ній наявні копії лише двох постанов, винесених органами внутрішніх справ про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, а саме: постанова дільничного інспектора міліції Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській обл. ОСОБА_10 від 02.02.2015 та постанова начальника Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській обл. ОСОБА_11 від 02.03.2015 (а.с.60, 62).
За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, є помилковим, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Крім того, суд залишив без уваги суперечності, які містяться в матеріалах провадження щодо ОСОБА_7 .
Так, покликаючись на характеристику видану АОСББ «Стрийська 91» на ОСОБА_7 (а.с.51), суд не дав їй належної оцінки, оскільки не перевірив того, що викладені в ній обставини стосуються поведінки саме ОСОБА_7 . Крім того, суд не врахував довідки помічника дільничного інспектора міліції Сихівського РВ ЛМУ МВСУ у Львівській обл. ОСОБА_12 від 21.06.2014; 25.09.2014; 04.12.2014; 23.03.2015 про те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.27, 34, 47, 55).
Оскільки суд не дав оцінку вказаній характеристиці та не врахував довідок помічника дільничного інспектора міліції про те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, тому покликання суду на характеристику було безпідставним.
У зв`язку з цим доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженої ОСОБА_7 визнаються колегією суддів підставними й такими, що підлягають до задоволення.
Ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року, як така, що постановлена з порушенням вимог ст. 78 КК України, підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слід постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання Сихівського районного підрозділу Сихівського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України у Львівській області ОСОБА_9 про направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

В задоволенні клопотання інспектора Сихівського районного підрозділу Сихівського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України у Львівській області ОСОБА_9 про направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .