Ухвала іменем україни 09 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні та призначено покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в доход держави 3741 грн 36 коп процесуальних витрат, які пов'язані з залученням експертів під час досудового розслідування.

Питання про долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року, вирок Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, 26 жовтня 2014 року о 09 год, ОСОБА_1, незаконно придбав, а саме знайшов, у кущах напроти будинку АДРЕСА_1, автомат з двома магазинами набоїв, корпус ручної гранати РГД-5, запал УЗРГМ до ручних гранат, які незаконно зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу. Зазначені вогнепальна зброя, бойові припаси та вибухові речовини 26 жовтня 2014 року о 12 год 58 хв, були вилучені співробітниками міліції у рюкзаку ОСОБА_1 та під сходами в приміщенні загальноосвітньої школи № 103 по просп. Тракторобудівників, 110, де була розташована виборча дільниця та проходили вибори.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

В обґрунтування наведеного прокурор вказує на безпідставне застосування відносно ОСОБА_1 вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом апеляційної інстанції при перевірці вироку суду І інстанції щодо обґрунтованості звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання за ст.75 КК України недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 вину у вчиненні незаконного носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин визнав частково, надав пояснення про обставини вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі пояснень засудженого, свідків, а також інших наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікував його дії за ч.1 ст.263 КК України та призначив покарання.

Доведеність вини засудженого ОСОБА_1 та кваліфікація його дій за ч.1 ст.263 КК України у касаційній скарзі прокурора не оспорюється.

Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_1 покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше не судимий кримінальне правопорушення вчинив вперше, офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику з місця проживання, пом'якшуючі обставини, а саме: участь ОСОБА_1 в боях у ході проведення Антитерористичної операції, відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку у відповідності з вимогами ст.75 КК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, які є аналогічними доводам його апеляційної скарги, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав ці доводи безпідставними з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання, призначеного у відповідності з положеннями ст.75 КК України належним чином мотивовані.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Призначене ОСОБА_1 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для скасування судового рішення з мотивів викладених у касаційній скарзі прокурора колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв'язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4