Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/104/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.02.2016 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тросник Виноградівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
Згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона 26 жовтня 2015 року приблизно о 16.00 год., знаходячись на власній земельній ділянці сільськогосподарського призначення, що в с. Тросник, де на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно затіяла сварку з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, нанесла п"ять ударів сумкою заповненою кукурудзою, в ділянку голови ОСОБА_6 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синця орбітальної ділянки зліва, забою м"яких тканин тім"яної ділянки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 454 від 01.12.2015 та відповідно до п. 2.3.2 "б" Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.95, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я, струс головного мозку, спричинивши розлад здоров"я понад 6, але не більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.3.2 "а" Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.95, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.
В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 своєю правою рукою схопила ОСОБА_6 за кисть правої руки, а лівою рукою за фаланги пальців правої руки останньої та стискаючи і деформуючи їх , шляхом зміщення, спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому основної фаланги ІІ пальця правої кисті, закритого перелому основних фаланг ІІІ та ІV пальців правої кисті зі зміщенням кісткових уламків, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 454 від 01.12.2015 та відповідно до п. 2.2.1 Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.95, кваліфікуються як тілесне пошкодження середнього ступеня тяжкості.
За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України.
Згідно обвинувального акту потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експерта відсутні.
З ініціативи суду на вирішення учасників судового провадження було поставлено питання повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності формулювання обвинувачення правовій кваліфікації, відсутність правової кваліфікації в частині інкримінованих обвинуваченій діянь та відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Прокурор висловився за призначення справи до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, формулювання обвинувачення є повним, правова кваліфікація діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , - правильною, потерпіла не надала квитанції про лікування в медичному закладі та розмір завданої їй шкоди, тому про таку не вказано в обвинувальному акті, просить призначити справу до судового розгляду.
Захисник не заперечив проти повернення обвинувального акту прокурору. Обвинувачена підтримала думку захисника.
Потерпіла зазначила, що вона хоче лише, щоб обвинувачена відшкодувала завдану їй шкоду, те, що потратила на лікування, конкретного розміру не зазначає.
Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та додатками до нього, з"ясувавши дійсні обставини, суд прийшов до таких висновків.
Згідно ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 містить виклад обставин щодо заподіяння обвинуваченою потерпілій від ударів сумкою в ділянку голови легких тілесних пошкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я, та легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.
Правова кваліфікація дій обвинуваченої з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність в цій частині відсутня.
Також у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення вказано про інші дії обвинуваченої, зокрема, про те, що вона своєю правою рукою схопила ОСОБА_6 за кисть правої руки, а лівою рукою за фаланги пальців правої руки останньої та стискаючи і деформуючи їх, шляхом зміщення, спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді переломів фаланг пальців та ці тілесні ушкодження кваліфікуються як тілесне пошкодження середнього ступеня тяжкості.
Дії обвинуваченої кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України.
Разом з тим, ч. 1 ст. 122 КК України передбачено кримінальну відповідальність за наступні дії: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
При викладенні у обвинувальному акті правової кваліфікації та формулювання обвинувачення при тому, що дії обвинуваченої кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, упущено таку ознаку об"єктивної сторони даного кримінального правопорушення, зазначену у диспозиції ч. 1 ст. 122 КК України, як "але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину".
Крім того, згідно положень п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як вказувалося вище у обвинувальному акті вказано, що шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільний позов не пред"являвся. Разом з тим, у формулюванні інкримінованих обвинуваченій діянь викладено про спричинення потерпілій кооткочасного розладу здоров"я понад 6, але не більше 21 дня в результаті завдання легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.
Стаття 122 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_4 , передбачає, що умисним середньої тяжкості тілесним ушкодженням є таке, яке спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
В обвинувальному акті при викладенні правової кваліфікації про таку ознаку не вказано, проте потерпіла в судовому засіданні, яка є особою похилого віку, неодноразово наголошувала на перебуванні на лікуванні у лікарні та необхідності відшкодування їй обвинуваченою завданої шкоди. Тому відсутність у обвинувальному акті відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є недоліком, який слід усунути. Крім того, з огляду на характер шкоди, вік потерпілої їй підлягає роз"ясненню порядок відшкодування шкоди.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
З огляду на викладені вище недоліки обвинувального акту суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня оголошення через Виноградівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_1