15.09.2015
В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/510/2015 р.

15.09.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

сторони провадження:

прокурор ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, раніше судимої:

-19.02.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14.01.2015 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 52 по вул. Південній в м. Миколаєві, діючи повторно з умислом направленим на заволодіння чужим майном, яз застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось в поштовху в спину ОСОБА_4 , від чого остання впала на землю, шляхом ривку, відкрито заволоділа її майном, а саме:
- жіночою сумочкою вартістю 250 грн.;
- гаманцем вартістю 200 грн.;
- мобільним телефоном марки «Нокіа 1280» вартістю 300 грн.;
- грошовими коштами в розмірі 17 грн.;
-ключами від квартири, які матеріальної цінності не представляють;
Чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 767 грн.
Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядилася ним на власний розсуд.
Суд визнає винною ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Так обвинувачена вину в інкримінованому їй злочині визнала у повному обсязі і дала свідчення по суті пред`явленого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм, з яких вбачається, що в цей день та час вона знахзодилась на вул. Південній приблизно о 15:00 годині біля будинку АДРЕСА_2 і побачила жінку з сумочкою, яку у неї вирвала. Коли сумку виривала жінка впала утримуючи її. З переліком майна який знаходився в сумці погоджується. Мобільний телефон який був у сумці продала в кіоску за 50 грн. У вчиненому кається.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що вона в цей день оплачувала комунальні послуги. Приблизно о 15:00 її через дорогу перевела молода жінка, тому що було дуже слизько. Коли від неї жінка пішла у провулок, а вона стала йти сама далі через 5 хвилин її хтось ударив у спину вона упала і жінка яка її переводила вирвала у неї сумку. Цивільний позов не заявляла.

Покази обвинуваченної та потетпілої узгоджуються з письмовими доказами з яких вбачається, що провадження порушено відповідно до заяви полтерпілої та внесені до ЄРДР від 14.01.2015 р.

З протоклу огляду ДВД диску від 28.07.2015 р. та який був переглянутий в саудовому засіданні, вбачається, що пограбований телоефон обвинувачена здала в кіоску куплі - продажу мобільних телефорнів, що вбачається заяви ОСОБА_7 та який видав і ДВД диск.

ДВД диск по справі визнаний речовим доказом постановою слідчого від 28.07.2015 р.

Потетпіла на досудовому слідстві впізнала обвунувачену як осробу яка її пограбувала, що вбачається з протоколу впізнання від 28.07.2015р.

Даючи аналіз дослідженних в судовому засіданні доказам суд приходить до висновку що покази обвинуваченох та потетпілої співпадають в часі, місці та фактичних обставинах пограбування. Розбіжності у показах обвинуваченної та потетпілдої є не суттєвими і не можуть вплинути на рішення суду. Ці розбіжності суд відносить на вік потетпілої якій на час розгляду справи виповнилось 88 років.

Таким чином на думку суду вина обвинуваченного доведена у вчинені злочину, передбаченного ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачена судима і зараз відбуває покарання за попереднім вироком за майновий злочин середньої тяжкості. Перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2013 р. з діагнозом синдром залежності від опіоїдів. У лікаря психіатра на обліку не перебуває, характеризується задовільнено, не працює.

При призначенні покарання, суд приймав до уваги, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є визнання вини.

Обставин обтяжуючи покарання суд відніс рецидив злочину.

Приймаючи до уваги, обставину пом`якшуючу покарання та обставину обтяжуючу покарання з метою виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

На думку суду саме така міра покарання буде достатня для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання за цим вироком застосувати ч. 4 ст. 70 КК України до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.02.2015 р.

У кримінальному провадженні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Докази зберігати в матеріалах судового провадження.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4(чотирьох) років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва яким вона засуджена за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки і 1 місяць позбавлення волі остаточно призначити покарання у вигляді 4(чотирьох) років і 6(шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання за попереднім вироком.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Головуючий: ОСОБА_1

Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання, апеляційної інстанції.