Справа № 299/1907/14
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду від 28.01.2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.М.Копаня, Виноградівського району, громадянина України, українця, освіта середня, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання та звільнено його з під варти негайно у залі суду.
Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1468,80 гривень за проведення експертизи.
Вирішено судом і питання щодо речових доказів доказів у кримінальному провадженні,
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він в період з квітня 2012 по 04 червня 2013 року, діючи умисно, всупереч спеціальній забороні, встановленої Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334 із змінами і доповненнями, з особистих корисливих мотивів, отримував незаконний прибуток від зайняття забороненим видом господарської діяльності гральним бізнесом в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою АДРЕСА_2 шляхом організації азартних ігор за допомогою гральних автоматів.
Так, з метою створення та функціонування закладу для проведення азартних ігор, ОСОБА_6 надав доступ всім бажаючим до участі в азартних іграх (внесення гравцем ставки та отримання виграшу за принципом випадковості) у власному нежитловому торговому приміщенні по АДРЕСА_2 , розмістив та підключив до електромережі три гральні апарати два з яких «Золото азарта» та один «MULTI GAMINATOR «42», які були надані йому невстановленим досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_8 .
В подальшому, ОСОБА_6 безпосередньо контролюючи діяльність грального закладу, спрямовуючи свій злочинний умисел на отримання прибутку від забороненого виду господарської діяльності, отримував прибуток від грального бізнесу, створивши умови гравцям для здійснення азартних ігор, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам, які після сплати грошових коштів ОСОБА_6 брали участь у азартній грі на гральних апаратах з подальшим отриманням виграшу.
04 червня 2013 року під час проведення обшуку торгового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено три гральні апарати, два з яких «Золото азарта» та «MULTI GAMINATOR «42», які використовувались ОСОБА_6 за своїм функціональним призначенням, для отримання незаконного прибутку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати в зв`язку з його незаконністю, необґрунтованістю та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом не спростовано його показання про те, що особисто він не займався організацією та здійсненням грального бізнесу, належне йому на праві приватної власності приміщення здавав в оренду ОСОБА_11 і декілька разів підміняв свою доньку ОСОБА_12 , яка там працювала, у час її відсутності. Будь-яких коштів або прибутків за зайняття гральним бізнесом в нього працівниками міліції не вилучалось. Покази свідків, які взяв до уваги суд першої інстанції вважає недопустимими доказами, оскільки наразі між ними неприязні відносини. Крім того апелянт вказував, що судом у вироку перекручено та не повністю відображено зміст показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а покази свідка ОСОБА_9 взагалі не можна було брати до уваги, оскільки щодо останнього є вирок Виноградівського районного суду про засудження за ч.1 ст,190, ч5 ст.27 ч.3 ст.185 КК України, згідно якого він має відшкодувати ОСОБА_6 завдані збитки. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою ті обставини, що 28.05.2012 року та додатково 12.07.2013 року нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 було відключено від електропостачання, тобто станом на день проведення обшуку 04.06.2013 року ігрові апарати, які було вилучено, не працювали. Отже, вважає, що вирок суду слід скасувати, а провадження щодо нього закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203-2 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора про скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Оскаржене судове рішення цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Так, відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, які висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, обвинувального акта від 31 травня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що останній вимогам вказаних норм кримінального процесуального закону не відповідає, оскільки не містить формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті органом досудового розслідування, на порушення вимог ст.291 КПК України, зазначено лише правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також встановлені ним фактичні обставини справи з посиланням на те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КПК України.
З урахуванням наведеного прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не висунуто обвинувачення у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення.
На порушення ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції при підготовчому судовому провадженні наведених недоліків не усунув, призначивши судовий розгляд та розглянувши кримінальне провадження по суті за відсутності висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та ухвалив щодо останнього обвинувальний вирок, що є недопустимим.
Відповідно до вимог ч.4 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте особі в суді першої інстанції, а також приймати відповідне рішення згідно ст.314 КПК України, що є компетенцією суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, оскаржене судове рішення підлягає до безумовного скасування з призначення нового розгляду в суді першої інстанції за стадії підготовчого провадження, під час якого суду необхідно вжити заходів до усунення зазначених недоліків з дотриманням вимог розділу IV КПК України.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: