ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1кс/201/9422/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровсьої області ОСОБА_5 від 25 вересня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000137 від 04 березня 2014 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
21 жовтня 2015 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська оскаржуючи постанову слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровсьої області ОСОБА_5 від 25 вересня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000137 від 04 березня 2014 року. Не погоджуючись з вказаним рішення слідчого заявник посилається на те, що злочинними діями які мали місце 18 жовтня 2013 року та 23 жовтня 2015 року під час розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області кримінального провадження № 0000011, а саме фальсифікації матеріалів вказаного кримінального провадження, перешкоджання до з`явлення свідків та примушування до давання завідомо неправдивих свідчень, ОСОБА_4 було заподіяно моральної та фізичної шкоди, що виразилось у тримання останнього під вартою в умовах слідчого ізолятора, у зв`язку з чим оскаржувана постанова слідчого була винесена незаконно та повинна бути скасована.

В судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав та просив скасувати постанову про відмову у визнанні його потерпілим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України йому було заподіяно моральної шкоди кримінальним правопорушенням.

Суд, безпосередньо вислухавши пояснення представника заявника, а також дослідивши матеріали самої скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Відповідно до постанови слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровсьої області ОСОБА_5 від 25 вересня 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки останньому не було заподіяно шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.

Під час винесення зазначеного процесуального рішення слідчий керувався положеннями ст. 55 КПК України, зокрема частинами 4 та 5, якими зазначено, що потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого була винесена у кримінальному провадженні № 0000137, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2014 року, за попередньою правовою кваліфікацію ч. 1 ст. 366, ст. 386 КК України. При цьому, як можна встановити з матеріалів наданих суду, у даному кримінальному провадженні ще нікому не було повідомлено про підозру на підставі ч. 1 ст. 42 КПК України, тому посилання заявника в частині того, що злочинними діями які мали місце 18 жовтня 2013 року та 23 жовтня 2015 року під час розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області кримінального провадження № 0000011, а саме фальсифікації матеріалів вказаного кримінального провадження, перешкоджання до з`явлення свідків та примушування до давання завідомо неправдивих свідчень, ОСОБА_4 було заподіяно моральної та фізичної шкоди, що виразилось у тримання останнього під вартою в умовах слідчого ізолятора є передчасним та не відповідає вимогам принципу презумпції невинуватості.

Основними безпосередніми об`єктами кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366 ч. 1, 386 КК України, за яким були внесені відомості до ЄРДР за № 0000137, є визначений законом порядок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, їх апарату, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, при цьому права та свободи людини і громадянина можуть буть лише факультативним додатковим об`єктом, а отже, виходячи з кримінально-правової характеристики зазначеного кримінального правопорушення, можна дійти висновку, що при його скоєнні заподіяння шкоди особі не є обов`язковим елементом складу цього злочину. Окрім цього статтею 386 КК України передбачено кримінальну відповідальність за перешкоджання з`явленню свідка, потерпілого, експерта до суду, органів досудового розслідування, тимчасових слідчих та спеціальної тимчасової слідчої комісії ВРУ, примушування їх до відмови від давання показань чи висновку, а також до давання завідомо неправдивих показань тощо. Тобто, зазначеними злочинами завдається шкода суспільним відносинам у сфері правосуддя, а не інтересам окремих осіб, тому відсутні підстави для визнання ОСОБА_4 потерпілим від вказаних злочинів.

В той же час, умовою для визнання потерпілим є очевидна наявність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою, яка повинна бути безпосередньо спричинена від вчиненого кримінального правопорушення, але, враховуючи, що ані ОСОБА_4 , ані його представником не було надано переконливих доводів щодо завдання йому моральної чи фізичної шкоди, слідчий суддя приходить до висновку у правильності та законності постанови слідчого від 25 вересня 2015 року

Однак, разом з цим під час проведення подальшого досудового розслідування слідчому потрібно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду, тому в разі отримання достатніх даних про факт заподіяння заявнику моральної, фізичної або майнової шкоди останній повинен бути визнаний потерпілим на підставі ч. 1 ст. 55 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також виходячи з обставин кримінального провадження № 0000137 від 04.03.2014 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366 ч. 1, ст. 386 КК України, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровсьої області ОСОБА_5 від 25 вересня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000137 від 04 березня 2014 року та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1