Справа № 369/4542/13-к
Провадження № 1-кп/369/395/15
УХВАЛА
Іменем України
19.08.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретареві судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.368 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
28 липня 2015 року, відповідно до вимог ст.35 КПК України, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.368 КК України, надійшли головуючому судді ОСОБА_1 у складі колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник висловили думку про можливість призначення справи до розгляду.

Захисник та обвинувачений заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст..291 КПК України.

При перевірці матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Згідно вимог ч.5 п.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зі змісту обвинувального акту, вбачається, що в даному обвинувальному акті викладені встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення. Разом з тим, в порушення вимог ч.2 п.5 ст.291 КПК України, висунете в обвинувальному акті прокурором обвинувачення не відповідає вимогам ч.2 п.5 ст.291 КПК України.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Відсутність в обвинувальному акті належно сформульованого обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.

Крім того обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був складений поза межами досудового розслідування, строк якого постановою заступника прокурора Київської області від 05.03.2013 року було продовжено до шести місяців до 15.05.2013 року, про що було зазначено в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2015 року та ухвалі Апеляційного суду Київської області від 18.05.2015 року.

На підставі викладеного суд не має законних підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.368 КК України повернути прокурору прокуратури Київської області для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3