АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/915/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/372/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

виправданого : ОСОБА_7

цивільного позивача: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року щодо виправданого ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова, Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений,раніше не судимий,зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 190 КК України визнато невинуватим та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.
Цивільний позов Лозівського міськрайонного центру зайнятості залишено без розгляду.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не обирався.
Як встановив районний суд, відповідно до обвинувального акту органами досудового слідства обвинувачується ОСОБА_7 в тому, що він 12 травня 2014 року подав до Лозівського міськрайонного центру зайнятості заяву про реєстрацію його як безробітного та призначення виплати йому допомоги по безробіттю. Після чого відповідно до наказу Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 12.05.2014 року ОСОБА_7 було надано статус безробітнього та призначено виплату допомоги по безробіттю. При цьому ОСОБА_7 було ознайомлено з пам`яткою безробітного «Ваші права - Ваші обов`язки», згідно з якої він зобов`язаний інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», в тому числі виконанні безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).
Далі, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що відповідно до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» він зобов`язаний своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, у тому числі про отримання ним прибутку, діючи з прямим умислом спрямованим на заволодіння державними коштами, якими розпоряджається Лозівський міськрайонний центр зайнятості, призначеними для виплати соціальної допомоги безробітним, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, шляхом обману, під час обов`язкового відвідування Лозівського міськрайонного центру зайнятості, приховав факт виконання ним оплачуваної роботи у ФОП « ОСОБА_9 » на посаді продавця-реалізатора мобільних телефонів та комплектуючих, таким чином незаконно отримав з 12.05.2014 року по 20.11.2014 року грошові кошти, як державну (соціальну) допомогу на випадок безробіття в сумі 5046,52 грн.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 районний суд вказав,що на підставі дослідження і оцінки у сукупності всіх зібраних у справі доказів ,винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена .
Стороною обвинувачення не надано доказів,що ОСОБА_7 ,знаходячись на обліку в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості ,працював та отримував відповідну плату.
В апеляційній скарзі прокурор Лозівської міжрайонної прокуратури просить вирок районного суду скасувати,та ухвалити апеляційним судом свій обвинувальний вирок, признати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор вказав,що на його думку вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи ,оскільки при наявності доказів,які мають істотне значення для висновків суду ,в вироку не вказано,чому суд прийняв до уваги одні докази та відхилив інші.
Заслухав доповідача,прокурора який підтримав апеляційну скаргу,виправданого ОСОБА_7 заперечувавшего проти задоволення апеляційної скарги прокурора,цивільного позивача Лозівського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_8 яка підтримала апеляційну скаргу прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора,колегія суддів приходить до висновку,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 ст.190 УК України,тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.
Згідно чинного законодавства,обман це повідомлення неправомірних відомостей,або замовчування відомостей,які мають бути повідомлені,з метою заволодіння чужим майном,або придбання право на майно.
На думку досудового слідства,після того, як ОСОБА_7 було надано статус безробітного та призначено виплати допомоги по безробіттю,останній діючи з прямим умислом направленим на заволодіння державними коштами,з корисливого мотиву,з метою особистого збагачення шляхом обману незаконно отримав з 12.05.2014 по 20.11.2014 року грошові кошти,як державну допомогу в сумі 5046 грв.52 коп.,тому що приховав факт виконання ним оплачуваної роботи у ФОП « ОСОБА_9 » на посаді продавця - реалізатора мобільних телефонів та комплектуючих.
Висновки досудового слідства про винуватість ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України спростовуються наступним.
Так допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив ,що ОСОБА_7 раніше офіційно працював у нього ,але у зв`язку з нестачею був звільнений. Після звільнення свідок запропонував ОСОБА_7 відробити нестачу. Обвинувачений приблизно два або три рази на тиждень приходив на кілька годин відробляти нестачу,за це він ніяких коштів ОСОБА_7 не платив.
Крім того,згідно з протоколу одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 і свідок і підозрюваний підтвердили ,що ОСОБА_7 працював у свідка офіційно,про що в трудовій книжці був зроблений запис,а після був звільнений у зв`язку з нестачею. Після звільнення ОСОБА_11 інколи приходив на роботу ,але свідок йому не платив і не давав ніякі кошти,оскільки цією роботою списувався борг.
Із копії трудової книжки вбачається ,що обвинувачений був звільнений з роботи ФОП « ОСОБА_12 » за згодою сторін 30.04.2014 року./а.с.139/.
Таким чином,на думку колегії суддів,районний суд правильно прийшов до висновку,що стороною обвинувачення не надано доказів ,що ОСОБА_7 знаходячись на обліку у центрі зайнятості ,працював та отримував за працю відповідну плату.
В судовому засіданні, в апеляційній інстанції, прокурор на запитання підтвердив,що у обвинувачення немає будь яких документів, які б свідчили про те,що ОСОБА_7 отримував кошті, після того як став на облік у центрі зайнятості.
Допитані в суді першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_13 та свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 лише підтвердили той факт,що ОСОБА_7 отримав статус безробітного та отримав грошову допомогу.
Але, ці свідчення вказаних осіб підтверджують лише сам факт,що ОСОБА_7 перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримував грошову допомогу.
Ці обставини підтвердив сам ОСОБА_7 ,але заперечував той факт,що після отримання статусу безробітного він отримував кошти від ОСОБА_10 .
При вказаних обставинах,на думку колегії суддів, досудове слідство не добуло ні яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_7 шляхом обману заволодів чужими коштами.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на той факт, що на досудовому слідстві обвинувачений визнавав себе винним, не можуть служити доказом, що дійсно в діях ОСОБА_7 є склад злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України,тому що ні які покази обвинуваченого не мають наперед встановленої сили,а обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні покладається саме на слідчого та прокурора, які зобов`язані зібрати,процесуально зафіксувати,перевірити та оцінити докази, обґрунтувати ними наявність обставин.
Крім того,колегія суддів звертає увагу,що показання обвинуваченого,для того щоб вони стали доказами ,повинні бути отримані на судовому слідстві,відповідно до вимог ст.351 КПК України.
Враховуючи,що обвинувальний вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення,що в даному випадку досудовим слідством не доведено,районний суд правильно прийшов до висновку,що ОСОБА_7 повинен бути виправданим за відсутність в його діях складу злочину.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України,колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області залишити без задоволення ,а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року,щодо виправданого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення,та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Головуючий :
Судді :