АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/104/15 Справа № 202/3665/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

представника потерпілих ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому в апеляційному суді Дніпропетровської області кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи ОСОБА_13 ,представника потерпілого ОСОБА_14 ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше не судимого,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 12 ( дванадцять) років позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Первомайське Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що раніше не судимого,

Визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (один) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування матеріального збитку 11235 (одинадцять тисяч двісті тридцять п`ять) гривень 64 копійки, а в рахунок відшкодування моральної шкоди 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять) грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 03 листопада 2011 року, близько 02:00 годин, знаходився за місцем проживання раніше знайомого йому ОСОБА_15 , де вживав спиртні напої разом з ОСОБА_15 .
У ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_15 .
Маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_7 , перебуваючи в кухні зазначеної квартири, схопив в руку тупий твердий предмет, поверхня якого має лінійне ребро, яким навмисно завдав ОСОБА_15 не менше п`яти травмуючих ударів в область голови, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечних для життя в момент заподіяння, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 .
Смерть ОСОБА_15 наступила 03 листопада 2011 року, в короткий проміжок часу на місці події від відкритого перелому склепіння та основи черепа, який супроводжувався крововиливами під м`якими мозковими оболонками та забоєм головного мозку, що спричинили до набряку мозку.
Після цього, 03 листопада 2011 року, близько 03:00 години, на прохання ОСОБА_16 , в квартиру АДРЕСА_4 , прибув ОСОБА_8 .
Перебуваючи в зазначеній квартирі, ОСОБА_7 показав ОСОБА_8 труп ОСОБА_15 , загорнутий в покривало, після чого вимагав від ОСОБА_8 допомогти йому заховати труп ОСОБА_15 .
ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою приховування слідів особливо тяжкого злочину, яким є вбивство людини, погодився допомогти ОСОБА_16 заховати труп ОСОБА_15 .

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_16 спільно винесли труп ОСОБА_15 із зазначеної квартири на вулицю, де завантажили його в приналежний ОСОБА_8 , припаркований біля під`їзду автомобіль ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_1 .
Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вказаному автомобілі, під керуванням ОСОБА_8 , привезли труп до озера ім. Леніна у м Новомосковську Дніпропетровської області, де сховали труп ОСОБА_15 у зазначеному озері.
Таким чином, ОСОБА_8 розуміючи, що здійснює приховування особливо тяжкого злочину, яким є вбивство людини, і бажаючи цього, заздалегідь не обіцяючи, скоїв умисні дії, спрямовані на те, щоб про скоєний злочин та особу, яка його вчинила, не було відомо правоохоронним органам.

В апеляції прокурор, не оскаржуючи доведеність провини засуджених, кваліфікацію їх дій, просить вирок суду скасувати із за невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особистості засуджених, істотного порушення вимог кримінально-процесуального права.

Просить постановити свій вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі, ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 396 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном два роки.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_14 задовольнити і стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 відшкодування матеріального збитку 11235 грн. 64 коп., в рахунок моральної шкоди 190000 грн; з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що призначений судом першої інстанції міра покарання ОСОБА_7 у вигляді 12 років позбавлення волі і ОСОБА_8 у вигляді 1 року позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості вчинених ними злочинів і особистості засуджених.

В апеляції представника потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції.

Представник потерпілої просить постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку 2 роки.

В обгрунтування апеляції вказує на те, що деякі висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Призначене підсудним покарання не відповідає тяжкості вчинених ними злочинних діянь.

Також, вказує на те, що судом не вірно оцінений факт наявності відновлених графічних файлів в пам`яті мобільного телефону, який належить ОСОБА_7 вважає, що файли, поміщені у дослідженому телефоні були сфальсифіковані, що б створити алібі ОСОБА_7 .

Крім того, в період пошуків ОСОБА_15 разом із потерпілою ОСОБА_7 показував ОСОБА_14 свої фотографії, але фотографій, зроблених вночі з 02 листопада на 03 листопада , не показав їй.

В апеляції захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції та повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування.

Захисники також ставлять питання про зміну відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

В обгрунтування апеляції захисники вказують на те, що зазначений вирок є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ч.1 ст. 323 КПК України ( 1960) вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Судом першої інстанції ці вимоги закону не виконані.

Судом допущена однобічність і неповнота досудового та судового слідства, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Органам досудового слідства і судом було допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а також судом було допущено неправильне застосування кримінального закону.

Засуджений ОСОБА_16 у судовому засіданні надавав покази про те, що він копіював фотографічні файли зі свого мобільного телефону, які він зробив з 02 листопада на 03 листопада 2011року на свій ноутбук. Ноутбук було вилучено працівниками міліції за місцем проживання знайомого- ОСОБА_17 .

Вказаний ноутбук має важливе доказове значення т.я. в його пам`яті може можуть бути фото файли, які підтверджують покази ОСОБА_16 про те,що ОСОБА_18 був в квартирі потерпілого та фотографував ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Покази ОСОБА_19 можуть дати можливість встановити ким та коли було вилучено ноутбук та чи були при цьому присутні поняті, яким також відомі обставини, які мають значення по кримінальному провадженню.

Суд , на думку захисників, необґрунтовано відмовив в задовленні клопотання про допит свідка ОСОБА_17 .

Крім того, захисники вказують на те,що у ході допиту ОСОБА_16 було встановлено на території шиномонтажу , де працював обвинувачений були встановлені камери відеоспостереження, запис з камер фіксувався на відеорекодер, який було вилучено працівниками міліції.

У матеріалах справи відсутній будь-який процесуальний документ, в якому зафіксовано хід огляду приміщення шиномонтажу та факт вилучення предметів. У ході судового слідства не вдалося встановити місце знаходження вищевказаного відорекодер.

Крім того, згідно з протоколом виїмки 23 березня 2012 року органом досудового слідства вилучено чоловічий кросівок темно-синього кольору.

Згідно з висновком експерта № 885 від 28 листопада 2011 року, в кроссовке на ліву ногу, вилученому під час огляду квартири АДРЕСА_4 , виявлені сліди поту з антигенами А і Н., походження яких виключаються від потерпілого ОСОБА_15 .

У відповідність з укладенням судово- імунологічної експертизи № 402 від 20 квітня 2012 року, предметом дослідження який був кросівок на праву ногу, виявлений, зі слів потерпілої ОСОБА_14 в квартирі ОСОБА_15 після зникнення останнього, не виключається можливість походження поту від обвинуваченого ОСОБА_7 або від іншої особи з аналогічним груповими властивостями.

У матеріалах справи, в тому числі, і у висновках вищевказаних експертиз, немає однозначних даних про те, що на цих кросівках виявлені сліди біологічного походження, залишені саме засудженим ОСОБА_7

23 січня 2015 року, захисниками засудженого ОСОБА_7 з метою огляду і дослідження в судовому засіданні речових доказів у справі було заявлено клопотання про витребування з Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області вищевказаних пар кросівок, волосся, змивів і зіскрібків крові. Однак суд у задоволенні цього клопотання необгрунтовано відмовив.

Крім того, на думку захисників, суд дослідивши висновки експертизи по дослідженню кросівок,не міг однозначно зробити висновок про те,що сліди на кросівках належать ОСОБА_16 .

Також не надано експертами однозначних висновків щодо належності вилученого з автомобіля ОСОБА_8 волоса.

На думку захисників, вказані докази можуть бути досліджені у ході проведення генетичної експертизи.

Захисники також в апеляційній скарзі посилаються на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.06. 2013 року, згідно до якої ,при новому судовому розгляді необхідно детально перевірити доводи захисників, в тому числі, провести належні експертизи з метою повного дослідження доказів.

Вказівки суду не були виконані при новому розгляді справи, що являється порушенням ч.7 ст. 374 КПК ( 1960) .

Крім того, захисники вказують на порушення судом вимог ч.1 ст. 257 КПК( 1960), оскільки захисниками було заявлено 23.01. 2015 року клопотання про витребування та огляд доказів по справі, однак суд в даному клопотанні також відмовив, що на думку захисників вказує на порушення судом вимог ст. 323 КПК оскільки вирок суду обґрунтовується тими доказами, які були у відповідності до вимог ст.. 257 КПК досліджені безпосередньо в ході судового розгляду.

В ході проведення судово- дактилоскопічної експертизи ( т.1 а.с. 185, 187-192) при огляді автомобіля ОСОБА_8 , було вилучено два сліди папілярних узорів пальців руки, які не належать ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 , а належать особі,яка органом досудового слідства не встановлювалася. Вказана особа не була перевірена на причетність до вбивства ОСОБА_15 .

Також підсудний ОСОБА_8 пояснив, що 03 листопада 2011 року, коли він разом з ОСОБА_16 на автомобілі ОСОБА_8 поверталися з місця приховування трупа ОСОБА_15 , зі сторони міста Новомосковська у місто Дніпропетровськ, в автомобілі закінчився бензин, і він зупинив маршрутку, на якій доїхав до заправки.

Органом досудового слідства не встановлено особи водія і пасажирів, які могли б підтвердити вищевказані показання ОСОБА_8 , а також особистості касира або оператора АЗС, де, за словами ОСОБА_8 , він заправлявся 03 листопада 2011 року, які могли б впізнати ОСОБА_8 .

Ці особи не були встановлені і в ході судового слідства.

Згідно зі свідченнями засудженого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , певні особи повинні були ОСОБА_15 значні суми грошей. Зокрема сусід ОСОБА_15 ОСОБА_23 мав заборгованість перед ОСОБА_15 в розмірі 15000 дол. США, а між діловим партнером ОСОБА_24 були розбіжності, проте те, ці особи допитані не були.

Сторона захисту також вказує на те, що свідчення засудженого ОСОБА_8 , які він давав на досудовому слідстві і в суді мають суттєві протиріччя,які судом не усунені.

Засуджений ОСОБА_8 стверджує, що 02листопада та 03 листопада 2011 року , належний йому телефон, з його користування не вибував. В суді першої інстанції засуджений пояснив, що він після світанку 03 листопада 2011 деякий час перебував на шиномонтажі після чого відправився до себе додому, що не було перевірено судом.

Ці свідчення спростовуються інформацією з ПрАТ «Київстар» а саме те, що мобільні термінал з СІМ - картою ОСОБА_8 знаходився в районі базової станції, розташованої в Новомосковському районі Дніпропетровської області, а саме в с. Новоселівка, вул. Набережна, тобто в районі місця виявлення трупа ОСОБА_15 , як мінімум в 09 ч. 04 хв. та 10 год. 07 хвилин.

Апелянти також вказують на те, що у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які були саме свідками того, що в перших числах листопада 2011 року вони стали очевидцями погроз ОСОБА_15 двома чоловіками у дворі де проживав потерпілий.

Свідок ОСОБА_25 показувала у суді про те,що давала покази працівникам міліції, однак органами досудового слідства вказані особи не були встановлені та не була перевірена їх причетність до вбивства ОСОБА_15 .

Захисники вказують на порушення судом вимог ст. 64 КПК, оскільки захисниками були заявлені клопотання про допит декількох свідків, покази яких суттєві, але суд необґрунтовано відмовив у задоволені вказаного клопотання.

Також у матеріалах справи немає жодних доказів того, що 03 листопада 2011 між ОСОБА_7 і ОСОБА_15 виникла сварка, і що ОСОБА_7 скоїв вбивство ОСОБА_15 на ґрунті виниклих особистих неприязних відношень, оскільки у справі не встановлено мотив вбивства ОСОБА_15 .

Згідно з наявним в матеріалах справи висновком судово-медичного експерта № 363 / Е від 14.12.2011 року, не дає можливості встановити точний час смерті ОСОБА_15 .

Також, у справі є докази, що дають підставу вважати, що до вбивства ОСОБА_15 , можуть бути причетні невстановлені органом досудового слідства особи, що підтверджується висновком експерта № 885 від 28 листопада 2011 року, згідно з яким у кроссовке на ліву ногу, вилученому в ході огляду в квартири АДРЕСА_4 , виявлені сліди поту з антигенами А та Н, походження яких виключається від потерпілого ОСОБА_15 та висновком судової дактилоскопічної експертизи від 06.04.2012 р № 64 / 01-62, де, слід папілярного узору пальця руки розміром 40х39 мм. виявлений на пластиковій ємкості № 1 вилученої 23 березня 2012 у ОСОБА_14 у м Дніпропетровську, залишено ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_22 , ні ОСОБА_14 , а іншою особою.

У суді першої інстанції ОСОБА_7 пояснив, що він носить взуття 42-го розміру, а за показаннями потерпілої ОСОБА_14 , виявлені нею кросівки були 45-го розміру.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що він в якості понятого, повинен був брати участь в огляді місця події та трупа ОСОБА_15 , але під час зазначеного огляду знаходився в машині і не бачив хід проведення цієї слідчої дії.

Виходячи з цього, протокол огляду місця події є недопустимим доказом і не може бути врахованим судом при винесенні вироку, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Оскільки даний протокол проводився з порушенням КПК України, все, що вилучено під час цього огляду не має ніякої доказової сили.

Крім того, судом не була надала оцінка як доказу, протоколу огляду місця події, а саме квартири потерпілого.

Так, свідок ОСОБА_28 вказував на те, що брав участь при огляді квартири ОСОБА_15 органом досудового слідства, та з його участю була оглянута и вилучена скляна пляшка ,яка була опечатана та він ставив свій підпис, про що було вказано у протоколі.

В матеріалах справи відсутній такий протокол, а покази свідка вказують на те, що ОСОБА_28 не брав участі в огляді квартири, оскільки дані в протоколі від 05 листопада 2011 року, не відповідають тим обставинам на які посилається свідок - понятий.

Як недопустимий доказ на думку захисників є також протокол слідчого експерименту, оскільки він був проведений в порядку, передбаченим УПК 2012 року, тоді як ухвала суду в порядку ст. 315-1 КПК повинна була виконуватися згідно до КПК 1960 року. Судом ця обставина не взята це до уваги.

Посилаючить на незаконність ухвалення обвинувального вироку, захисники також ставлять питання з приводу скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . Вказують на те, що при продовженні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_7 , фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилася, засуджений не міг висловити свою думку з приводу заявленого клопотання, хоча в судовому засіданні ОСОБА_7 заявив клопотання про повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відсутність повного фіксування судового процесу є порушенням вимог ч.4 ст. 87 КПК( 1960) та підставою для скасування вироку суду.

Вказуючи на порушення вимог КПК( 1960), захисники зазначають, що під час судового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів не ухвалювала рішення в нарядчій кімнаті з приводу заявленого клопотання щодо повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування. Крім того, при розгляді клопотання щодо призначення психолого-психіатричної експертизи, колегія суддів висказала свою думку з приводу оцінки доказів по справі.

На думку захисників, вказані порушення є істотними та згідно до ст. 370 КПК є підставою для скасування вироку суду .

В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати а справу повернути для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо його просить змінити на підписку про невиїзд.

В обгрунтування апеляції зазначає, що вирок незаконний, необгрунтований і підлягає скасуванню, у зв`язку з однобічністю і неповнотою досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, які виключають можливість винесення обґрунтованого вироку.

Органом досудового слідства та судом першої інстанції, не прийняті всі передбачені законом заходи, для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, як це вимагає кримінально-процесуальне законодавство України «в редакції 1960 року».

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 крім вказаних захистом порушень вимог закону, вказує також на те,що у даній справі не доведені, ні подія злочину, ні час, ні місце, ні спосіб, ні мотив злочину ні інші обставини скоєного злочину. З матеріалів справи неможливо зрозуміти де, коли і чим саме ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Вказує на те, що його вина підтверджується виключно показами підсудного ОСОБА_8 .

Ці свідчення дані в ході досудового та судового слідства у чотирьох судових розглядів, суперечливі і непослідовні, неоднозначні, взаємовиключні, що викликають об`єктивні сумніви у їх правдивості, які спростовуються рештою матеріалів справи.

Також ОСОБА_7 вказує на те, що він за своєю ініціативою, добровільно, самостійно, разом зі своїм захисником ОСОБА_9 прибув до слідчого 06 лютого 2012 де був затриманий останнім.

Слідчий ознайомив його з численними постановами про призначення судових експертиз у справі, одночасно з висновками цих експертиз - лише 24 квітня 2012 року, вже після проведення цих експертиз, чим порушив його право на захист.

Засуджений також в апеляції заявляє про те,що судом першої інстанції в порушення його прав на захист не фіксувалося судове засідання від 18.12.2014 року.

Заслухавши суддю доповідача,думку прокурора, яка підтримала доводи апеляції прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції та представника потерпілої, висловила думку проти задоволення апеляцій засудженого ОСОБА_7 та його захисників,думку представника потерпілої, який підтримав свою апеляцію та апеляцію прокурора, доводи засудженого та його захисників, які наполягали на задоволені своїх апеляцій, провів судове слідство та перевірив матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення поданих апеляцій з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України( 1960) вирок підлягає безумовному скасуванню, якщо судом порушена тайна нарядної кімнати.

При розгляді в апеляційному суді засудженим було надано клопотання про долучення його доповнень апеляції та рішень суду за участю головуючого ОСОБА_1 за 26 березня 2015 року, у той час, як колегія суддів за участю ОСОБА_1 знаходилася в нарядчій кімнаті по кримінальній справі відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, що свідчить про порушення тайни нарядної кімнати по вказаної кримінальної справі.

З матеріалів кримінальної справи, а саме протоколу та звукозапису судового засідання вбачається, що 25 березня 2015 року суд провів судові дебати та надав останнє слово ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Після останнього слова , суд вийшов до нарядної кімнати для ухвалення рішення по справі.

27 березня 2015 року суд проголосив вирок.( т.9 а.с. 146)

З огляду на те, що головуючий по справі не міг залишати нарядчу кімнату, крім часу на відпочинок і тим більш не міг розглядати інші справи, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом тайни нарядної кімнати ( ст. 322 КПК 1960), що є безумовною підставою для скасування вироку суду ( п.8 ч.2 ст. 370 КПК, 1960).

Крім того,як вбачається з матеріалів кримінального провадження після скасування вироку суду від 13.12.12 року, справу за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.06.2013 року було направлено на новий судовий розгляд.

Справу у суді першої інстанції було визначено доповідача- ОСОБА_29 та судді ОСОБА_30 та ОСОБА_1 , за участю яких 13.12.2013 року було постановлено ухвалу про направлення справи на додаткове розслідування.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.03.2014 року ухвала була скасовано та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції у тому ж суді та складі.

При новому розгляді справи по невстановленим причинам було замінено доповідача ОСОБА_29 на доповідача ОСОБА_1 , тоді як згідно до розподілу справ доповідачем було призначено ОСОБА_29 , а тому судом порушено норми кримінально-процесуального закону.

Крім того ,колегія суддів не може визнати вирок законним, т.я. судом першої інстанції в порушення прав на захист засудженого ОСОБА_7 не фіксувалося судове засідання від 18.12.2014 року, що є безумовною підставою для скасування вироку суду ( ст. 370 КПК, 1960).

Не можна не погодитися з доводами апеляції захисників про те,що під час судового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів не ухвалювала рішення в нарядчій кімнаті з приводу заявленого клопотання щодо повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, та при розгляді клопотання щодо призначення психолого-психіатричної експертизи, чим порушено ст.273 КПК( 1960).

Вказані порушення кримінально - процесуального закону є істотними, які перешкоджали суду прийняти законне , обґрунтоване та справедливе рішення, а тому вирок підлягає безумовному скасуванню.

Крім того, судом при розгляді справи та ухваленні обвинувального вироку допущені і інші порушення норм кримінально - процесуального закону.

Згідно до ст. 323 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.
Обгрунтованність судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд ( ст. 6 КЗПЛ)
Згідно до вимог ст. 64 КПК( 1960) у том числі в судовому засіданні підлягають доказуванню час, місто,спосіб , мотив та інші обставини скоєння злочину.
Законодавство цілком визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Цих вимог кримінально-процесуального закону, суд не дотримався , а тому є слушними доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисників про необґрунтованість вироку суду.
Так,не можна не погодитися с доводами апеляції про неповноту судового розгляду т.я. суд неодноразово відмовляв засудженому ОСОБА_7 та його захисникам в задоволені клопотання про виклик свідків, тоді як, свої рішення суд належним чином не мотивував.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи сторона захисту вказувала на те, що у ході досудового слідства працівниками міліції було вилучено ноутбук ОСОБА_7 який має на думку захисту та засудженого важливе значення по справі, т.я. саме ноутбук може бути тим доказом, що в ночі на 03 листопада 2011 року ОСОБА_8 знаходився в квартирі потерпілого та фотографував потерпілого та засудженого ОСОБА_7 .
Суд на думку, колегії суддів необґрунтовано відмовив стороні захисту та не викликав до суду свідка ОСОБА_19 який міг поянити, ким і коли у нього було вилучено ноутбук ОСОБА_7 та чи були присутні при цьому поняті.
Крім того, не можна визнати обґрунтованим відмову суду в задоволені клопотань сторони захисту про виклик свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які б на думку захисту могли підтвердити покази засудженого ОСОБА_7 .
Вказані в апеляціях доводи з приводу необґрунтованої відмови суду в огляді речових доказів є слушними, оскільки відмова суду з приводу огляду речових доказів по справі є порушенням ст.323 КПК( 1960) та згідно до вимог ст. 368 КПК України є неповнотою судового розгляду.
З огляду на те,що одностороннім або неповним визнається досудове та судове слідство в суді першої інстанції, як що не були допитані особи, не витребувані та досліджені докази, речові докази для підтвердження або відхилення обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду справи, не можна не погодитися з апеляціями засудженого ОСОБА_7 та його захисників про неповноту судового слідства.
Згідно до рішення ЕСПЛ по справі « Попов проти Росії» від 13 липня 2006 року, « суд зазначив,що заявник подав клопотання про дозвіл на виклик у суд кількох свідків, які на його думку, могли б підтвердити його алібі.
Зважаючи на те, що в основу обвинувального вироку заявникові були покладені суперечливі докази проти нього, Суд доходить висновку, що відмова національних судів допитати свідків захисту без жодного огляду на релевантність їхніх свідчень призвела до обмеження прав на захист, несумісного з гарантіями справедливого судового розгляду, закріпленими в статті 6 КЗПЛ.»
Колегія суддів також не може не погодитися с доводами захисників та засудженого ОСОБА_7 про те,що суд в порушення вимог ст. 374 КПК України( 1960) при новому розгляді справи по суті, не рахував вказівку апеляційного суду про перевірку доводів захисту з приводу знаходження речових доказів та проведення необхідних експертиз та про дослідження інших обставин, які мають суттєве значення для справедливого розгляду справи та постановлення законного та обґрунтованого рішення.
Крім того, не можна не погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що не можна визнати мотивованим вирок, в якому залишилися не спростованими докази захисту, або не приведено переконливих мотивів для спростування якого-небудь доказу.
Так, допитавши свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , які у судовому засіданні стверджували що між засудженим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_15 були дружні стосунки. У ході досудового та судового слідства не було фактично встановлено мотиву скоєння інкримінованого ОСОБА_7 особо тяжкого злочину, тоді як суд не тільки не звернув на це уваги, а й сам не навів переконливих доказів мотиву скоєння вбивства.
Не звернув суд уваги и на те, що з показів потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що до того як її чоловік зник, вони продали дім за 120 тисяч доларів США, та дані гроші не були найдені у квартирі потерпілого ОСОБА_15 .
Крім того, у судовому засіданні були встановлені дані про те, що потерпілому ОСОБА_15 певні особи повинні були гроші у значних сумах та на день його смерті не повернули борги.
Потерпіла ОСОБА_14 також вказувала на те, що в шухляді столу були повинні бути гроші ( тисячі гривень), які не були присутні на місці в час огляду квартири потерпілого ОСОБА_15 .
Дані факти досудовим слідством не перевірялися, а суд не скористався вимогами ст. 315-1 КПК України( 1960) та не надав органам досудового слідства певного судового доручення з метою встановлення фактів( у тому числі можливого мотиву), які мали суттєве значення для розгляду справи.
В ході досудового слідства ОСОБА_34 давав пояснення з приводу того,що в квітні 2011 року у ОСОБА_7 появилися труднощі з грошима та він став грати в карти та програв з ОСОБА_35 значну суму грошей,після чого ОСОБА_36 виїхав .
Органами досудового слідства версії вбивства з користі не перевірялися, та суд також не давав судові доручення з приводу перевірки вказаних даних.
Таким чином, можна зробити висновок що органами досудового слідства не встановлено мотиву вбивства потерпілого ОСОБА_15 . Не вдалося мотив встановити і в ході судового слідства.
В ході дослідження доказів у судовому засіданні, суд не звернув уваги на протиріччя доказів, які не були усунуті .
Так, згідно до висновку судово- імунологічної експертизи ( т.1 а.с. 40-42) досліджено було кросівок на ліву ногу вказано його розміри. Походження слідів поту від потерпілого ОСОБА_15 виключається.
Предметом дослідження судового- імунологічної експертизи ( т.2 а.с. 104-106) був кросівок на праву ногу. Висновками експерта встановлено, що кров ОСОБА_7 належить до групи О з ізоглютинінами анти-А і анти-В . В слідах поту було виявлено тільки антиген-Н ,що не виключає можливість походження від обвинуваченого ОСОБА_7 . Що відносно походження слідів від потерпілого та ОСОБА_8 , то висновок експерта не має закінченої думки т.я. висновок не дописано.
Вказані протиріччя та неможливість вважати висновок експертизи № 402 ( т.2 а.с. 104-106) таким, який відповідає діючої Інструкції та КПК, не були належним чином судом дослідженні та не поставлені питання перед експертами з приводу вказаних недоліків вказаних експертиз, належності обох кросівок однієї особі.
Суд у вироку ,як на доказ, посилається на висновки судово-імунологічної експертизи від 30.11. 2011 року ( т.1 а.с. 199- 201) , однак не звертає уваги на те, що при апеляційному розгляді справи, колегія суддів вказувала суду першої інстанції на те, що висновки вказаної експертизи не містять вказівку на те, що вилучене волосся з автомобіля належного ОСОБА_8 , належить потерпілому ОСОБА_15 , оскільки волосина не відображає повну морфологічну характеристику волоса голови людини.
Апеляційний суд вказував, що при новому розгляді справи належить провести генетичні експертизи, однак суд в порушенні вимог ст.. 374 КПК ( 1960) , не звернув на це уваги.
Органи досудового слідства, формулюють обвинувачення ОСОБА_7 у тому, що він наніс потерпілому скляною пляшкою з-під віскі не менш п`яти ударів по голові, обвинувачення прокурор у суді не змінював, але суд вийшов за межі обвинувачення та вказав у вироку про те, що знаряддям вбивства є « тупий твердий предмет який має лінійне ребро…»,чим порушено вимоги ст. 275 КПК( 1960).
Суд у вироку, як на допустимій доказ послався на протокол огляду квартири потерпілого ОСОБА_15 . У ході вказаної слідчої дії були вилучені речові докази по справі. Однак допитаний по справі понятий ОСОБА_37 неодноразово вказував на те, що в ході огляду квартири було вилучено скляну пляшку та вона була запакована з іншими речовими доказами по справі та вказаний понятий ставив свою підпис. Вказана пляшка на дослідження експерту не передавалася, та судом не встановлено місце знаходження даного речового доказу, та суд не звернув уваги на протокол огляду від 05 листопада 2011року з приводу відсутності вказаних записів понятим.
Таким чином, є слушними доводи апеляцій обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників, що органами досудового слідства не встановлено знаряддя вбивства ,а тому і спосіб скоєння вбивства.
Колегія суддів вважає слушними також доводи засудженого та захисника про те, що органом досудового слідства та судом не встановлено місце та час скоєння злочину.
Як вбачається з вироку, суд визнав доказаним, що смерть ОСОБА_15 настала в ніч з 02 на 03 листопада 2011 року, суд посилається на висновки судово-медичної експертиз, але згідно до висновків експертів від 14 грудня 2011 року потерпілому ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження , що суперечить висновку СМЕ (т.1 а.с. 250) що всі виявлені тілесні ушкодження заподіяні незадовго до настання смерті потерпілого.
Крім того, експерти зазначають що смерть наступила більш ніж за дві доби до моменту огляду ( т.1 а.с. 251), але якщо вважати що експерти мають на увазі огляд трупа 12 листопада 2011 року, а не проведення експертизи 14 листопада 2011 року, то смерть ОСОБА_15 могла наступити з 03 листопада до 10 листопада 2011 року, на що ні орган досудового слідства, ні суд не звернув уваги.
Крім того, органи досудового слідства в обвинувальному акті, а суд у своєму вироку зазначали, що саме в квартирі потерпілого було скоєно злочин, але органи досудового слідства, вилучаючи у результаті огляду квартири 05 листопада 2011 року сліди бурого кольору на кухні, не вказали де саме вилучені ці сліди ( т.1 а.с. 6), згідно до протоколу огляду від 08.11. 11 року ( т.1 а.с. 21) вилучені сліди бурого кольору зі столу під кришкою, на ножці столу, у стіни, згідно до протоколу огляду від 09.листопада 2011 року було знайдено сліди бурого кольору у кабіни ліфту, але дані сліди не вилучалися у присутності понятих, але експертами у своїх висновках вказано про можливість походження більшості слідів не виключається, в тому числі і за рахунок частинок крові потерпілого ОСОБА_15 , присутність його крові в сліді з кабіни ліфту можливе тільки в якості домішки( т. 1 а.с. 52- 54).
Генетична експертиза по вказаним слідам не провадилася, хоча колегія суддів вказувала саме на проведені вказаної експертизи з метою з достатньою повнотою встановити обставини справи, а тому доводи апелянтів і в даній частині обґрунтовані.
Крім того, судом у ході досудового слідства не було встановлено, ким вилучалися та де знаходяться одяг та взуття потерпілого, та чому одяг не досліджувався експертами на предмет наявності слідів у тому числі і слідів волочіння, як на то вказував засуджений ОСОБА_8 .
Органом досудового слідства не вилучалися та не досліджувалися одяг засудженого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та суд першої інстанції не дав судового доручення з метою перевірки фактичних даних.
З огляду на те,що суд ухвалюючи вирок, в порушенні вимог ст. 334 КПК ( 1960) фактично не привів докази винуватості ОСОБА_7 , а включив у вирок перелік доказів обвинувачення, що не може свідчить про обґрунтованість судового рішення.
Вказуючи як доказ винуватості, суд посилається на протокол огляду від 05.11. 2011 року( т. а.с. 6-10) та сам зазначає, що вилучено не тільки сліди пальців рук, але ще зубна щітка,бритва, гребінець.
Як доказ ,суд приводить, що згідно до експертизи, слід пальців рук, для ідентифікації не придатний. То що цей доказ підтверджує, суд не зазначає.
Посилається на доказ, суд також на протокол огляду автомобіля від 09.11. 2011 року( т.1 а.с. 59-61), де з ковбика під сидінням водія, покрилок автомобіля було вилучено грунт, але суд не вказує яку доказову базу несе вказаний доказ, якщо експертиза з приводу вилученого, не була проведена.
Як доказ винуватості ОСОБА_38 , суд у обвинувальному вироку приводить протокол огляду автомобіля « ВАЗ 2109» та посилається на експертизу вилучених при огляді слідів пальців рук. Згідно до висновків вказаної експертизи два сліда пальців руки оставлені ні ОСОБА_8 , який саме управляв автомобілем, ні ОСОБА_7 , а іною особою, яка не була встановлена органами досудового слідства, та суд не міг як на доказ винуватості ОСОБА_7 посилатися на висновки даної експертизи.
Таким же чином, суд послався на висновки експертизи від 13.12.2011року ( т.1 л.д. 210-213).
Вказуючи на протокол огляду берега озера Леніні, суд вказує на вилучення покривала з відображенням квітів, яке було знайдено в очереті біля озера, але суд не звернув уваги на те,що дослідження по вилученому предмету не було проведено досудовим слідством.
Посилаючись на висновки експерта від 1.12.2011 року ( т.2 а.с. 90-98),суд вказує про те, що на пластиковій ємкості слід пальця руки не належить ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_22 , ні ОСОБА_14 , і іною особою( не досліджувалось на належність потерпілому ОСОБА_15 ) що вказує саме на те, що вилучені речові докази свідчать про присутність в квартирі ОСОБА_15 іншої особи.
Органи досудового слідства не перевірили вказані факти, та суд при проведенні судового слідства не дав цьому належної оцінки.
Крім того, органом досудового слідства, при виявлені трупа 12 листопада 2011 року у протоколі огляду міста події та трупа не описано де саме було знайдено труп( в озері, або в очереті близько озера), що має значення, враховуючи те,що 11 листопада 2011 року ОСОБА_8 саме показував місце куди було заховано труп, але труп на ділянці, біля озера, знайдено не було. 12 листопада 2011 року знайдено було труп потерпілого в одежі, та згідно до опису та фото таблиці, тіло потерпілого не було загорнуто та перев`язано,як то показував засуджений ОСОБА_8 .
На думку колегії суддів, протокол було складено з порушенням, що не уможливлювало проаналізувати покази ОСОБА_8 .
Суд і на цей факт не звернув уваги, та не допитав понятих та водолазів, свідчення яких мали суттєве значення для розгляду справи.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що рішення суду не можна вважати обґрунтованим, оскільки суд не мотивував, яким чином вище наведені докази свідчать про винуватість ОСОБА_7 .
Крім того, маючи протиріччя у наведених судом доказах, які мають суттєве значення для висновків суду, не дослідивши обставини, які вказані були в ухвалі апеляційного суду, для дослідження при новому розгляді справи, суд ухвалив невмотивоване рішення та висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.( ст. ст.. 368, 369 КПК, 1960)
ЄСПЛ мотивованості судового рішення саме пов`язує з належним здійсненням правосуддя т.я. у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються ( п.1 ст. 6 КЗПЛ- «Кузнецов та інші проти Росії», « Гірвісаарі проти Фінляндіі»).
Вказані порушення вимог кримінально- процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула , а тому вирок підлягає скасуванню.
Оскільки порушення норм кримінально- процесуального закону стосуються обставин справи, які не були з достатньою повнотою встановлені органом досудового слідства та судом, то відповідно до вимог ч.2 ст. 365 КПК України підлягає скасуванню і вирок суду відносно ОСОБА_8 .
Колегія суддів, скасовуючи вирок суду першої інстанції,встановила що односторонність та неповнота досудового слідства,не можуть бути усунені у судовому засіданні, а тому справу необхідно повернути прокурору Індустріального району Дніпропетровської області для проведення додаткового досудового слідства.
У ході додаткового досудового слідства необхідно:
1.Встановити місце скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_15
?Встановити особу, яка залишила в квартирі потерпілого сліди пальців руки на пластиковій ємкості, та допитати на предмет причетності до вбивства.
?провести генетичні експертизи слідів крові, вилучених в квартирі потерпілого.
?встановити місце знаходження вилученого слідчим одягу потерпілого ОСОБА_15 та провести необхідні експертизи( крім того на предмет волочіння).
?Провести генетичну експертизу з приводу слідів поту на кросівках.
?провести інші слідчі дії
2.Встановити мотив вбивства.
?Встановити, чи мав місце факт продажу дому потерпілим за 100-120 тисяч доларів США незадовго до його вбивства, витребувати договір куплі-продажу майна.

?Встановити , кому було відомо про продаж дому, та допитати даних осіб та перевірити на причетність до вбивства.
?Встановити, кому було відомо, де потерпілий зберігав гроші, та хто мав доступ до них та ключі від квартири. Допитати вказаних осіб з метою встановлення фактичних обставин по справі та причетності до вбивства.
?Встановити місце знаходження ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та перевірити їх на предмет причетності до вбивства.
? Провести оперативно- слідчі дії та перевірити версію вбивства ОСОБА_15 іншими особами з числа його боржників.
?Провести оперативно-слідчі дії та встановити осіб, які згідно до показів свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 в перших числах листопада 2011 року погрожували потерпілому ОСОБА_15 та ці були погрози фізичного насилля на підставі боргів потерпілого перед іншими особами.
?Встановити місце знаходження кросівок та перевірити обставини їх появи у квартирі. Провести слідчий експеримент на предмет можливості взуття цих кросівок засудженими ОСОБА_42 та ОСОБА_43 .
?Оперативно-слідчими діями перевірити версію вбивства ОСОБА_15 в одиночку, або з участю інших осіб.
?Провести генетичну експертизу волосся, вилученого з автомобіля ОСОБА_8
?Встановити осіб, які залишили в автомобілі ОСОБА_8 сліди пальців руки та допитати з приводу вбивства ОСОБА_15
?Встановити оперативно- слідчими діями, чи мав ОСОБА_8 майнову долю по відношенню до підприємства ОСОБА_7 та які відношення склалися у цих осіб. Чи був факт того, що ОСОБА_8 інсценував ДТП з участю ОСОБА_7 та встановити які після цього були між ними стосунки.
?Допитати жінку ОСОБА_7 та встановити місця де мав часто бути ОСОБА_7 та перевірити чи мав ОСОБА_7 борги з ігри в карти.
3. Встановити час скоєння злочину.
?Оперативно- слідчими діями встановити чоловіка, який відповідно до показів ОСОБА_8 в ночь з 02 по 03 листопада 2011 року приходив до шиномонтажу та прохав привести ОСОБА_7 сигарети та « Кока-коку».
?Встановити працівників міліції, яки вилучали з підприємства ОСОБА_7 камери видео спостереження та видеорекодер та місце знаходження вилученого. Провести належні експертизи на предмет перевірки показів ОСОБА_8 та ОСОБА_7
? Встановити особи водія і пасажирів, які могли б підтвердити показання ОСОБА_8 , а також особистості касира або оператора АЗС, де, за словами ОСОБА_8 , він заправлявся 03 листопада 2011 року, які могли б впізнати ОСОБА_8

?Витребувати з прокуратури Дніпропетровської області копії
матеріалів щодо кримінального провадження з фальсифікації матеріалів досудового слідства по справі ОСОБА_7 , та вирішити питання по встановленню місця знаходження речових доказів по справі ОСОБА_7 ( матеріали кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК № 0000005.

4.Встановити час смерті ОСОБА_44 , для чого з огляду встановлених обставин, провести комісійну судово- медичну експертизу.
5.Встановити знаряддя вбивства.
?Встановити місце знаходження скляної пляшки з квартири потерпілого, як показують на це свідки та свідок- понятий ОСОБА_28 та провести експертизу.
?Встановити місце знаходження покривало з зображенням квітів, яке було вилучено з місця знайдення трупу, та провести експертизу цього речового доказу.
?Перевірити покази свідка ОСОБА_45 з приводу того, що на початку листопада 2011 року приблизно о 07годині до шиномонтажу прийшов ОСОБА_8 с невеликою спортивною сумкою в якій був інструмент- молоток та інше. Перевірити, чи могли ці інструменти бути знаряддям злочину.
Дотримуючись вимог кримінально- процесуального закону провести інші слідчі дії для повного та обґрунтованого встановлення фактичних обставин по справі та належної оцінки діянням причетних до злочину осіб.
Внаслідок скасування оскаржуваного вироку у зв`язку з порушення норм кримінально - процесуального закону, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості щодо розгляду решти апеляційних вимог прокурора, представника потерпілої, що обумовлює часткового задоволення всіх поданих апеляційних скарг.
Згідно до вимог кримінально-процесуального закону з урахуванням наявності існування ризиків , а саме того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, чим суттєво перешкоджати встановленню істини по справі, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити засудженому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 грудня 2015 року.
Керуючись ст.. ст. 365, 366, 374, КПК України( в редакції 1960 року) та п.п. 11, 15 Розділу Х1 « Перехідних положень кримінально- процесуального кодексу України в редакції Закону від 13 квітня 2012 року № 4652-У1, колегія суддів
У х в а л и л а :
Апеляції прокурора, представника потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 за ч.1 ст. 396 КК України, скасувати.
Кримінальну справу повернути прокурору Індустріального району міста Дніпропетровська для проведення додаткового досудового розслідування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 залишити тримання під вартою на строк до 08 грудня 2015 року, стосовно ОСОБА_8 залишити підписку про невиїзд.

Ухвала остаточна та не підлягає оскарженню.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4