Апеляційний суд Тернопільської області
ПОСТАНОВА

16 березня 2010 року м. Тернопіль

Суддя апеляційного суду - Гавриш Г.П.

З участю прокурора - Семенця О.А.

при попередньому розгляді кримінальної справи за апеляціями потерпілого ОСОБА_1 та помічника прокурора Бережанського району на вирок Бережанського районного суду від 24 грудня 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бережанського районного суду від 24 грудня 2009 року ОСОБА_2 засуджений за ч.3 ст.286 КК України до 6-ти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів строком на три роки.

На вказаний вирок помічником прокурора Бережанського району Слівінським Р.М. подана апеляція, в резолютивній частині якої апелянт ставить питання про скасування вироку суду у зв'язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його м'якості і просить вирок скасувати та постановити новий вирок, не вказуючи як в резолютивній так і в мотивувальній частині апеляції конкретного виду та розміру покарання, яке на його думку повинен призначити суд апеляційної інстанції засудженому ОСОБА_2 при постановлені свого вироку.

В апеляції потерпілого ОСОБА_1 теж ставиться питання про скасування вироку суду у зв'язку з м'якістю призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання, в резолютивній частині якої зазначено прохання апелянта скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

Розглянувши апеляції помічника прокурора Бережанського району та потерпілого ОСОБА_1, заслухавши думку прокурора, який вважає, що кримінальну справу слід зняти з апеляційного розгляду та повернути в суд 1-ї інстанції для виконання вимог ст.352 КПК України, оскільки апеляції не відповідають вимогам ст.350 КПК України, а судом дане питання не вирішувалося, вважаю, що кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Бережанського району та потерпілого ОСОБА_1 слід зняти з апеляційного розгляду та повернути в суд 1-ї інстанції для виконання вимог ст.352 КПК України, з наступних підстав.

У відповідності до п.З постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 15 травня 2006 року "Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку" за змістом ст.378 КПК України апеляційний суд не може постановити свій вирок тоді, коли в апеляції порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.І цієї статті, але висловлено прохання повернути справу на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Якщо в зазначеному випадку позиція прокурора, потерпілого, його представника є суперечливою і не узгоджується з вимогами пунктів 2,3 ч.І, ч.2 ст.374, ч.І ст.378 КПК України, головуючий у суді першої інстанції за наявності до того підстав вправі своєю постановою визнати, що апеляція не відповідає вимогам ст.350 КПК України, та залишає її з дотриманням ст.352 цього Кодексу без руху, а в подальшому - і без розгляду.

Згідно положень ч.2 ст.374 КПК України апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді 1-ї інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановленя вироку чи постанови, зокрема, порушення, зазначені в пунктах 2,3,4,6-10,13 частини другої ст.370 КПК України.

Як видно із змісту мотивувальних частин поданих апеляцій, помічник прокурора і потерпілий ОСОБА_1 вищезазначених підстав не вказують, а звертають увагу на те, що вирок слід скасувати з мотивів м'якості призначеного судом покарання, тобто таких, за яких у відповідності до вимог ст.378 КПК України апеляційний суд зобов'язаний постановити свій вирок.

Проте, незважаючи на положення процесуального закону, у резолютивних частинах своїх апеляцій потерпілий ОСОБА_1 ставить питання про скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд, а помічник прокурора району не зазначає конкретного виду та розміру покарання, яке на його думку повинен призначити суд апеляційної інстанції засудженому ОСОБА_2 при постановленні свого вироку.

Вважаю, що вказана невідповідність змісту мотивувальної та резолютивної частин поданих апелянтами апеляцій вимогам закону є такою, що виключає можливість призначення їх до апеляційного розгляду судом 1-ї інстанції, оскільки позбавляє можливості постановлення апеляційним судом нового вироку, так як він не вправі виходити за межі вимог апеляції.

Суд 1-ї інстанції, отримавши дані апеляції, повинен був вирішити питання щодо можливості призначення цих апеляцій до розгляду лише у відповідності до вимог ст.ст.351-354 КПК України, проте даних вимог закону не виконав і призначив апеляції до розгляду на 24 березня 2010 року.

Заслухавши думку прокурора з цього приводу, вважаю за необхідне кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.3 ст.286 КК України зняти з апеляційного розгляду на 24 березня 2010 року, повернувши її в Бережанський районний суд для виконання вимог, передбачених ст.ст.350,352 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.357, 359 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ст.286 ч.З КК України зняти з апеляційного розгляду на 24 березня 2010 року, повернувши її Бережанському районному суду для виконання вимог, передбачених ст.ст. 350, 352 КПК України.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області

підпис

з оригіналом згідно :

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Гавриш Г.П.