В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 274/3280/15-к
Провадження № 1-кп/0274/332/15
27.08.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/3280/15-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Холосне, Коростенського району, Житомирської обл., громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця війської частини - польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
за ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю :
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
20 березня 2014 року солдата ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України „Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року № 303/2014 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 :; від 20 березня 2014 року № 60 солдата ОСОБА_3 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 18 березня 2014 року № 379, з 03 квітня 2014 року вводиться в дію нове найменування „Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , а також печатки та штампи, виготовлені з цим найменуванням.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 03 квітня 2014 року № 1, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія їдальні взводу забезпечення роти матеріального забезпечення.
Усним наказом командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_3 військовослужбовцям військової частини, в тому числі і призваним по мобілізації, встановлено місце дислокації та проживання на території військової частини - польова пошта В НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а для військовослужбовців, що мають власне житло або здійснюють піднайом житла у м.Бердичеві та Бердичівський район, дозволяється у вільний від виконання службових обовязків час після вечірнього шикування о 17 год.00 хв. до ранкового шикування о 08 год.00 хв. перебувати за місцем проживання.
Так, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, 13 серпня 2014 року о 08 год. 00 хв., військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, та маючи об`єктивні можливості для вчасного прибуття до місця проходження військової служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування військової частини та поважних причин, після наданої відпустки на військову службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.
Кримінальна відповідальність за вчинення злочину, у вчиненні якого визнається винним ОСОБА_3 передбачена ст.407 ч.3 КК України, як незявлення вчасно на військову службу військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить затвердити суд укладену угоду про визнання винуватості. Вказав, що вину у вчиненні злочину визнає повністю, розуміє наслідки затвердження судом даної угоди та узгоджене покарання.
Прокурор не заперечив проти затвердження судом угоди про визнання винуватості та призначенні покарання за ст. 407 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 5100 грн., як зазначено в угоді.
Захисник також вважає, що є всі підстави для затвердження укладеної угоди та призначенні оговореного в угоді покарання.
Згідно укладеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 щиро розкаявся, надав слідству зізнавальні покази і зобовязується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час досудового розслідування та у судовому провадженні. Сторони узгодили покарання за ст. 407 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 грн.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає вимогам ст.ст. 468, 469,470, 472 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України. Так, вказана угода укладена у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінально процесуального кодексу України, дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 407 КК України кваліфіковано вірно. Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам ст.65 КК України. За наявності обставин, що пом"якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, встановлених досудовим розслідуванням, у урахуванням особи винного, суд вважає можливим перейти до іншого, більш м"якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.3 КК України, яке узгоджено сторонами в угоді. Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. У суду немає підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним. Підстав для неможливості виконання обвинуваченим ОСОБА_3 взятих на себе угодою зобов"язань, суд не вбачає.
Враховуючи наведене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 314, 369, 370,371, 374, 376, 474, 475КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 червня 2015 року в м. Житомирі між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 .
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, призначивши покарання за ст. 407 ч.3 КК Україні із застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатоковуваних мінімумів доходів громад, що дорівнює 5100 гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
Обвинуваченим, його захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;
прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: