Справа № 466/9034/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0003217 від 21.09.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Белз Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного на обліку в Сокальському РВК Львівської області, одруженого, працюючого машиністом фасувально-пакувальної машини ТзОВ "Ферозіт" , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 10.09.2015 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у квартири АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_6 , вступив у конфлікт з останнім, в ході якого умисно наніс удар костилем в обличчя ОСОБА_7 , від якого останній впав на підлогу. В подальшому, втративши рівновагу, обвинувачений ОСОБА_4 також впав на підлогу під час чого наніс ще декілька ударів по обличчю потерпілого ОСОБА_7 , таким чином спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 348/2015 від 23.10.2015 року відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що 10.09.2015 року близько 21 год. 00 хв. перебував у квартирі АДРЕСА_3 , між ним та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого останній наніс йому удар в обличчя костилем, від якого він впав на підлогу. Обвинувачений також втративши рівновагу впав на підлогу, під час чого наніс йому ще декілька ударів по обличчю, спричинивши тілесні ушкодження.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0003217 від 21.09.2015 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України, умисне заподіяння середньої тяжкості тілесне ушкодження, оскільки обвинувачений умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ..

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу винуватого, який згідно ст. 89 КК України, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щире каяття є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді обмеження волі.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КК України,суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного ) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання обвинуваченого.

Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку 03 листопада 2015 року

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1