Справа № 376/539/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/939/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 02.09.2015

УХВАЛА
іменем України
02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000263 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не маючого судимості відповідно до ст. 89 КК України,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 20323 грн. 03 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн., всього 70323,03 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1130 грн. 22 коп. за експертні дослідження.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 27 квітня 2014 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території кафе-бару «Піраміда», що розташоване за адресою: м. Сквира Київської області, вул. Київська № 34, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, що були спричинені звинуваченням його з боку ОСОБА_11 у вчинені крадіжки мобільного телефону, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс йому кулаком правої руки один удар в обличчя. Після цього потерпілий ОСОБА_11 вийшов на вулицю, сів в салон свого автомобіля, зачинившись всередині. В подальшому ОСОБА_9 , переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вийшов за ним, покликавши на допомогу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кримінальне провадження відносно яких у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, виділене в окреме провадження у зв`язку з відсутністю їх за місцем проживання. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_9 через вікно автомобіля вихопив з рук потерпілого ОСОБА_11 пістолет та разом із зазначеними вище особами витяг потерпілого ОСОБА_11 з автомобіля, після чого наніс йому один удар лівою рукою в ліву щелепу. Потім ОСОБА_9 наніс один удар рукояткою пістолета в голову потерпілому, а саме в область потилиці. Внаслідок нанесеного удару рукояткою пістолета в голову потерпілий ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 202/Д від 19 червня 2014 року, отримав тілесні ушкодження, у вигляді відкритого перелому потиличної кістки зліва, забій головного мозку. Описані вище тілесні ушкодження належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя. Інші тілесні ушкодження отримані ОСОБА_11 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду та не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, застосувавши положення ст. ст. 69, 75 КК України, та призначити ОСОБА_9 покарання не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що суд суд не взяв до уваги обставину, що пом`якшує покарання, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Крім того, апелянт просить врахувати та визнати як пом`якшуючу обставину той факт, що обвинувачений добровільно відшкодував завданий збиток потерпілому ОСОБА_11 , оскільки вказана обставина знайшла своє підтвердження, після винесення вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, представника потерпілого, який вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції обґрунтував вирок на доказах, досліджених під час судового розгляду та оцінив докази в їх сукупності, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження, відповідно до вимог закону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю доказів: заявою ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення, показаннями потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколами огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів, висновками експертів, відеозаписом із камер спостереження..

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин даного кримінального провадження, який свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, та не визнав в повному обсязі позов потерпілого ОСОБА_11 , суд першої інстанції вважав неправдивими і такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєний злочин, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , суд першої інстанції відповідно до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦПК України на підставі наданих доказів частково задовольнив позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 20323 грн. 03 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким; особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та характеризується посередньо; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також думку потерпілого, який наполягав на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції, не знайшовши підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, призначив ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі мінімального строку в межах частини статті обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому доводи захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , є безпідставними.

Крім того, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що слід визначити як пом`якшуючі покарання обставини: з`явлення із зізнанням, сприяння розкриттю злочину та щире каяття, не заслуговує на увагу, оскільки воно не ґрунтується на матеріалах даного кримінального провадження, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку і зазначив у вироку про відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_17 .

Також не можна вважати добровільним відшкодування обвинуваченим ОСОБА_9 завданого збитку потерпілому ОСОБА_11 , як обставину, пом`якшуючу покарання, про яку зазначає апелянт, оскільки відшкодування матеріальної шкоди відбулось після винесення вироку судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Разом з тим, на підставі ст. 404 КПК України з абзацу 1 мотивувальної частини вироку слід виключити прізвища осіб « ОСОБА_12 та ОСОБА_13 », матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження, зазначивши замість цього «осіб».

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Сквирського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.
На підставі ст. 404 КПК України виключити з абзацу 1 мотивувальної частини вироку прізвища « ОСОБА_12 та ОСОБА_13 », зазначивши замість цього «осіб».
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, засудженим ОСОБА_9 , який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий:

Судді: