Справа № 145/1175/15-к
Провадження №1-кп/145/131/2015
ВИРОК
Іменем України
"03" вересня 2015 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів кримінальне провадження № 0000156 від 15.04.2015 року за фактом вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, з початковою освітою, непрацюючим, неодруженим, раніше неодноразово судимим: 15.02.2012 Тиврівським районним судом за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України засуджений до позбавлення волі строком 4 роки і 6 місяці, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном строком на 2 роки 6 місяців, 05.11.2012 Тиврівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України засуджений на термін 6 місяців арешту, 22.04.2015 року Вінницьким міським судом за ч.2 ст.186 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років 9 місяців,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ;

встановив:
12.04.2015, близько 15:00 год., ОСОБА_5 маючи намір на крадіжку чужого майна зайшов до господарства, що розташоване в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , де шляхом підбору ключа, проник до приміщення житлового будинку, звідки навмисно, таємно, повторно здійснив крадіжку грошей в сумі 800 грн., чим завдав останній матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_5 , з місця пригоди зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення визнав себе винуватим, дав показання про те, що потерпіла - його родичка, живе від нього через 5 хат. Він майже щоденно бував в неї вдома, допомагав по домогосподарству. Він бачив де вона в курнику ховала ключі від хати, це місце йому показав син потерпілої ОСОБА_9 . На ОСОБА_10 вони з ним ходили на річку Південний Буг. ОСОБА_11 відчинив хату ключами, які він взяв в курнику. Він дістав гроші з шафи і поклав на ліжко, вони збирались піти в магазин. Потім ОСОБА_11 вийшов на двір в туалет і він залишився при грошах, взяв частину грошей і втік на маршрутці в с. Ворошилівку до тітки. Скільки було грошей, він не рахував. В подальшому змінив показання та пояснив, що умисел на крадіжку грошей в нього виник коли сиділи із хлопцями на на річці Південний Буг, а коли розійшлись, він вчинив крадіжку грошей. Ввечері він поїхав в м. Гнівань в кафе "Козак", де витратив гроші із знайомими хлопцями на пиво, морозиво. Компанія була велика, але знав лише ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Назад в Довгополівку вночі йшов пішки, оскільки всі гроші потратив.

У вчиненому щиро розкаявся.
Законний представник ОСОБА_6 пояснила, що 12.04.2015 року, біля 23-00 години її син прийшов додому без грошей, тверезий.

Потерпіла ОСОБА_8 дала показання про те, що 13.04.2015 року зібралась їхати до дочки і хотіла взяти 800 грн. які зберігала в шафі для одягу на другій полці. Грошей там не знайшла. Син ОСОБА_9 та чоловік були вдома. Син сказав, що ОСОБА_14 бачив, де він ховав ключі від хати і як він із шафи дістав 20 грн., які були окремо, а 4 купюри по 200 грн. залишились. Вона пішла до ОСОБА_5 і запитала в нього, чи брав він гроші. Він все заперечував і вона викликала міліцію. Його працівники міліції в цей же день 13.04.2015 р привели до неї додому і він показав та розповів де брав ключі, як заходив в хату і звідки взяв гроші. Відкривав шкаф і показував місце на полці. 12.09.2015 року вона з чоловіком були на цвинтарі, а син був на річці із друзями. Сусідка ОСОБА_15 під вечір 12.04.2015 року говорила, що кілька разів до її двору прибігав ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що жінка стала шукати гроші 800 грн., які вона зберігала в шкафу, але вони пропали. Їхній син ОСОБА_9 сказав, що гроші міг викрасти ОСОБА_5 . Ключ від хати зберігався в дерев`яному ящику біля веранди. 12.04.2015 року вони з дружиною з 13-00 до 17-00 були на цвинтарі і в друзів, а син був в цей час на річці Південний Буг. ОСОБА_17 спочатку відмовлявся, а коли його привела міліція то він показував де брав ключі, як відчинив хату, як заходив, де і скільки взяв грошей - 4 купюри по 200 грн.

Свідок ОСОБА_18 дав показання про те, що він живе по сусідству з ОСОБА_19 13.04.2015 року він був запрошений в якості понятого при проведенні слідчого експеременту в домі ОСОБА_19 . ОСОБА_5 показав, як він брав ключ, відкривав двері в будинку ОСОБА_8 , провів до шафи і на верхній полиці в шафі взяв гроші 4 купюри по 200 грн. В хату підсудний зайшов перший, а слідчий і поняті йшли позаду.

Свідок ОСОБА_20 , дав показання про те, що біля 12-00 год на ОСОБА_10 в 2015 році зустрілись з підсудним і пішли до нього ( ОСОБА_20 ) додому. Вдома нікого не було, він взяв ключ в старому кролятнику і відчинив замок в дверях веранди. ОСОБА_5 стояв поряд і бачив як він брав ключ. Вони вдвох зайшли в дім. Він взяв з собою харчі і відчинив шкаф, взяв покривало та ножа, перевірив чи на місці 800 грн, що були на полиці і поклав їх назад. ОСОБА_5 бачив як він їх рахував. Потім поклав ключ назад в клітку і вони пішли на річку Південний Буг, де пробули біля 3-4 годин і розійшлись. Вранці 13.04.2015 року мати виявила крадіжку грошей і він зразу запідозрив ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України : крадіжка - таємне викрадення чужого майна, кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка вчинена з проникненням в житлове приміщення.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що він вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 114 від 23.07.2015 року ОСОБА_5 не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне душевне захворювання, у нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності. Про це свідчать дані анамнезу про його відставання з раннього дитинства в розумовому розвитку від однолітків, зниження у нього здібностей до навчання, виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні конкретне мислення, обмежений запас загальноосвітніх знань, недорозвиненість інтелекту, звужене коло інтересів, низький рівень потреб. Проте відмічені особливості психіки виражені не різко, не супроводжуються порушенням критичних та адаптаційних здібностей, психотичною симптоматикою. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. Про це свідчать збереженість його орієнтації в місці, ситуації, оточуючих особах, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_5 , як не душевнохворий, не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними як стосовно інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час. Під дію ст. 19 ч. 2, 3 та ст. 20 КК України не підпадає.

Оскільки ОСОБА_5 засуджений вироком Вінницького міського суду від 22.04.2015 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.І ст. 71 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2012 року та призначено йому остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі, суд до призначеного покарання частково приєднує приєднує невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 22.04.2015 р.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,

засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати засудженому невідбуте покарання призначене вироком Вінницького міського суду від 22.04.2015 р. остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу встановлену вироком Вінницького міського суду від 22.04.2015 р. залишити особисте зобов`язання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його оголошення.
Суддя: ОСОБА_21