Справа №474/348/15-к 20.08.2015 20.08.2015 20.08.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора Врадіївського району Миколаївської області ОСОБА_5
на вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Врадіївського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. 03.11.1999 року обласним судом Миколаївської області за ст. 93 п. «е» КК України (1960 року) до 14 років позбавлення волі, звільненого 07.06.2011 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 12 днів;
2. 13.06.2014 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ст. ст. 185 ч.1, 162 ч.1 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 121 ч.2, 309 ч.1,185 ч.2, 263 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок змінити в частині призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. ст. 185 ч.1, 162 ч.1 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, - виконувати самостійно.
Вважати ОСОБА_6 засудженим:
- за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі;
- за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;
- за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 30.12.2014 року) до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- за ст. 263 ч.1 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 13.06.2014 року вважати ОСОБА_6 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) та за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України за вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2014 року у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці, з самостійним виконанням покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років ;

- за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 30.12.2014 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- за ст. 263 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2014 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 :

- на користь НДЕКЦ УМВС України у Миколаївській області витрати, пов`язані із проведенням експертиз , в сумі 8073 грн. 11 коп.

- на користь Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» в рахунок відшкодування майнової шкоди 542 грн. 50 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначив, що судом невірно призначено покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) та злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, за якими ОСОБА_6 засуджений за вироком від 13.06.2014 року.

Як вказує апелянт, суд першої інстанції невірно частково склав покарання, яке слід відбувати реально, з покаранням, від відбування якого ОСОБА_6 звільнено на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
19 травня 2014 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в урочищі «Кумари», квартал 12, виділ 1, таємно, повторно, вчинив крадіжку паливних дров породи сосна в кількості 3,5 м3, заподіявши ДП «Врадіївський лісгосп» майнову шкоду на суму 542 грн. 50 коп.
Наприкінці липня 2014 року (точна дата не встановлена), між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які перебували у будинку за місцем їхнього проживання по АДРЕСА_1 , в процесі вживання спиртних напоїв, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки по голові ОСОБА_8 , від якого останній впав на підлогу. ОСОБА_6 наніс ще кілька ударів правою ногою по тілу потерпілого в область грудей і ребер та три удари по спині. Побачивши, що ОСОБА_8 лежить на підлозі і стогне, ОСОБА_6 пішов до іншого будинку і ліг відпочивати. В результаті дій ОСОБА_6 у ОСОБА_8 утворилась травматична судбуральна гематома, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Від отримання даних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер.
У липні 2014 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_6 на городі за місцем проживання по АДРЕСА_1 зірвав листя та голівки маку, та незаконно зберігав для власних потреб у підсобному приміщенні біля свого житлового будинку. 12.02.2015 року під час обшуку його місця проживання, працівниками міліції було виявлено і вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, у висушеному стані вагою 28,85 грам.
30 грудня 2014 року, в нічний час, ОСОБА_6 , з подвір`я по АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав антену вартістю 600 грн, яка належить ОСОБА_9 .
Крім цього, в січні 2015 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_6 в лісонасадженні, що на околиці с. Кумарі Врадіївського району, знайшов боєприпаси в кількості 12 штук (11 шт. калібру 7,62 мм, що є військовими патронами, та 1 шт. калібру 7,62 мм, що є спортивним патроном до револьверу зразка 1895 року системи «Наган»), які переніс до свого домоволодіння та без передбаченого законом дозволу зберігав.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно роз`ясненням п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

В той же час, суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) та злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, за якими ОСОБА_6 засуджений за вироком від 13.06.2014 року, суд вірно послався на необхідність призначення покарання за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що за злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) судом призначене покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а за вироком від 13.06.2014 року ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. Проте, суд першої інстанції застосував принцип часткового призначення покарань, визначивши його у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, та зазначив про самостійне виконання вироку від 13.06.2014 року.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, та вирок суду у відношенні ОСОБА_6 зміні, в частині призначення покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, відповідно до п.4 ч.1 ст. 408, п.4 ч.1 ст. 409, п.3 ч.1 ст. 413 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 409, 413 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Врадіївського району Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання з застосування вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 19.05.2014 року) до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. ст. 185 ч.1, 162 ч.1 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, - виконувати самостійно.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

- за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років ;

- за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ст. 185 ч.2 КК України (за епізодом від 30.12.2014 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- за ст. 263 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком від 13.06.2014 року, остаточне покарання ОСОБА_6 вважати у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Строк відбування покарання рахувати з 12 лютого 2015 року.

В іншій частині вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: