АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/5914/14-к
Провадження №11-кп/791/871/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 128 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року жовтня місяця «15» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді:ОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 .
З участю прокурора: адвоката: обвинуваченої: потерпілої: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальне провадження №0001120 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 і її захисника ОСОБА_7 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від «07» серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м.Херсона, раніше не судимої, не працюючої,

мешкаючої:

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст. 128 КК України до 200 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_9 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

ОСОБА_8 визнано винною і засуджено за те, що вона 18 червня 2014 року близько 15.00 годин біля будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_9 , не маючи умислу на спричинення останній тілесних ушкоджень, нанесла потерпілій удар металевою драбиною, в результаті чого ОСОБА_9 впала на землю та отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена і її захисник подали апеляційні скарги, в яких покликаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважають, що висновки суду не підтверджуються доказами, ОСОБА_8 злочин не вчиняла, це з боку ОСОБА_9 були протиправні діяння. Зазначають, що суд безпідставно не взяв до уваги покази обвинуваченої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та не дав їм оцінки.

А судово-медичні експертизи слід, на думку апелянтів, визнати недопустимими доказами, оскільки ґрунтуються на медичних документах, які не відкривалися стороні захисту. Вказують, що покази експерта ОСОБА_12 , наведені у вироку, не відповідають дійсності, а свідчення ОСОБА_9 є непослідовними і не відповідають протоколу слідчого експерименту, який слід визнати також недопустимим доказом, так як в ньому не відображено механізм отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Покликаються на те. що суд неналежно оцінив покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які необхідно було оцінити критично.

Стверджують, що потерпіла не падала та не отримувала 18.06.2014 року тілесних ушкоджень. Вважають часткове задоволення позову необґрунтованим.

Просять вирок скасувати та виправдати ОСОБА_8 .

В запереченнях на апеляційні скарги потерпіла ОСОБА_9 наголошує на законності вироку та доведеності вини ОСОБА_8 . Просить апеляційні скарги відхилити, а вирок щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, заперечень на них, частково дослідивши докази, заслухавши обвинувачену ОСОБА_8 і її захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити, а вирок скасувати як незаконний; думку прокурора, який вважав апеляційні скарги необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який її засуджено, відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджується наведеними у вироку доказами, які є належними, допустимими та достатніми.

Так, відповідно до показів свідка ОСОБА_13 , вона 18 червня 2014 року була вдома у ОСОБА_15 , коли остання, почувши крик про допомогу, вийшла на балкон, звідки повідомила, що б`ють ОСОБА_16 , на вулиці рознімала ОСОБА_8 та потерпілу, у якої бачила гематому на голові.

Свідок ОСОБА_15 показала, що 18 червня 2014 року з балкону бачила, як ОСОБА_8 дробиною вдарила ОСОБА_9 і та впала на спину та вдарилася головою об дерево. Про конфлікт вона повідомила по телефону голову ТСББ ОСОБА_14 .

Із показів свідка ОСОБА_14 слідує, що після дзвінка ОСОБА_15 вона вийшла на вулицю, де потерпіла розповіла, що ОСОБА_8 її вдарила і вона впала.

Покази цих свідків узгоджуються між собою і з іншими доказами, а твердження апелянтів про незаконність свідчень ОСОБА_14 та недостовірність показів ОСОБА_15 є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях закону, зокрема ст. 65 КПК України та протоколі огляду місця події, в якому відсутні дані, на які посилається в апеляції захисник /а.п. 235-240/.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді стверджувала, що 18 червня 2014 року ОСОБА_8 біля дому вдарила її дробиною, внаслідок чого вона впала на спину, вдарилася головою і в неї був виявлений перелом хребця.

Такі свої покази ОСОБА_9 підтвердила під час слідчого експерименту і на місці показала та розповіла, при яких обставинах і яким способом спричинені тілесні ушкодження /а.п. 156-158/.

Даний доказ отриманий у порядку, встановленому КПК України, а саме ст.ст. 104, 240 цього Кодексу, а довід захисника про недопустимість доказу, так як потерпілою не відображен механізм утворення тілесних ушкоджень є надуманим і не відповідає вимогам ст.ст. 86, 87, 88 КПК України.

Як слідує із висновків судово-медичних експертиз у ОСОБА_9 виявлені легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Виникнення таких ушкоджень способом вказаним в протоколі слідчого експерименту з потерпілою, не виключається /а.п. 154-155; 167/.

Суд обґрунтовано послався на ці докази та на висновки додаткової експертизи, так як вони відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України і є належними та допустимими доказами.

В обґрунтування невинуватості ОСОБА_8 її захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що не відомо, коли ОСОБА_9 отримала перелом куприка. Оскільки про це потерпіла дізналася тільки 10.07.2014 року.

Проте, такий довід спростовується саме тими документами, на які посилається апелянт, та які досліджувалися також судом апеляційної інстанції.

Так, із повідомлення головного лікаря станції швидкої допомоги слідує, що до ОСОБА_9 було викликано швидку допомогу 18.06.2014 року о 14.58 годині, лікарі діагностували черепно-мозкову травму, гематоми та рекомендували консультацію травматолога /а.п. 177/.

А з експертного висновку №765 слідує, що 19.06.2014 року потерпіла була оглянута хірургом, який встановив діагноз забиття куприка.

Та вже 10.07.2014 року був діагностований перелом першого куприкового хребця.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи утворення перелому куприкова хребця у ОСОБА_9 при падінні з висоти власного зросту не виключається, вона могла спокійно рухатися, сидіти і вести спокійний спосіб життя /а.п. 208-209/. Такі дані свідчать про достовірність показів ОСОБА_9 та свідків щодо часу і механізму отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Експерт ОСОБА_12 підтвердив свої висновки щодо механізму отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді закритого осколкового перелому тіла першого куприкового хребця, не виключено в період конфлікту між потерпілою та обвинуваченою.

Заява захисника, що ці покази не відповідають дійсності є неспроможними, так як спростовуються записом фіксації процесу, а той факт, що ОСОБА_12 однозначно не міг вказати час отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, не свідчать про недостовірність його показів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 та її захисника, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , також не можна визнати обґрунтованими, колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції цим показам оцінкою, так як із їх свідчень в судовому засіданні, відповідно технічного запису слідує, що вони, перебуваючи в автомобілі, бачили тільки двох жінок, однією із яких була ОСОБА_8 , які кричали, і між ними була дробина.

Показам обвинуваченої суд також дав належну оцінку.

Таким чином, суд перевіривши всі докази обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у необережному спричиненні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості і правильно кваліфікував дії обвинуваченої за ст. 128 КК України.

Суд також правильно частково задовольнив цивільний позов потерпілої та стягнув на її користь 1000 грн., навівши у вироку доводи такого рішення.

На підставі викладеного, апеляційні скарги обвинуваченої і її захисника слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 405; 407; 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 07 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими в той же строк, з моменту отримання копії ухвали, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: ______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4