Провадження № 1-кп/161/618/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 13 жовтня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002322 від 05 серпня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матейки, Маневицького району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого таксистом радіо-таксі «Чумак», одруженого, не маючого утриманців, задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
Біля 21-ої години 11 серпня 2015 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Луцьку, посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, маючи умисел на звідництво для розпусти, одержавши замовлення на організацію звідництва, тобто надання повією послуг сексуального характеру за грошову винагороду, автомобілем-таксі марки Ауді-100 д.н.з. НОМЕР_1 , доставив ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що остання займається проституцією, до кафе Сніжинка, що розташоване по пр. Волі, 8а в м. Луцьку, де звів ОСОБА_6 з ОСОБА_7 , для надання останньому послуг сексуального характеру за гроші, чим вчинив звідництво, яке проявилося у сприянні добровільним сексуальним стосункам незнайомих між собою осіб та полягало в організації їх зустрічі.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій умисел на звідництво для розпусти з метою наживи, керуючи автомобілем-таксі марки Ауді-100 д.н.з. НОМЕР_1 доставив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до готелю, що розташований по пр. Відродження, 15 а в м. Луцку, де ОСОБА_6 надала ОСОБА_7 послуги сексуального характеру за грошову винагороду у розмірі 500 грн., за що отримав від ОСОБА_7 грошову винагороду у розмірі 100 грн.

Окрім того, біля 21 години 30 хвилин 13 серпня 2015 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Луцьку, повторно, посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, маючи умисел на звідництво для розпусти з метою наживи, за бажанням візуально знайомого ОСОБА_7 , зателефонував із свого особистого мобільного телефону на телефон ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що остання займається проституцією, та під час розмови запропонував їй вступити з ОСОБА_7 в статеві відносини за грошову винагороду, на що ОСОБА_6 погодилася, чим вчинив звідництво для розпусти, а саме посередництво, яке проявилося у сприянні добровільним сексуальним стосункам незнайомих між собою осіб та полягало в організації їх зустрічі. Після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел на звідництво для розпусти з метою наживи, керуючи автомобілем-таксі марки Ауді-100 д,н,з, НОМЕР_1 доставив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до готелю, який розташований по пр. Відродження, 15 а в м. Луцьку, де ОСОБА_6 надала ОСОБА_7 послуги сексуального характеру за грошову винагороду у розмірі 500 грн., за що отримав від ОСОБА_7 грошову винагороду у розмірі 100 грн.

26 серпня 2015 року, між прокурором ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , була укладена угода про визнання винуватості, згідно умов угоди, ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Також, сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 , буде призначено покарання за ч.2 ст. 302 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, з встановленням іспитового строку 1 рік, та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, віднесені до злочинів середньої тяжкості, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, вважає, вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 за ч.2 ст.302 КК України за ознаками, як звідництво для розпусти, з метою наживи.

Дослідженнями особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів не перебуває (ст. 24, 26, 27).

Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття та сприяння в розкритті злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину повторно.

Суд, враховуючи обставини угоди, ступінь тяжкості вчинених злочинів, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як середньої тяжкості, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючих і обтяжуючої обставини покарання, визнанням своєї вини, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 та призначенням зазначеного в угоді покарання у виді обмеження волі, що зазначене в санкції статті за якою притягається особа до кримінальної відповідальності, ближче до мінімальної межі.

Разом з тим, на підставі ст.75 КК України, враховуючи, що ОСОБА_3 призначається покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, особу винного, раніше не судимого, його критичне ставлення до скоєного, наявність сім`ї, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки.

У зв`язку з тим, що обвинуваченому під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався, суд також не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, речові докази по справі: грошові кошти в сумі 200 гривень, здані по квитанції №1855, грошові кошти в сумі 500 гривень, здані по квитанції №1856 в Луцький МВ УМВС України, після набрання вироком законної сили передати УМВС України у Волинській області (а.с. 34, 38).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374, 474,475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Угоду від 26 серпня 2015 року по кримінальному провадженню №0002322 від 05 серпня 2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури міста Луцька Волинської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України та призначити покарання у виді 2 (два) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень 00 копійок, здані по квитанції №1855, грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень, здані по квитанції №1856 в Луцький МВ УМВС України в Волинській області, після набрання вироку законної сили, передати в Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Волинській області.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення в наступних випадках:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1