Справа № 742/4145/15-к провадження № 11-кп/795/144/2016 Категорія - ч.1 ст.121 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0000335, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

з участю:

прокурора ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, представник потерпілого ОСОБА_6 просив змінити вирок місцевого суду та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 121 КК України. Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 2 000 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив змінити вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років та стягнувши з обвинуваченого 2 000 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Також просив відмовити в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, врахувавши його добровільне відшкодування в сумі 100000 грн.

Аналогічні вимоги, виклав в поданій апеляційній скарзі на вирок місцевого суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до вимог статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 200000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 залишено у вигляді особистого зобов`язання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляцій, представник потерпілого ОСОБА_6 та потерпілий послались на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, вказавши, що сума моральних збитків не відповідає тій шкоді, яка була спричинена.

Обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи призначене покарання явно несправедливим через суворість, вказав, що місцевий суд без жодних обґрунтувань призначив йому покарання без застосування статті 69 КК України, а також безпідставно визначив суму відшкодування завданих моральних збитків у розмірі 300000 грн.

Крім цього, на думку обвинуваченого вирок суду є незаконним в частині визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не була встановлена на досудовому слідстві та відсутні жодні належні та допустимі докази на підтвердження даної обтяжуючої обставини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , в поданій ним апеляційній скарзі, зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та безпідставно стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого 200000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, розмір якої є завищений.

Вважав, що у місцевого суду були всі підстави призначити ОСОБА_8 покарання із застосування статті 69 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 в запереченнях на апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 , не погоджуючись з викладеними доводами, просив залишити їх апеляційні скарги без задоволення.

Вироком суду першої інстанції було встановлено що ОСОБА_8 умисно заподіяв ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, за наступних обставин.

07 березня 2015 року близько 03 год.00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Хрущовка» розташованого в м. Прилуки по вул. Соборна, 10, в ході сварки виниклої зі своїм знайомим ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи в руці бокал з-під пива «Хугарден» умисно наніс ним один удар в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого бокал розбився і завдано потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які за своєю сукупністю відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою стійкої втрати працездатності не менше як на одну третину.

Заслухавши доповідача, учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в межах апеляційних скарг та перевіривши доводи викладені в них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілого та його представника не вбачається.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими в судовому засіданні доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, є обґрунтованим, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

За встановлених у справі фактичних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_8 за частиною 1 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, кваліфіковано місцевим судом правильно.

Вирішуючи питання, при ухваленні вироку суд першої інстанції визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування не було встановлено обставин, згідно статті 67 КПК України, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Проте, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог статті 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд справи проводиться, зокрема лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та вийшов за межі судового розгляду, визнавши обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що тягне за собою виключення даної обставини з вироку.

Відповідно до статті 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із законом, стаття 75 КК України може бути застосована в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання. При цьому таке рішення суд повинен належним чином умотивувати.

Судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 , призначено відповідно до вимог статті 65 КК України в межах санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, як фізична особа підприємець забезпечує роботою 12 працівників, має подяки від Прилуцької міської ради, її відділів та громадських організацій за надання благодійної допомоги та підтримки, визнав вину та розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим, добровільно відшкодував витрати на лікування.

Суд дійшов обґрунтованого висновку та належним чином мотивував можливість призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

Таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене, викладені в апеляціях доводи потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_6 , про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, є непереконливими та недостатніми для визнання неправомірним звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі статті 75 КК України.

Вимоги апеляційних скарг ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6 щодо зміни вироку місцевого суду з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням статті 69 КК України, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував пом`якшуючи обставини, на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, тому повторне визнання таких обставин для застосування статті 69 КК України є недопустимим.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 23 Цивільного Кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

За змістом до частини 3 статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 добровільно сплатив ОСОБА_7 100 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, про що не заперечували учасники кримінального провадження в судовому засіданні апеляційного суду, що свідчить про усвідомлення обвинуваченим своєї вини, характеру вчиненого ним діяння та настання негативних наслідків від злочину.

Суд першої інстанції правильно встановив, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження той факт, що внаслідок винних дій ОСОБА_8 потерпілому були завдані фізичний біль та страждання, в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Разом з тим, місцевий суд визначив розмір компенсації потерпілому у відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 200000 грн., який не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд, у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, враховує характер кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, добровільно сплачені кошти обвинуваченим в сумі 100000 грн., вимоги розумності та справедливості і вважає за необхідне вирок місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 змінити, зменшивши розмір морального відшкодування потерпілому до 50 000 грн.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

03 грудня 2015 року змінити.

Виключити з вироку суду обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зменшити розмір відшкодування потерпілому моральної шкоди, стягнувши із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 50 000 тисяч гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3