Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/2495/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2015м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває троє малолітніх дітей, тимчасово не працюючого, який здійснює догляд за інвалідом 1 групи, в силу ст.89 КК України не судимого, військовозобов`язаного, за ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

08 червня 2014 року близько 23.00 години ОСОБА_8 , керуючи по вулиці Грушевського в м. Красилові Хмельницької області в стані алкогольного сп`яніння власним автомобілем марки «FiatScudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись навпроти будинків №22 і №15 в напрямку с. Чернелівка Красилівського району зі швидкістю близько 80 км/год, всупереч вимогам пунктів 1.5,2.3 «б»,2.9,10.1,11.1,11.2,11.3 і 12.4 Правил дорожнього руху України, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, через що не впорався з керуванням, виїхав на зустрічний напрямок руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_4 з пасажирами ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багатовідламкового перелому задньої колони лівої вертлюгової впадини зі зміщенням уламків,з вивихом головки стегна та з гемартрозом лівого кульшового суглобу, закритого уламкового перелому лівого надколінника зі зміщенням відламків, множинних поверхневих ран, саден в ділянці голови та обличчя. Патологічні зміни в колінному та кульшовому суглобах лівої нижньої кінцівки, невропатія сідничного та стегнового нервів з гіпотрофією м`язів лівого стегна, які мають прямий причинний зв`язок з дорожньо-транспортною травмою від 08.06.2014 року привели до стійкої втрати ОСОБА_4 загальної працездатності, яка складає 50% . По залишковим явищам травми лівої нижньої кінцівки в ДТП зазначені тілесні ушкодження згідно висновку експерта №13 від 28.01.2015 року відносяться до ступеня тяжких, як такі, що потягнули за собою стійку втрату загальної працездатності більш як на 1/3.

Пасажири автомобіля «ЗАЗ Daewoo»: ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани голови, крововиливів носа, повік обох очей, лобної ділянки голови, які згідно висновку експерта №100 від 06.08.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ОСОБА_6 згідно висновку експерта №99 від 06.08.2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 4,5 ребер справа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, і тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани підборіддя, спинки носа, саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги пунктів 1.5. абзац 1, 2.3. (б), 2.9. «а»,10.1.,11.1., 11.2.,11.3., 12.4. Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному:

1.5. (абзац 1) Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

2.9. «а» водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

10.1.Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

12.4.У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год..

Вище вказані порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненням потерпілим зазначених вище тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_8 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, потерпілій ОСОБА_5 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_8 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих та пояснив, що 08 червня 2014 року близько 23.00 години він, керуючи по вул Грушевського в м. Красилові Хмельницької області в стані алкогольного сп`яніння власним автомобілем марки «FiatScudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку с. Чернелівка Красилівського району зі швидкістю близько 80 км/год. по правій смузі руху. Останнє, що пам`ятає, це світло фар зустрічного автомобіля. Чому виїхав на зустрічну смугу руху та свої подальші дії не пам`ятає. Внаслідок ДТП частково втратив пам`ять. До свідомості прийшов в Красилівській ЦРЛ зранку 09 червня 2014 року. Позовні вимоги потерпілих-цивільних позивачів визнав повністю, повністю відшкодував потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдану шкоду у вказаному ними розмірі, а потерпілому ОСОБА_4 частково. Посилаючись на тяжке матеріальне становище, наявність на його утриманні малолітніх дітей, непрацюючої дружина та матері, за якою він здійснює догляд як за інвалідом першої групи, просив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 ..

Такі показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України ухвалив недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежитися лише допитом обвинуваченого-цивільного відповідача, потерпілих-цивільних позивачів, свідка ОСОБА_10 та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, підтверджують розмір позовних вимог, дослідженням висновків експертів та документів, що підтверджують вартість їх проведення.

Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечували.

Потерпілий цивільний позивач ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні показання обвинуваченого щодо обставин дорожньо - транспортної пригоди та спричинення йому вищевказаних тілесних ушкоджень. Пояснив, що обвинувачений добровільно частково відшкодував йому матеріальну шкоду. Просив стягнути з обвинуваченого на його користь: 20446,62 грн. матеріальної шкоди та втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності за період з 09.06.2014 року по 05.05.2015 року; моральну шкоду в сумі 160000 грн.; втрачений заробіток внаслідок зменшенння загальної працездатності в розмірі 50% мінімальної заробітної плати щомісяця, починаючи з 06.05.2015 року по день припинення його права на отримання таких виплат; судові витрати на правову допомогу в сумі 639,40 грн.. Також просив не позбавляти обвинуваченого волі, дати йому можливість працювати і сплачувати зазначені в позові кошти, які він потребує на подальше лікування в зв`язку з отриманими ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини обвинуваченого, її син ОСОБА_4 зазнав великих душевних, фізичних та психологічних страждань, які полягали в тому, що він три місяці лежав не рухавшись на лікарняному ліжку, переніс дві тяжкі операції, не міг сам себе обійти, самостійно утримувати свою сім`ю, на утриманні якої є двоє малолітніх дітей, змушений просити через неї гроші в стороніх людей, щоб мати змогу лікуватися, через немічний стан його залишила дружина і забрала з собою дітей.

Потерпілі-цивільні позивачі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 подали до суду заяви про те, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 не мають, просили їх позовні заяви про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, ОСОБА_8 суворо не карати.

Оцінивши показання обвинуваченого, що узгоджуються з матеріалами справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується ст.65 КК України і роз`ясненнями, що містяться у пунктах 1, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. N 7, із внесеними змінами постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. N 8 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. На підставі викладеного суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким, обставини вчинення злочину, які свідчать про те, що обвинувачений, ігноруючи вимоги зазначених пунктів Правил дорожнього руху, керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, через що не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем, в якому їхали потерпілі; наслідки злочину, якими є спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень; дані про особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, не судимий в силу ст.89 КК України, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, на утриманні має троє малолітніх дітей, тимчасово не працюючу дружину, тимчасово не працюючого, який здійснює догляд за своєю матірю, яка є інвалідом 1 групи, з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди вживав дієві заходи для залагодження провини перед потерпілими, добровільно частково відшкодував потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду; позицію потерпілих щодо призначення ОСОБА_8 міри покарання, що не пов`язана з реальним позбавленням волі.

Згідно з ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що згідно з ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням його права керувати транспортними засобами і визнає необхідним ухвалити про звільнення його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинувачений-цивільний відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні цивільний позов потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав повністю. Разом з тим, посилаючись не тяжке матеріальне становище, наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей, непрацюючої дружина та матері, за якою він здійснює догляд як за інвалідом першої групи, просив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд не може зменшити розмір відшкодування шкоди з врахуванням матеріального становища фізичної особи, якщо шкода завдана вчиненням злочину.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З викладених підстав вимоги ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого на його користь: 20446,62 грн. матеріальної шкоди та втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності за період з 09.06.2014 року по 05.05.2015 року; втраченого заробітку внаслідок зменшенння загальної працездатності в розмірі 50% мінімальної заробітної плати щомісяця, починаючи з 06.05.2015 року по день припинення його права на отримання таких виплат; судових витрат на правову допомогу в сумі 639,40 грн. підлягають задоволенню.

Крім того статтями 1167, 1168 ЦК України встановлено відповідальність винної особи за моральну шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, фізичних, психологічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому-цивільному позивачу ОСОБА_4 унаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, суд ураховує глибину та тривалість фізичних і моральних страждань позивача, пов`язаних із його каліцтвом та інвалідністю, страхом за своє життя, припиненням подружніх відносин з дружиною, яка його залишила, позбавленням його можливості матеріально забезпечувати себе, своїх рідних, істотність вимушених змін у його життєвих та сімейних стосунках, неможливості швидкого відновлення попереднього стану, характер дій ОСОБА_8 (скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем), а також приймає до уваги, що обвинувачений добровільно частково відшкодував заподіяну матеріальну шкоду. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 160000 гривень, що відповідатиме вимогам розумності та справедливості й не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Оскільки потерпілі-цивільні позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 подали заяви про залишення їх позовів до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди без розгляду, суд залишає ці позови без розгляду.

Клопотання про скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду до суду не подавалось.

З ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на залучення експертів для проведення: судової автотехнічної експертизи №221 А від 03.07.2014 в сумі 471,74 грн.; судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №223 А від 18.07.2014 в сумі 943,49 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи №222А від 18.07.2014 в сумі 471,74 грн.; судової автотоварознавчої експертизи №2866/14-26 від 20.08.2014 в сумі 1968 грн., а всього в сумі 3854,97 грн..

Речові докази:

- автомабіль «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, і за який обвинувачений повністю сплатив кошти ОСОБА_4 , підлягає передачі ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «Fiat Scudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, передати на відповідальне зберігання ОСОБА_8

-дрібні частини неправильної форми різних розмірів відлущеної фарби сірого кольору, зрізаний матеріал білого кольору з подушки безпеки автомобіля «Fiat Scudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , які зберігаються в камері схову речових доказів Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

засудив :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком на три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язок: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 :

- 20446 (двадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень 62 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності за період з 09.06.2014 року по 05.05.2015 року;

- втрачений заробіток внаслідок зменшенння загальної працездатності в розмірі 50% мінімальної заробітної плати щомісяця, починаючи з 06.05.2015 року по день припинення права ОСОБА_4 на отримання таких виплат;

- 160000 (сто шістдесят тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

- витрати на правову допомогу в сумі 639 (шістсот тридцять девять) гривень 40 копійок.

Цивільні позови потерпілих-цивільних позивачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_8 , на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судової автотехнічної експертизи №221 А від 03.07.2014 в сумі 471 (чотириста сімдесят одну) гривню 74 копійки; судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №223 А від 18.07.2014 в сумі 943 (девятсот сорок три) гривні 49 копійок; судової транспортно-трасологічної експертизи №222А від 18.07.2014 в сумі 471 (чотириста сімдесят одну) гривню 74 копійки; судової автотоварознавчої експертизи №2866/14-26 від 20.08.2014 в сумі 1968 (одну тисячу девятсот шістдесят вісім) гривень , а всього в сумі 3854 (три тисячі вісімсот пятдесят чотири) гривні 97 копійок.

Речові докази:

- автомабіль «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, передати обвинуваченому ОСОБА_8 і зобовязати ОСОБА_4 в разі відновлення ОСОБА_8 цього автомобіля, зняти його з обліку для продажу, в разі знищення, зняти з обліку як знищений;

- автомобіль марки «Fiat Scudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, передати на відповідальне зберігання ОСОБА_8 ;

-дрібні частини неправильної форми різних розмірів відлущеної фарби сірого кольору, зрізаний матеріал білого кольору з подушки безпеки автомобіля «Fiat Scudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , які зберігаються в камері схову речових доказів Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, знищити.

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Суддя ОСОБА_11