УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року,
встановила:
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буди Харківського району Харківської області, зареєстрованого по

АДРЕСА_1 , проживаючого по

АДРЕСА_2 у тому ж місті, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі

на строк 5 років.
Вирішено питання про долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він 05 лютого 2015 року приблизно о 20.00 год. у стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ударив ножем ОСОБА_5 у грудну клітину, спричинивши тим самим останньому тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 липня

2015 року вирок місцевого суду, щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати і призначити новий апеляційний розгляд.
Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 121 КК відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, досліджених, належно оцінених судом і детально викладених у вироку.
Цей висновок суду підтверджується даними, що містяться в показаннях: потерпілого ОСОБА_5 ; свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у протоколі огляду місяця події, у висновку медичного огляду від 06 лютого 2015 року відповідно до якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, у висновках судово-циталогічних експертиз № 163-Ц/2015 і 397-И/15, у висновках судово-медичних експертиз від 26 лютого 2015 року № 95-А/15 та від 20 березня 2015 року № 223-А/15, та іншими доказами, достовірність яких сумніву у місцевого суду не викликала, з чим погоджується і колегія суддів.
Проаналізувавши всі досліджені у кримінальному проваджені докази в їх сукупності, давши належну оцінку всім доводам прокурора, із приводу необхідності кваліфікації дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК як закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_5 , суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_4 у умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що покарання засудженому ОСОБА_4 місцевий суд обрав відповідно до вищевказаних вимог закону з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, характеру і ступеню тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення; даних про його особу який в силу ст. 89 КК судимостей не має, за місцем проживання характеризується негативно, на спеціальному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також врахував суд обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та відсутність обставин що його пом`якшує та правомірно призначив

ОСОБА_4 покарання передбачене санкцією статті за якою його засуджено.
Як видно зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду, такі твердження про на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок м`якості, висловив прокурор у своїй апеляційній скарзі. Апеляційний суд перевіривши матеріали кримінального провадження, обґрунтовано залишив її без задоволення, вмотивувавши свої висновки належним чином, з якими погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

ухвалила:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3