БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/1328/2014-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2015 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілої неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження № 0000283 від 28.08.2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Карлівського району Полтавської області, який проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого,

якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 28.08.2014 року близько 20-00 год., керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «АУДІ 80» (д.н.з. НОМЕР_1 ) на підставі довіреності його власника ОСОБА_8 , в якому разом з ним знаходились пасажири: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , рухаючись по вул. Леніна у с. Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, в порушення вимог п.п.1.1, 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху, нехтуючи належним контролем за обстановкою на шляху руху та безпекою під час руху, не дотримуючись, відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху, безпечної швидкості, проявивши неуважність, продовжував рухатись, з`їхавши на узбіччя дороги по смузі в напрямку руху і, порушуючи вимоги п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що передбачають при виникненні небезпеки прийняття мір до зниження швидкості руху автомобіля аж до повної його зупинки, скоїв наїзд на пішохода - малолітню ОСОБА_4 , яка йшла по узбіччю дороги в попутному напрямку. Після цього ОСОБА_7 продовжив рух, залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, отримані малолітньою ОСОБА_4 у вигляді підапоневротичної гематоми правої тім`яної ділянки, вдавленого багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа справа, крововиливу у простір між кістками склепіння черепа та твердою мозковою оболонкою справа, розриву правого листка твердої мозкової оболонки та ділянок крововиливів у м`які мозкові оболонки з обох боків на тлі забою головного мозку, а також у вигляді закритого перелому акроміального кінця правої ключиці з розривом акроміально-ключичного зчленування, в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, - перебувають у прямому причинному зв`язку з зіткненням автомобіля з тілом постраждалої, та являються наслідком допущених ОСОБА_7 порушень Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 1.1, 1.3, 1.5, 2.9-а, 12.1 -12.3.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 , визнавши себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, в показаннях пояснив суду, що у власному користуванні він має автомобіль «АУДІ 80» (д.н.з. НОМЕР_1 ) на підставі доручення від власника цього автомобіля ОСОБА_8

28.08.2014 року він спільно з сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на протязі дня ремонтували в його гаражі вказаний автомобіль. ОСОБА_9 приніс трилітрову банку самогону і під час ремонту вони його випили.

Потім ОСОБА_9 запропонував поїхати в с. Сидорівку до свого знайомого, який запросив його в гості. Він, відчуваючи сильне сп`яніння, погодився їхати на своєму автомобілі. Під час поїздки ОСОБА_9 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_10 знаходився на задньому пасажирському сидінні.

По дорозі він під`їхав до магазину в с. Комарівка, щоб купити цигарок. Після цього вони продовжили поїздку, рухаючись в напрямку с. Берестовець із швидкістю приблизно 50 км/год. Дорога у сутинковий час була видимою, але він також увімкнув і фари.

Подальші свої дії він не зміг описати, оскільки на нього сильно вплинуло сп`яніння. Він зміг пригадати лише деяки фрагменти подій, що відбулись у нічний та ранковий час наступного дня. Так, він пригадав, що вони всі вживали алкогольні напої в с. Сидорівка. Він прокинувся і побачив, що знаходиться на вулиці біля будинку культури, де вони в кабінеті завідуючого вживали горілку.

Не побачивши поряд з собою автомобіля, а також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він пішов в центр села, де зустрів завідуючого будинком культури, з яким вони напередодні розпивали горілку. Від нього він дізнався, що напередодні в с. Комарівка була збита людина його автомобілем саме в той час, коли він з хлопцями виїжджав в напрямку с. Сидорівка.

Він зрозумів, що не можна виключати його причетності до ДТП, оскільки не повною мірою міг контролювати своїми діями з причини сильного сп`яніння.

Пізніше йому стало відомо від співробітників міліції, що він скоїв наїзд на неповнолітню дівчину ОСОБА_4 .

Він відчуває повною мірою свою вину і розкаюється. Посилаючись на те, що має на утриманні неповнолітню дочку, просив не застосовувати суворого покарання.

Цивільний позов, заявлений потерпілою в частині відшкодування матеріальної шкоди, він визнав повністю, а в частині моральної шкоди визнав частково, пояснюючи це відсутністю можливості відшкодувати заявлену потерпілою суму, що є для нього значною.

Законний представник потерпілої просила задовольнити цивільний позов до ОСОБА_7 та ВАТ НАСК «ОРАНТА», заявлений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , законним представником потерпілої неповнолітньої ОСОБА_4 , про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 10275,03 грн., пов`язаної з лікуванням потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , а також моральну шкоду в розмірі різниці між сумою, яка має бути відшкодована страховиком - 295000 грн.

Вона та чоловік стурбовані тим, що дочка після перенесених травм і лікування дуже змінилась і втратила накопичені за своє життя навички. Їй складно навчатись, і вона знаходиться у пригніченому стані, з нею важко встановлювати контакт. Вони продовжують лікування, але, ймовірно, прийдеться займатись оформленням інвалідності, оскільки спостерігаються обмеження у сприйнятті нею життєвих ситуацій.

Свідок ОСОБА_10 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що 28.08.2014 року, близько 19-00 год. він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в с. Комарівка розпивали горілку, яку приніс у трилітровій банці ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , який приїхав на автомобілі «АУДІ 80» чорного кольору, також приймав участь у розпитті.

Коли всю горілку випили, то поїхали на автомобілі ОСОБА_7 , яким той керував особисто, в центр села, щоб купити цигарок. В центрі вони купили цигарок і пива, яке розпили разом з ОСОБА_9 . Після цього вирішили їхати в с. Сидорівку. Він сидів на задньому сидінні автомобіля, а ОСОБА_9 знаходився на передньому пасажирському сидінні. Керував автомобілем ОСОБА_7 . Він швидко заснув і прокинувся вже в с. Сидорівка біля місцевого будинку культури. Він з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розпили ще 0,5 л горілки. Після цього він сп`янів і заснув всередині будинку культури. Коли прокинувся і вийшов з будинку культури, автомобіля та хлопців на місці не було. Потім прибули співробітники міліції, які його опитали, і він дізнався від них, що в с. Комарівка ОСОБА_7 скоїв наїзд на малолітню дівчину ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що 28.08.2014 року, близько 20-30 год. він спільно з ОСОБА_13 , який керував автомобілем ВАЗ-2106, повертались з с. Берестовець до с. Комарівки. Він знаходився на передньому пасажирському сидінні. Оскільки була сутинкова пора, в автомобілі були увімкнуті фари. Рухаючись по вул. Леніна в с. Комарівка, він побачив, що в зустрічному напрямку рухається легковий автомобіль з увімкнутими фарами із швидкістю приблизно 60 км/год. Коли автомобілі розминулись, він почув звук удару і зрозумів, що той автомобіль на щось наїхав. Тому ОСОБА_13 зупинив автомобіль, і вони побачили, що зазначений автомобіль знизив швидкість руху, але, не зупинившись, продовжив рухатись далі. Він також запам`ятав, що той автомобіль був іноземного виробництва і чорного кольору.

Коли вони вирішили підійти ближче до вірогідного місця зіткнення автомобіля з імовірною перешкодою, на узбіччі по ходу руху вказаного автомобіля вони побачили малолітню дівчину ОСОБА_11 , яка лежала без свідомості. На відкритих частинах її тіла він не помітив будь-яких тілесних ушкоджень. В цей момент дівчина подала ознаки життя, і ОСОБА_13 по своєму телефону викликав на місце події швидку допомогу та наряд міліції.

На час ДТП опадів не було, проїжджа частина була сухою. Ніяких інших транспортних засобів, крім побаченого ними автомобіля, на той час по дорозі не прослідувало.

Свідок ОСОБА_13 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що 28.08.2014 року близько 20-30 год. він спільно з ОСОБА_12 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, повертались на його автомобілі ВАЗ-2106 з с. Берестовець додому в с. Комарівку. Рухаючись по вул. Леніна в с. Комарівка із увімкненими фарами, він побачив, що в зустрічному напрямку рухався легковий автомобіль з ближнім світлом фар із швидкістю близько 60 км/год. Ніяких перехожих уздовж дороги він не бачив. Відразу ж після того, як автомобілі роз`їхались, він почув звук удару і зрозумів, що той автомобіль скоїв наїзд, а тому зупинився на правому узбіччі по ходу руху. Коли вони вдвох вийшли з автомобіля, то побачили, що вказаний автомобіль знизивши швидкість, не зупиняючись, знову почав набирати швідкість. Він зміг роздивитись, що то був автомобіль іноземної марки чорного кольору. Потім вони пройшли далі по ходу руху вказаного автомобіля, і на узбіччі дороги навпроти господарства ОСОБА_14 побачили малолітню дівчину ОСОБА_11 , яка лежала без свідомості. На відкритих частинах тіла він не помітив ніяких тілесних ушкоджень. В цей момент ОСОБА_15 подала ознаки життя, і він зателефонував на номери швидкої допомоги та міліції. Його дружина має медичну освіту, і він до приїзду швидкої допомоги дотримувався її порад. На час скоєння ДТП опадів не було, проїжджа частина була сухою. Ніяких транспортних засобів, крім автомобіля, яким скоєно наїзд, на той час мимо не проїжджало.

Свідок ОСОБА_9 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що 28 серпня 2014 року, близько 18-00 год. біля господарства брата ОСОБА_16 він зустрівся із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . З собою він приніс трилітрову банку самогонки. Коли всю горілку випили, ОСОБА_7 запропонував поїхати у центр с. Комарівка і придбати цигарок. Потім він відкрив гараж, і вони втрьох поїхали на цьому автомобілі марки «Ауді 80» (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_7 , у центр с. Комарівка, де у магазині він купив цигарки. Потім він запропонував ОСОБА_7 поїхати у с. Сидорівку Борзнянського району до свого знайомого на святкове застілля («храм»). ОСОБА_7 погодився, і вони близько 20-00 год. поїхали у напрямку с. Берестовець Борзнянського району. Керував автомобілем ОСОБА_7 , швидкість була не більшою ніж 40-50 км/год., рухались по правій частині дороги, ближче до узбіччя. Спочатку рухалися із дальнім світлом фар. Коли доїхали до колишньої лікарні, що знаходиться по вул. Леніна в с. Комарівка, він побачив зустрічний легковий автомобіль. Коли автомобілі роз`їхалися, то він почув, що їх автомобіль когось збив. Він сидів поряд з водієм і відчув як лопнуло лобове скло. Вони проїхали ще 300 метрів, і ОСОБА_7 почав гальмувати, коли він висловив підозру, що треба перевірити, що сталось. Ігноруючи його слова, знову прискорив рух автомобіля. Коли вони приїхали до клубу у с. Сидорівка, там продовжили розпивати алкогольні напої. Про те, що ОСОБА_7 автомобілем збив малолітню ОСОБА_4 , він дізнався наступного дня.

Отже, крім показань ОСОБА_7 в судовому засіданні, де він пояснив, що повністю визнає свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та показань допитаних в судовому засіданні свідків, вина обвинуваченого підтверджується пред`явленими йому прокурором в судовому засіданні письмовими доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2014 року та долученою до нього схемою місця ДТП, з яких вбачається, що малолітня ОСОБА_4 під час наїзду на неї автомобіля «АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_7 , знаходилась на узбіччі дороги на відстані 2,1 м від дорожнього покриття; згідно з даними протоколу огляду автомобіля «АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ) від 29.08.2014 року на правому боці автомобіля виявлені пошкодження ліхтаря повороту, дзеркала заднього виду біля стійки лобового скла та самого лобового скла біля стійки в середній частині у вигляді округлого розтріскування; висновками, визначеними у висновку судової експертизи технічного стану автомобіля «АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ) від 09.10.2014 року стосовно відсутності несправностей на автомобілі в рульовому механізмі, світлових приладах та у гальмівній системі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 05.11.2014 року тілесні ушкодження, отримані малолітньою ОСОБА_4 в області голови, у вигляді підапоневротичної гематоми правої тім`яної ділянки, вдавленого багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа справа, крововиливу у простір між кістками склепіння черепа та твердою мозковою оболонкою справа, розриву правого листка твердої мозкової оболонки та ділянок крововиливів у м`які мозкові оболонки з обох боків на тлі забою головного мозку, а також в області кінцівок, у вигляді закритого перелому акроміального кінця правої ключиці з розривом акроміально-ключичного зчленування, в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, - перебувають у прямому причинному зв`язку з зіткненням автомобіля з тілом постраждалої.

Всі вказані докази узгоджуються між собою і підтверджують обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Дії ОСОБА_7 , пов`язані з порушенням ним правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, внаслідок чого були заподіяні тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_19 кваліфіковані за ст. 286 ч. 2 КК України правильно, оскільки доведено, що він порушив вимоги п.п.1.1, 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху, нехтуючи належним контролем за обстановкою на шляху руху та безпекою під час руху, не дотримуючись, відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху, безпечної швидкості, проявивши неуважність, продовжував рухатись, з`їхавши на узбіччя дороги по смузі в напрямку руху і, порушуючи вимоги п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що передбачають при виникненні небезпеки прийняття мір до зниження швидкості руху автомобіля аж до повної його зупинки.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому з метою його виправлення та виховання, судом враховуються такі обставини у справі :

- характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин;

- позитивну характеристики з місця проживання та роботи щодо особи обвинуваченого;

- обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому ним злочині;

- обставинами, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України, є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та відносно малолітньої дитини.

Законний представник поерпілої наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого.

З огляду на вказане суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Прокурором та законним представником потерпілої в даному кримінальному провадженні заявлені до одночасного розгляду цивільні позови: до обвинуваченого - про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 4620,13 грн.; до обвинуваченого ОСОБА_7 та ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування збитків заподіяних злочином. Дані позови підлягають розгляду судом згідно з ст.ст. 127-129 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , якого визнано судом цивільним відповідачем, позов прокурора визнав повністю, а позов законного представника потерпілої - частково. Він, погоджуючись з правомірністю заявлених вимог, одночасно вважає малоймовірною свою спроможність відшкодувати моральну шкоду в заявленому розмірі - 295000 грн., і пояснив, що він згоден сплатити 50000 грн.

Представник цивільного співвідповідача у даному провадженні ВАТ НАСК «Оранта» письмово повідомив суду про визнання позову і готовності відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 9025 грн., а в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5% від загальної визначеної ним суми відшкодування завданої шкоди (9500 грн., як об`єктивно доведену) в розмірі 475 грн.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обов`язок доведення якої покладається, згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, на потерпілого.
Водночас, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Із змісту пояснень законного представника потерпілої неповнолітньої ОСОБА_4 вбачається, що дочка після перенесеної тяжкої травми змогла вижити і повернулась до звичних у минулому повсякденних справ. Однак, згідно з рекомендаціями лікарів, потрібні реабілітаційні заходи для повного відновлення її психічного та фізичного стану здоров`я. Вона висловила побоювання про ймовірність визначення дочці групи інвалідності.
Проте за відсутності у представника потерпілої належних доказів настання невиправних змін у стані здоров`я потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , суд вважає такі доводи в обґрунтування вимоги недостатніми.
Водночас, доводи представника потерпілої стосовно розміру суми 100000 грн. яку слід стягнути на користь потерпілої з відповідачів на підставі ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на письмове пояснення представника ВАТ НАСК «Оранта» та заявлений у цивільному позові розмір завданої матеріальної шкоди, не вважаються судом достатньо правомірними.
Також, у відповідності до ст. 23 ч. 3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розглядаючи дане питання, суд виходить в своїх судженнях із змісту п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий (позивач), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тому, даючи оцінку обґрунтованості вимог, заявлених законним представником потерпілої в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої завданої ним моральної шкоди в розмірі 295000 грн., суд дійшов висновку, що цивільний позов в цій частині вимог підлягає лише частковому задоволенню в розмірі 50000 грн.
Під час розгляду цивільного позову прокурора, заявленого в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 4620,13 грн., встановлено, що позов прокурором підтримано, і він визнаний обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому підлягає задоволенню у відповідності до ст. 128 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 122, 126 КПК України судові витрати у кримінальному провадженні в розмірі 442,26 грн., що пов`язані з проведенням НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області експертизи технічного стану автомобіля ««АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ), підлягають стягненню з ОСОБА_7 , як особи, якою вчинено правопорушення.
Вимога представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів в розмірі 6000 грн., що пов`язано з наданням ним правової допомоги згідно з договором, укладеним 18.11.2014 року з представником потерпілої ОСОБА_5 , на думку суду задоволенню не підлягає з причини ненадання суду відомостей, передбачених ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні автомобіля марки «АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ), що зберігається на майданчику затриманих транспортних засобів Борзнянського РВ УМВС, підлягає вирішенню у відповідності до ст.ст. 98, 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 286 ч.2 КК України, ст.ст. 91 ч.1 п.3, 2127, ч.2, 128, 321, 324, 338 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 4620,13 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» (м. Чернігів, вул. Волковича, 25, код 37972475 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, р/р 0001) 4620,13 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 , законним представником потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_7 та ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування збитків, заподіяних злочином, в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди, задовольнити повністю, а в частині відшкодування завданої моральної шкоди - частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , законного представника потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 10275,03 грн.
Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 , законного представника потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 9500 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , законного представника потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди 40500 грн.
Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 , законного представника потерпілої малолітньої ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди 475 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні в розмірі 442,26 грн., що пов`язані з проведенням НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області експертизи технічного стану автомобіля «АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ).
У задоволенні вимоги представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів в розмірі 6000 грн., що пов`язано з наданням ним правової допомоги згідно з договором, укладеним 18.11.2014 року з представником потерпілої ОСОБА_5 - відмовити.
Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «АУДІ-80» (д.н.з. НОМЕР_1 ), що зберігається на майданчику затриманих транспортних засобів Борзнянського РВ УМВС, після набрання вироком законної сили повернути власнику.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Борзнянський районний суд.
Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1