Провадження № - 1КП/201/32/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судоввого засіданні ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0003866 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.1997 року, зобов`язаний виплачувати на користь громадянки ОСОБА_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 25.05.1997 року, і до досягнення дитиною повноліття. Однак ОСОБА_3 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), починаючи з листопада 2009 року, аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини не виплачував, матеріальної та іншої допомоги не надавав, на попередження державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби про необхідність погашення заборгованості по сплаті аліментів не реагував, приховував від Жовтневого відділу виконавчої служби свої реальні заробітки, на облік в Жовтневому районному центрі зайнятості у м. Дніпропетровську не став, свідомо знаючи про можливість отримання дотацій від держави і можливість виплачувати аліменти, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів), в результаті чого станом на 25.11.2014 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 43 659,91 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав частково та пояснив, що він тривалий час не спілкується з дитиною, офіційно не працює, йому було відомо про наявність заборгованості за несплату встановлених рішенням суду коштів на утримання аліментів, однак він не міг їх платити, так як має на утриманні іншу дитину. Також обвинувачений пояснив, що до березня 2014 року сплачував грошові кошти потерпілій 4 рази на загальну суму 1000 гривень на підставі попереднього вироку суду, а в Жовтневий ВДВС його жодного разу не викликали, тому він туди не приходив.

Незважаючи на часткове визнання свої вини ОСОБА_3 , його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України підтверджується доказами, наданими сторонами кримінального провадження і дослідженими в судовому засіданні.

З показань потерпілої ОСОБА_5 , допитаної в судовому засіданні, вбачається, що вона перебувала з обвинуваченим в зареєстрованому шлюбі в якому у них народився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувачений був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини і, достовірно знаючи про наявність цього рішення, аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 25.11.2014 року у нього утворилась заборгованість по аліментам. Також потерпіла пояснила, що обвинувачений не розкаявся, ніякої матеріальної допомоги та участі у вихованні дитини не приймав.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 35) та копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с. 34) вбачається, що обвинувачений дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з потерпілою в якому у них народився син.

З копії виконавчого листа № 12-136, виданого 08.12.1997 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська вбачається, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку обвинуваченого щомісячно. (а.с. 8) і постановою від 22.12.2006 р. (а.с. 9) було відкрито виконавче провадження. А з довідки Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 25.11.2014 року вбачається, що у ОСОБА_3 за період з листопада 2009 року по 25.11.2014 року виникла заборгованість по аліментах в розмірі 43 659,91 гривень. (а.с. 52).

В той же час з довідки УПФ України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська вбачається, що ОСОБА_3 в період з серпня 2010 р. по березень 2014 року працював у Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту ім. Академіка В. Лазаряна, а з довідки Жовтневого районного центру зайнятості м. Дніпропетровська (а.с. 37) вбачається, що ОСОБА_3 не знаходиться на обліку у Державній службі зайнятості, що говорить про наявність у обвинуваченого доходу та необгрунтовану несплату ним аліментів на утримання своєї дитини.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_3 з листопада 2009 року, знаючи про наявність в провадженні Жовтневого ВДВС виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_7 , повинен був знати про свій конституційний обов`язок виконувати судове рішення та обов`язок встановлений Сімейним кодексом України матеріально забезпечувати свою дитину, маючи можливість виконувати цей свій обов`язок, систематично ухилявся від сплати аліментів і вказані умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.32), має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , (а.с.31), не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, так як призначення менш суворого виду покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 164 КК України буде недостатньо для його виправлення та попередження в подальшому вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1