УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дембовського С.
Г.,суддів Вільгушинського М. Й. і
Колесниченка В. М.,за участю прокурора
секретаря судового засідання
Голюги В. В., Гладкіх Л.
М.,розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві 21 серпня 2014 року матеріали
кримінального провадження за
касаційною скаргою прокурора на ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області
від 7 лютого 2014 року щодо
ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

Вироком Тростянецького районного суду
Вінницької області від

29 листопада 2013 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
такого, що немає судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до
покарання у виді штрафу в розмірі 850
гривень.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано
винним та засуджено за те, що 16 травня
2013 року близько 20 години по АДРЕСА_1 на
ґрунті особистих неприязних
стосунків, під час сварки із ОСОБА_7,
завдав їй удар вилами в руку,
заподіявши потерпілій легкі тілесні
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 7 лютого 2014 року вирок суду
першої інстанції щодо засудженого
скасовано, на підставі п. 7
ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне
провадження щодо ОСОБА_6 закрито.

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про зміну ухвали суду
апеляційної інстанції у зв'язку з
істотним порушенням кримінального
процесуального закону та неправильним
застосуванням закону України про
кримінальну відповідальність. Зокрема,
просить виключити з резолютивної
частини ухвали вказівку про закриття
кримінального провадження у зв'язку з
примиренням потерпілої та
обвинуваченого, та вказати, що
підставою закриття кримінального
провадження є відмова потерпілої від
обвинувачення. В решті ухвалу залишити
без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора про підтримання скарги,
перевіривши матеріали провадження та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що вона
не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України
кримінальне провадження у формі
приватного обвинувачення
розпочинається лише на підставі заяви
потерпілого, а його відмова від
обвинувачення, у випадках передбачених
цим Кодексом, є безумовною підставою
для закриття кримінального
провадження у формі приватного
обвинувачення.

Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК
України кримінальне провадження
закривається в разі, якщо потерпілий у
випадках, передбачених цим Кодексом,
відмовився від обвинувачення.

За наслідками перевірки матеріалів
кримінального провадження вбачається,
що під час апеляційного розгляду
потерпіла ОСОБА_7 відмовилася від
приватного обвинувачення ОСОБА_6, що
відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК
України є підставою для закриття
кримінального провадження.

Суд 2-ї інстанції послався на
відповідну норму закону та закрив
кримінальне провадження на підставі п.
7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, зазначення у резолютивній
частині ухвали про закриття
кримінального провадження у зв'язку
примиренням потерпілої з
обвинуваченим, не свідчить про
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність та істотні порушення
вимог кримінального процесуального
закону, які тягнуть безумовну зміну
судового рішення, як про це ставить
питання в касаційній скарзі прокурор.

До того ж, при оцінці доводів
касаційної скарги прокурора, колегія
суддів ураховує і ту обставину, що
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 є провадженням у формі
приватного обвинувачення, а також
позицію потерпілої ОСОБА_7

На підставі викладеного та керуючись
статями 433, 436, 438 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, а ухвалу Апеляційного
суду Вінницької області від 7 лютого 2014
року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

С. Г. Дембовський М. Й. Вільгушинський В.
М. Колесниченко