Справа № 11- 551/2008 р.
Головуючий у І інстанції - Шипов І.М.
Категорія - ст. 356 КК України. Доповідач -
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Трейтяк О.П.
суддів - Сердюка О.Г.,
з участю прокурора - Сороки Г.В.
адвоката - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_2
засудженого - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями
Чернігівського транспортного прокурора Городничого О.В., потерпілої ОСОБА_2 та
засудженого ОСОБА_1 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18
вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Стольне, Менського району
Чернігівської області, українець, громадянин України, одружений, на утриманні
має неповнолітню дитину, пенсіонер, інвалід війни 2-ї групи, раніше не судимий,
проживаючий в АДРЕСА_1,

- засуджений за ст. 356 КК України до
штрафу в сумі 850 грн.

Згідно ст. 1 п. „б”, „д” Закону України „Про амністію” від 11 червня 2007
року ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_1 4 804 грн. 71 коп. судових витрат, за проведення
експертиз, на користь держави.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним
і засуджений за те, що перебуваючи на посаді дільничного інспектора ВДІМ
Деснянського ВМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області отримав ордер на
вселення до службової квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1
стало відомо, що в даній квартирі продовжує проживати донька колишньої
квартиронаймачки, ОСОБА_2 та, що остання, для захисту своїх майнових прав,
звернулась до суду з позовом про визнання ордеру недійсним. Однак, в порушення
встановленого порядку ОСОБА_1 почав самовільно вимагати від неї виселитись з
вказаної квартири та забрати з неї свої речі, погрожуючи при цьому ОСОБА_2 та
членам її сім'ї фізичною розправою.

Так,
16 червня 2006 року, ОСОБА_1, зустрівся із ОСОБА_2 та її неповнолітньою
донькою, ОСОБА_4 в районі їх місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2, де шляхом
застосування психічного насильства відносно потерпілої, яке виразилось у
погрозах застосувати фізичне насильство та вбивство ОСОБА_2 і членів її сім'ї,
які вона сприйняла як реальні, примусив її забрати свої речі та виселитись з
вказаної квартири.

Своїми
самовільними діями ОСОБА_1 порушив встановлений чинним законодавством, порядок
вирішення спірних питань, чим заподіяв значної шкоди охоронюваним законом
правам та інтересам громадянки ОСОБА_2

В апеляціях:

- Чернігівський транспортний прокурор Городничий О.В., не оспорюючи
встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого
ОСОБА_1, просить вирок суду скасувати, - у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд,
але в іншому складі суду. Зазначає, що місцевий суд безпідставно застосував
відносно засудженого Закон України „Про амністію”, оскільки останній
заперечував проти цього. Також, звертає увагу на те, що судом не було з'ясовано
питання щодо звільнення засудженого від кримінальної відповідальності згідно
ст. 49 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності.

- Потерпіла ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати через незаконність та
постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання в межах
санкції даної статті. На думку апелянта, вирок постановлений з порушенням норм
кримінального та кримінально-процесуального права і має місце однобічність
досудового та судового слідства. Вважає, що кваліфікація дій засудженого
ОСОБА_1 за ст. 356 КК України є невірною, оскільки матеріали даної кримінальної
справи свідчать про те, що останній, який будучи службовою особою, перевищив службові
повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно вийшли за межі наданих йому
прав.

- Засуджений ОСОБА_1 ставить питання
про скасування вироку суду з закриттям провадження по справі на підставі ст. 6
п. 2 КПК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. В
підтвердження доводів апеляції посилається на незаконність постановленого
вироку суду та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Зазначає, що його вина не доведена доказами, що містяться в
матеріалах справи. Вказує, що застосування Закону України „Про амністію” в
даному випадку є неприпустимим, оскільки свою згоду суду не надавав.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його захисника, які просили вирок
суду скасувати і закрити провадження по справі, потерпілу ОСОБА_2, яка
підтримала подану нею апеляцію, думку прокурора, який просив скасувати вирок ,а
справу направити на новий судовий розгляд,
перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи
викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню в повному
обсязі, а апеляції потерпілої та засудженого - частково, з слідуючих підстав.

Відповідно до
вимог ст. 367 КПК України, підставами для скасування вироку місцевого
суду є: однобічність чи неповнота дізнання, досудового й судового слідства;
невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи; істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне
застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого.

Як слідує з матеріалів кримінальної
справи, органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 365 ч.2 КК України.

В ході судового розгляду справи, прокурор користуючись своїм правом,
відповідно до вимог ст.277 КПК України змінив пред'явлене ОСОБА_1 обвинувачення із ст.365 ч.2 на ст.356 КК України.

Як слідує з протоколу судового
засідання, судом було роз'яснено потерпілій та її представнику
право на підтримання обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі, але не дивлячись на те, що потерпіла та
її представник підтримали обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі, суд грубо порушуючи права потерпілої і вимоги кримінально-процесуального
законодавства продовжив розгляд справи за новим обвинуваченням, що також слідує і з вступної частини вироку.

Порушення судом зазначених прав
потерпілої призвело до порушення права на захист засудженого ОСОБА_1., який в судовому засіданні змушений
був захищатись за ст.356 КК України.

Також, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.9 Закону України „Про
амністію” від 19.04.2007 року, без згоди ОСОБА_1 на застосування щодо нього
амністії, звільнив його від покарання із зазначених підстав і при цьому судом не було перевірено та
враховано, що на день постановлення вироку
за ст.356 КК України, закінчились строки давності, передбачені ст.49 КК
України.

Крім цього, за наявності підстав для
закриття провадження по справі, передбачених ст.6 ч.1 п.7 КПК України, за
відсутності скарги потерпілої на притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності за ст.356 КК України, суд постановив обвинувальний вирок чим
допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

За таких обставин, відповідно до
вимог ст.370 ч.2 КК України вирок
підлягає скасуванню.

Ряд допущених порушень як процесуального так і матеріального права,
у тому числі і ст.370 КПК України не дають суду апеляційної інстанції правових
підстав для постановлення власного вироку, тому справу необхідно направити на
новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи
суду необхідно ретельно вивчити та дослідити всі докази по справі, перевірити доводи апелянтів які
викладені в апеляціях та прийняти
законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 365, 366, 370, 379 КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію Чернігівського транспортного прокурора Городничого О.В.
задовольнити.

Апеляції потерпілої ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2008 року
щодо ОСОБА_1- скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд в той же суд але в іншому складі суддів.

С У Д Д І:

О.Г. Сердюк О.П.Трейтяк Т.С.Зенченко