АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №11-кп/791/413
інстанції : Захарчук В.В.
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 20 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого судді : Калініченка І.С.

Суддів: Жили І.Е.,
Палькової В.М.

При секретарі: Спасибіній М.І.

З участю прокурора: Чіпчева В.О.

Обвинуваченого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні кримінальне
провадження за апеляційною скаргою
прокурора Краснопьорова О.О., який
приймав участь в суді першої інстанції,
та апеляційною скаргою з доповненням
обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок
Бериславського районного суду
Херсонської області від 29 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Жовтневе Верхоурського
району Свердловської області, раніше
неодноразово судимого останній раз
02.12.2011 р. Цюрупинським районним судом
Херсонської області за ч.1 ст.122 КК
України до 1 року 3 місяців обмеження
волі, звільненого з місць позбавлення
волі 28.04.2012 р. по відбуттю покарання,
проживаючого за адресою АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

Цим вироком ОСОБА_1 засуджено
за ч.3 ст.185 КК України і призначено
покарання у вигляді 3 років
позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70,
ст.72 КК України остаточно призначено
покарання за сукупністю злочинів,
зарахувавши покарання відбуте за
попереднім вироком Цюрупинського
районного суду від 02.12.2011 р., у вигляді 3
років 1 місяця позбавлення волі, з
відбуванням покарання у
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

Зараховано обвинуваченому в
строк відбування покарання відбуте ним
повністю покарання за вироком
Цюрупинського районного суду від
02.12.2011р. у виді 1 року 3 місяців обмеження
волі із розрахунку два дня обмеження
волі за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обрано
тримання під вартою. Строк відбування
покарання рахувати з 29.10.2013 р.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за те, що він 12.08.1998
року приблизно о 23.00 годині,
перебуваючи в м. Берислав, переслідуючи
злочинний умисел на таємне викрадення
чужого майна, умисно з корисливих
спонукань, шляхом збиття навісного
замка на вхідних дверях, проник до
приміщення будинку АДРЕСА_2 належного
гр. ОСОБА_2, звідки таємно викрав
електричний кип'ятильник вартість 6
грн., трансформатор напруги вартістю 20
грн., стабілізатор напруги вартістю 35
грн., пару кімнатних тапок вартістю 6
грн., електричний трійник вартістю 1
грн., телевізійну приставку вартістю 40
грн., дерев'яний ящик вартістю 1 грн., 12
кг. картоплі вартістю 3 грн., всього на
загальну суму 112 грн., чим спричинив
потерпілому ОСОБА_2 шкоду на зазначену
суму.

В апеляції прокурор, який приймав
участь в суді першої інстанції, вважає
вирок суду незаконним і
необґрунтованим та таким, який
підлягає скасуванню з підстав
невідповідності призначеного судом
покарання ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого. В обґрунтування
апеляції посилається на те, що при
обранні міри покарання суд не врахував
той факт, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий
злочин, раніше неодноразово судимий за
умисні та корисні злочини за які
реально відбував покарання у КВУ.
Вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання
не відповідає ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого через його м'якість і не
буде сприяти його перевихованню та
попередженню скоєння ним нових
кримінальних правопорушень. Просить
вирок суду скасувати, ухвалити новий
вирок, яким призначити ОСОБА_1 за ч.3
ст.185 КК України 3 роки 6 місяців
позбавлення волі з відбуванням
покарання в кримінально-виконавчій
установі закритого типу. Відповідно до
ст.ст. 70ч.4, 72 КК України остаточно
призначити покарання за сукупністю
злочинів, зарахувавши покарання
відбуте за попереднім вироком
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 02.12.2011 р., 4 роки
позбавлення волі з відбуванням
покарання в кримінально-виконавчій
установі закритого типу.

В апеляції з доповненням
обвинувачений вважає, що вирок суду
підлягає скасуванню, просить
постановити новий вирок, застосувати
ч.5 ст.74 КК України та звільнити його від
покарання на підставах, передбачених
ст. 49 КК України. В обґрунтування
апеляції посилається на те, що з часу
скоєння злочину вже минуло 15 років,
цивільний позов по справі не заявлено,
оскільки потерпілому було повернуто
всі речі. Крім того, суд не взяв до
уваги, що після скоєння злочину він від
слідства не ухилявся, за місцем
проживання характеризується
задовільно, одружений, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, офіційно не
працює, але працював за наймом, у
скоєному щиро розкаявся та активно
сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, який
виклав суть вироку та доводи апеляцій,
думку прокурора, який підтримав свою
апеляцію, а апеляцію обвинуваченого
просив залишити без задоволення,
обвинуваченого, який підтримав свою
апеляцію, перевіривши матеріали
кримінального провадження, заслухавши
учасників процесу в судових дебатах,
під час яких вони залишилися на
попередніх позиціях, останнє слово
засудженого в якому він просив
провадження по справі закрити, колегія
суддів вважає, що апеляція прокурора не
підлягає задоволенню, а апеляція
обвинуваченого підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Справа в суді першої інстанції
розглядалася в порядку ч.3 ст.349 КПК
України.

Щодо звільнення обвинуваченого
від кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строків
давності, то відповідно ч.3 ст.49 КК
України перебіг давності
переривається, якщо до закінчення
зазначених у ч.1 та ч.2 цієї статті
строків особа вчинила новий злочин
середньої тяжкості, тяжкий або
особливо тяжкий злочин. Обчислення
давності в цьому разі починається з дня
вчинення нового злочину. При цьому
строки давності обчислюються окремо за
кожний злочин. Оскільки ОСОБА_1 на
протязі п'ятнадцяти років був
неодноразово судимий, то його не може
бути звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст.49 КК
України.

Відповідно до ст.65 КК України, при
призначенні покарання суд має
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, обставини, які
обтяжують та пом'якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне та
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Разом з тим, на думку колегії
суддів, дані вимоги закону судом першої
інстанції належним чином не виконано у
зв'язку з чим ОСОБА_1 призначено занадто
суворе покарання за ч.3 ст. 185 КК України,
яке не відповідає особі
обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України,
за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті Особливої

частини цього Кодексу, або перейти до
іншого, більш м'якого виду основного
покарання, не зазначеного в санкції
статті Особливої частини цього
Кодексу за цей злочин.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання суд
першої інстанції, всупереч вимогам
ст.ст.65, 66 КК України, не в повній мірі
врахував, а окремі зовсім не взяв до
уваги, обставини, що пом'якшують
покарання, а саме те, що обвинувачений
повністю визнав свою вину, розкаявся у
вчиненому, активно сприяв розкритті
злочину, часу вчинення злочину пройшов
тривалий строк, характеризується
задовільно, одружений, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, одна з яких
ІНФОРМАЦІЯ_4, офіційно не працював, але
працював за наймом, цивільний позов по
справі не заявлено, всі вкрадені речі
потерпілому повернуто.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що наведені обставини суттєво
пом'якшують покарання та знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням особи винного дають
підстави у відповідності до ст.69 КК
України призначити ОСОБА_1 за ч.3 ст.185
КК України більш м'яке покарання ніж
визначено судом першої інстанції та
яке буде необхідне і достатнє для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

Доводи апеляції прокурора про те, що
засудженому призначено занадто м'яке
покарання колегія суддів вважає
безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 п.2, 408КПК
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який
приймав участь в суді першої інстанції,
залишити без задоволення, а апеляційну
скаргу з доповненням обвинуваченого
задовольнити частково.

Вирок Бериславського районного
суду Херсонської області від 29 жовтня
2013 року щодо ОСОБА_1 в частині
призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч.3 ст. 185
КК України із застосуванням ст. 69 КК
України до одного року позбавлення
волі.

На підставі ст.ст. 70 ч.4, 72 КК
України за сукупністю злочинів, шляхом
часткового складання призначених
покарань, зарахувавши покарання
відбуте ним за попереднім вироком
Цюрупинського районного суду від
02.12.2011 р., остаточно призначити ОСОБА_1
покарання у виді одного року одного
місяця позбавлення волі з відбуванням
покарання у кримінально-виконавчій
установі закритого типу.

Строк відбування покарання
рахувати з 29.10.2013 р.

Зарахувати в строк покарання
строк відбутого ним повністю покарання
за вироком Цюрупинського районного
суду від 02.12.2011р. з урахування вимог ст.
72 КК України із розрахунку два дня
обмеження волі за один день
позбавлення волі - 7 місяців 15 днів
позбавлення волі.

В решті вирок районного суду
залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена
учасниками судового провадження в
касаційному порядку протягом трьох
місяців з дня її проголошення, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: (три підписи)