В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003320 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 гр-на України з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, остання судимість засуджений вироком 17.10.2013 року Рівненського міського суду Рівненської області за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.263 КК України, призначено узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 75КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

за ч.2 ст.186 КК України, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 будучи раніше судимий, вказаним вище судом до позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, в період вказаного іспитового строку на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Так, приблизно о 12 годині 00 хв. 08 червня 2014 року ОСОБА_5 діючи повторно з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу пункту прийому склотари по вул. І. Мазепи в м. Рівне, відкрито викрав у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Nokia 101», вартістю 345 грн. 81 коп., в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку вартістю 25 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 370 гривень 81 коп..

В судовому засіданні підсудний свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно у вказаному вище місці, час та день, вчинив злочин відносно потерпілого ОСОБА_4 . Зокрема, відкрито заволодів вказаним вище мобільним телефоном потерпілого. Свої дії пояснив тим, що в той день він зустрів свого знайомого який є потерпілим в справі. Попросив у останнього мобільний телефон начебто зателефонувати, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння. Взявши телефон у потерпілого, швидко пішов в напрямку центрального ринку де продав телефон невідомому чоловіку. Кошти від збутого телефону витратив на власні потреби. Просить суд не призначати йому реального позбавлення волі, оскільки він усвідомив наслідки своїх дій. Також, повідомив суд, що ним не сплачений штраф в сумі 850 грн. визначений вироком суду від 30 березня 2012 року.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що дійсно приблизно о 12 годині 00 хв. 08 червня 2014 року він перебував на вул.. Мазепи в м. Рівне . До нього підійшов його знайомий ОСОБА_6 , останній попросив у нього зателефонувати з мобільного телефону, якому він дав телефон . ОСОБА_7 здійснив дзвінок. Однак, через хв.. 10 він знову підійшов із даним проханням, на що він ОСОБА_7 також не відмовив. Взявши телефон, ОСОБА_7 відразу пішов за приміщення пункту прийому склотари. Він також відразу пішов шукати ОСОБА_7 , де побачив, що останній побіг в невідомому напрямку та став перелазити через огорожу. Він став кричати ОСОБА_7 повернути телефон, однак останній не реагував на його прохання та відповідно втік із телефоном. Наздогнати обвинуваченого у нього не було змоги оскільки в той час перебував після інсульту.

Після вказаних дій пішов до міського відділу міліції та написав заяву про вчинений злочин. Також суду повідомив, що обвинувачений з часу вчинення злочину, збитки йому не відшкодував. Вважає, що покарання яке попросив прокурор для обвинуваченого, є суворим, можливо обмежитись умовним покаранням.

В зв`язку із не запереченням учасниками судового провадження , відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються . При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначених обставин та їх зміст, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції , а також роз`яснино , що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку .

Суд дійшов висновку , що інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинений саме ним.

Органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Відповідно до ст.. 12 КК України вчинений злочин ОСОБА_5 відносяться до тяжкого.

Дослідивши характеризуючи дані обвинуваченого - він є особою раніше двічі судимою, повторно вчинив корисливий злочин проти власності. ( а.с.крим. провадження 55,60,62), в лікарів нарколога та на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.к.п 66,68). Згідно вироку Рівненського міського суду від 30.03.2012р. ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.15, ч.1ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу 850 грн.. Призначений судом штраф обвинуваченим не сплачений (а.с.62,70). Обвинувачений не може бути звільнений від визначеного судом не сплаченого штрафу відповідно до ст.80 КК України, оскільки перебіг давності перервався у зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 вказаних вище злочинів.

ОСОБА_5 також вчинив повторний злочин в період іспитового строку визначеного вироком Рівненського міського суду від 17.10.2013р..(а.с.60)

Пом`якшуючою обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину . До обтяжуючих вину обставин підсудному суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що ОСОБА_5 вчинив злочин в період іспитового строку, має не зняту та не погашену судимість відповідно на шлях виправлення не став, не відшкодував збитки потерпілому.
Враховуючи вищевикладені обставини та думку прокурора про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 із позбавленням волі, враховуючи особу обвинуваченого який не зробив належних висновків із часу попередніх судимостей, суд вважає призначити йому покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів з позбавленням волі та відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі.

Враховуючи наведену вище попередню судимість ОСОБА_5 , призначити покарання йому слід за сукупністю вироків тобто відповідно до ч.1 ст.71 КК України.
Цивільний позов від потерпілого не заявлений.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, із ОСОБА_5 , на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати (знаходяться в кримінальному провадженні) на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України , суд
З а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за вказаний злочин чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17.10.2013 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Вирок Рівненського міського суду від 30.03.2012р. про призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу 850 грн., підлягає самостійному виконанню відповідно до ч.4 ст. 72 КК України.

Взяти під варту ОСОБА_5 негайно в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 11 лютого 2015 року, тобто із часу взяття під варту в залі суду.

Письмові речові докази залишити у кримінальному провадженні.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за проведення судово - товарознавчої експертизи НДКЦ при УМВСУ в Рівненській області - 98,28 грн..

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1