Справа № 541/1036/15-к
Провадження № 1-кс/525/65/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2015 року слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на постанову слідчого в частині відмови у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -
в с т а н о в и в:
Особи, що подали скаргу вважають вищевказану постанову слідчого ОСОБА_8 в частині відмови у внесенні до ЄРДР відповідних відомостей та у розпочатку досудового розслідування за фактом самовільного будівництва групою осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 споруди у виді паркану на самовільно зайнятих земельних ділянках, належних на праві власності подружжю ОСОБА_11 , родині ОСОБА_10 та державі як зоні особливого загальносуспільного режиму використання земель за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 197-1 КК України та в частині відмови у задоволенні клопотання потерпілих про зміну кваліфікації кримінального правопорушення безпідставною, однобічною, необ`єктивною та незаконною.
Ухвалою слідчого судді від 15 травня 2015 року задоволено клопотання осіб, що подали скаргу щодо проведення розгляду скарги в режимі відеоконференції шляхом трансляції з приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.
25 травня 2015 року дане провадження за скаргою було направлено за запитом на адресу Апеляційного суду Полтавської області для розгляду апеляційної скарги осіб, що подали скаргу.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 03.06.2015 року ухвала слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року, була залишена без змін і повернута до Великобагачанського районного суду Полтавської області для подальшого розгляду.
В судовому засіданні 16 червня 2015 року, яке було проведено в режимі відеоконференції шляхом трансляції з приміщення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, відповідно до ухвали суду від 15 травня 2015 року, скаржники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 скаргу підтримали, посилалися на обставини, що викладені в ній та просили суд її задовольнити.
Слідчий СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні вищевказаної скарги, оскільки вважає її безпідставною, бо в цих діях відсутній склад кримінального правопорушення.
Прокурор Миргородської міжрайонної прокуратури в судове засідання не з`явився, відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України неявка в судове засідання прокурора не перешкоджає розгляду скарги.
Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.
Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).
За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Також, відповідно до ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направлянням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 звернулися до слідчого Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 з спільним клопотанням (а.с.а.с.19-21),де поряд з іншими клопотаннями просили внести до ЄРДР відповідні відомості та розпочати досудове розслідування за фактом самовільного будівництва групою осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 споруди у виді паркану на самовільно зайнятих земельних ділянках, належних на праві власності подружжю ОСОБА_11 , родині ОСОБА_10 та державі за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.4 ст. 197-1 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора, 2) зобов`язання припинити дію, 3) зобов`язання вчинити певну дію, 4) відмову у задоволенні скарги.
Дослідивши та проаналізувавши надані матеріали , слідчий суддя приходить до висновку, що фактично в постанові від 24.04.2015 року , яка оскаржується, слідчий ОСОБА_8 не прийняв рішення про внесення або відмову у внесенні до ЄРДР відомостей щодо самовільного будівництва групою осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 споруди у виді паркану на самовільно зайнятих земельних ділянках, належних на праві власності подружжю ОСОБА_11 , родині ОСОБА_10 та державі як зоні особливого загальносуспільного режиму використання земель,за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 197-1 КК України, а отже допустив бездіяльність. Оскільки це питання в постанові не вирішено, то відсутні будь-які підстави для скасування цієї постанови слідчого з підстав невнесення в ЄРДР відповідних відомостей.
З показань ОСОБА_5 , ОСОБА_7 вбачається, що на самовільно занятій земельній ділянці знаходився погрібник, що був знесений особами, які самовільно заволоділи земельною ділянкою. .Цими діями йому заподіяна значна матеріальна шкода. З показань ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 вбачається, що будівництво паркану на самовільно занятій земельній ділянці, що здіснювалося групою осіб, позбавило сім`ї ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 можливості користуватися загальним під`їздом до їх житла, створює відповідні труднощі, в тому числі і матеріальні, щодо стоянки автомобілів, розгрузки будівельних матеріалів тощо. Твердження заявників , що ці дії вчинені умисно групою осіб не спростовані.
В той же час слідчий суддя приходить до висновку, що без проведення певних слідчих дій, які можуть бути проведені лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування, неможливо перевірити твердження осіб, які подали скаргу, щодо заподіяння шкоди цими діями, наявність обставин, що є кваліфікуючими ознаками ч. 2 та ч. 4 ст. 197-1 КК України.
При таких обставинах є підстави для зобов`язання СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області щодо внесення до ЄРДР відповідних відомостей та розпочати досудове розслідування за повідомленням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , викладеному в їх клопотанні від 21.04.2015 року, про факт самовільного будівництва групою осіб споруди у виді паркану на самовільно зайнятих земельних ділянках, що належать подружжю ОСОБА_11 , родині ОСОБА_10 та державі, як зоні особливого загальносуспільного режиму використання земель, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 197-1 КК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303, 305-307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 щодо відмови у задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у внесенні до ЄРДР відповідних відомостей за фактом самовільного будівництва групою осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 споруди у виді паркану на самовільно зайнятих земельних ділянках, що належавть подружжю ОСОБА_11 , родині ОСОБА_10 та державі, як зоні особливого загальносуспільного режиму використання земель, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 197-1 КК України, задовольнити частково.
Зобов`язати СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування за повідомленням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , викладеним в їх клопотанні від 21.04.2015 року, щодо факту самовільного будівництва групою осіб споруди у виді паркану на самовільно зайнятих земельних ділянках, належних подружжю ОСОБА_11 , родині ОСОБА_10 та державі .
В інший частині вимог, зазначених у скарзі, відмовити.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя -