У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора

Кузьменко О.Т., Мороза М.А.
Гладкого О.Є.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 10 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Іванківського районного суду
Київської області від 13 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 16 травня 2007 року.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Києва,

жителя с. Максимовичі Поліського

району Київської області,

такого, що не має судимості

в силу ст.89 КК України,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на одинадцять років.

Відповідно до ст.96 КК України ОСОБА_1 призначено лікування від алкоголізму
за місцем відбування покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 16 травня 2007 року апеляцію засудженого залишено без задоволення,
а вирок Іванківського районного суду Київської області від 13 березня 2007 року
- без зміни.

Як визнав суд, 13 жовтня 2006 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин,
ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп´яніння, у будинку потерпілої АДРЕСА_1, на грунті
особистих неприязних стосунків, вчинив умисне вбивство ОСОБА_2, завдавши
потерпілій декілька ударів розбитою скляною пляшкою в шию.

У касаційній скарзі, як видно із її змісту, ОСОБА_1 вважає, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, у справі допущено неповноту
дослідження доказів та порушено кримінально-процесуальний закон, свідки
обмовили його через застосування до них незаконних методів. Зазначає, що вчинив
умисне вбивство ОСОБА_2 у стані сильного душевного хвилювання, внаслідок
неправомірної поведінки потерпілої.

Заслухавши
доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи засудженого,
колегія суддів вважає, що його скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду щодо доведеності винності ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_2 за обставин, вказаних у вироку,
ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів,
і є правильним.

На
обґрунтування свого висновку суд підставно послався на показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7, а
також на дані, що є у протоколах огляду місця події, виїмки особистих речей
винного, висновках експертиз та інших доказах у справі, яким суд дав належну
оцінку та підставно поклав в основу обвинувального вироку. Зокрема, із висновку
судово-імунологічної експертизи № 258 від 3 листопада 2006 року убачається,
що на взутті ОСОБА_1 виявлено кров потерпілої.

Як на підтвердження винуватості ОСОБА_1
в умисному вбивстві, суд підставно послався й на дані, що є у протоколі
відтворення обстановки та обставин події і фототаблиці до нього. Так, у ході
проведення вказаної слідчої дії, ОСОБА_1 показав на місці та детально розповів
про обставини вчинення злочину. Зокрема, засуджений пояснив та продемонстрував
як він, перебуваючи у будинку потерпілої, розбив об край столу порожню пляшку
та завдав нею удар потерпілій у шию. Потерпіла продовжувала кричати, тоді він
знову вдарив розбитою пляшкою у ділянку шиї ОСОБА_2

Показання засудженого, які він давав у ході відтворення обстановки та
обставин події, повністю узгоджуються із показаннями свідків та із даними, що є
у письмових доказах. З огляду на наведене, посилання ОСОБА_1 про те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також про те, що у
справі допущено неповноту дослідження доказів, не можна визнати обґрунтованими.

Твердження засудженого, що свідки обмовили його через застосування до них
незаконних методів, позбавлені підстав.

Перевіривши вказані докази у судовому засіданні, суд, належним чином
умотивував своє рішення й дійшов обгрунтованого висновку щодо кваліфікації злочинні дій ОСОБА_1 саме за ч.1
ст.115 КК України. При цьому суд критично оцінив показання винуватого, які він давав у судовому засіданні. Даних про те, що засуджений діяв у стані сильного
душевного хвилювання внаслідок неправомірної поведінки потерпілої, у справі не
встановлено.

Апеляційний суд, перевіривши доводи ОСОБА_1 не знайшов підстав для їх
задоволення. Колегія суддів знаходить рішення суду апеляційної інстанції
переконливим.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування
чи зміну судових рішень, не знайдено.

Призначене
ОСОБА_1 покарання, відповідає вимогам ст.65 КК України. При
цьому, суд належним чином урахував дані про особу засудженого, ступінь тяжкості
вчиненого злочину,
обставини, що обтяжують покарання та обґрунтовано
обрав винному покарання у виді позбавлення волі, яке є достатнім і необхідним. Підстав для пом´якшення покарання не знайдено.

Однак, рішення суду про застосування до
ОСОБА_1 на підставі ст.96 КК України примусового лікування від алкоголізму за
місцем відбування покарання не можна визнати обґрунтованим. Згідно з цією
нормою кримінального закону примусове лікування може бути застосоване судом до
осіб, які вчинили злочини та страждають на хвороби, що становлять небезпеку для
здоров´я інших осіб,
а алкоголізм, відповідно діючого законодавства, до таких хвороб не належить.

Тому судові рішення щодо ОСОБА_1
необхідно змінити та виключити з них рішення про застосування до засудженого
примусового лікування від алкоголізму за місцем відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Іванківського районного суду
Київської області від 13 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 16 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про застосування до ОСОБА_1 на підставі
ст.96 КК України примусового лікування від алкоголізму за місцем відбування
покарання.

Судді:

Кравченко
К.Т. Кузьменко О.Т. Мороз М.А.