Справа № 1-100/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня
2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої - Федорової Т.П.

при
секретарях - Єрмійчук А.В., Шуть Р.О.,
Халімендик О.В., Чуприна О.С.

за
участю прокурора - Клепки В.Г.

Розглядаючи
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина
України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи,
проживаючого АДРЕСА_1, раніше судимого:

1/
02.06.1998 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст.. 140-2,
46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з
відстрочкою виконання вироку на 2 роки,

2/
13.04.1999 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст.. 140
ч.3, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення
волі,

звільненого
10.12.1999 року по постанові Маневицького районного суду Волинської області на
підставі ст.. 408 КПК України (за хворобою),

3/
23.04.2003 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст.. 186 ч.3
КК України до 4 років позбавлення волі,

звільненого
07.01.2006 року по відбуттю покарання,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України,

В с т а н о в и
в :

ОСОБА_1,
маючи непогашені судимості за вчиненні злочинів проти власності, повторно
вчинив замах на відкрите викрадення
чужого майна (грабіж).

Так, 17
жовтня 2007 року близько 21 години ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, помітив, що до будинку АДРЕСА_2 прибула карета швидкої допомоги та
працівники газової служби. ОСОБА_1 з власної цікавості за працівниками вказаних
служб зайшов до квартири НОМЕР_1 цього будинку, де знаходились непритомні
мешканці квартири - ОСОБА_2 та своє її неповнолітніх дітей.. знаходячись в
квартирі, ОСОБА_1 вирішив заволодіти
чужим майном з корисливих мотивів, взяв з полиці меблевої стінки в кімнаті
мобільний телефон марки „Сіменс С-65”, вартістю 300 гривень. Дії ОСОБА_1
помітив фельдшер бригади швидкої допомоги ОСОБА_3, який зробив зауваження
ОСОБА_1. Після чого ОСОБА_1 намагався
втекти з квартири разом з викраденим телефоном, тобто свої дії, спрямовані на
заволодіння чужим майном не припинив. Тобто дії ОСОБА_1, будучи поміченими
сторонніми особами, переросли у замах на відкрите викрадення чужого майна. На
місці події ОСОБА_1 був затриманий, свій злочинний намір на заволодіння чужим
майном до кінця не довів. Викрадений телефон у нього був вилучений прибувшими на
місто події працівниками міліції в присутності понятих.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, але від
дачі показів відмовився.

Після
дослідження всіх доказів по справі, суд вважає, що вина підсудного у вчиненні
замаху на відкрите викрадення чужого майна повністю доведена наступними
доказами.

Потерпіла
ОСОБА_2 суду показала, що 17 жовтня 2007 року знаходилась з дітьми - ОСОБА_4,
1990 року народження та ОСОБА_5, 1995 року народження в своїй квартирі НОМЕР_1 АДРЕСА_2. Близько 20
години ввімкнула газову колонку та її дочка пішла у ванну кімнату. Через деякий
час почула стук, забігла у ванну та побачила, що дочка втратила свідомість. Син
викликав швидку допомогу. Знаходилась біля дочки, приводила її до тями і не
помітила, як сама втратила свідомість. До тями прийшла в лікарні, де дізналася,
що в її квартирі затримали раніше незнайомого їй ОСОБА_1, який викрав її
мобільний телефон „Сіменс С-65”. Вказаний телефон їй повернуто і тому цивільного
позову вона не заявляє.

Свідок
ОСОБА_3 суду показав, що працює фельдшером швидкої допомоги. Був викликаний для
надання медичної допомоги двом дітям та жінці, які були без свідомості. Побачив
раніше незнайомого ОСОБА_1, який знаходився в квартирі потерпілої та був в стані сп'яніння. Спитав у ОСОБА_1 хто він такий, той
повідомив, що він працівник газової контори. Звернув увагу на те, що ОСОБА_1
взяв в квартирі мобільний телефон, зробив йому зауваження, на що той відповів -
займайся своєю роботою, а я буду займатися своєю. Викликали наряд міліції, працівники міліції
вилучили у ОСОБА_1 мобільний телефон.

Свідок
ОСОБА_6 на досудовому слідстві дав аналогічні покази (а.с. 77-78).

Свідок
ОСОБА_7 суду показав, що працює майстром газової служби. Приїхав разом з
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за викликом до квартири потерпілої та побачив, що з квартири
виносять непритомних дітей. Перевіривши газову колонку, виявили, що вона
встановлена самовільно, з порушенням технічних норм. До нього підійшов лікар та
спитав, чому представник газової контори знаходиться у п'яному стані та вказав
на ОСОБА_1, який знаходився в квартирі. Повідомив, що ОСОБА_1 не є працівником
газової контори. Тоді лікар сказав, що ОСОБА_1 взяв в квартирі мобільний
телефон. Викликали наряд міліції, в його присутності у ОСОБА_1 вилучили
мобільний телефон.

Також
вина підсудного ОСОБА_1 підтверджується письмовими доказами, дослідженими
судом.

Рапортом
оперуповноваженого ОСОБА_10 на ім'я
начальника Білоцерківського МВМ-2 про те, що 17 жовтня 2007 року о 23 годині 05
хвилин до чергової частини надійшло повідомлення від лікаря швидкої допомоги
про те, що за медичною допомогою звернулись мешканці квартири АДРЕСА_2. при
виїзді на місце події було встановлено, що за вказаною адресою проживає
ОСОБА_2, яка отруїлась чадним газом та була госпіталізована. Працівниками швидкої допомоги виявлений факт
заволодіння ОСОБА_1 мобільним телефоном „Сіменс С-65” (а.с. 3).

Свідки
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду показали, що виїжджали на місце події, де знаходився
затриманий працівниками швидкої допомоги ОСОБА_1, який представляючись
працівником газової служби, викрав із квартири мобільний телефон.

Заявою
ОСОБА_2 від 18 жовтня 2007 року про притягнення до відповідальності невідомо
особи, яка 17 жовтня 2007 року близько 21 години проникла в її квартиру та
заволоділа мобільним телефоном „Сіменс С-65”, вартістю 300 гривень (а.с. 5).

Протоколом
огляду місця події - квартири АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Протоколом
виявлення та вилучення у ОСОБА_1 мобільного телефону марки „Сіменс С-65”. Під
час вилучення ОСОБА_1 повідомив, що вказаний телефон він викрав 17 жовтня 2007
року близько 21 години в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Мобільний
телефон був оглянутим та приєднаним до справи в якості речового доказу (а.с.
34) і в подальшому переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_2 (а.с. 35).

Під час
проведення відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_1 вказав на квартиру
АДРЕСА_2 та розповів, що 17 жовтня 2007 року близько 21 години він зайшов до
вказаної квартири, де знаходились працівники газової контори та швидкої
допомоги, які надавали допомогу жінці та її дітям. Знаходячись в квартирі,
вирішив викрасти мобільний телефон, який лежав на полиці меблевої стінки. Один
з працівників медичної служби його спитав де мобільний телефон, після чого він
намагався втекти, але був затриманий на місці події працівниками медичної
служби (а.с. 54-57).

В суді
підсудний ОСОБА_1, користуючись своїм правом, відмовився від дачі показів. Але,
на досудовому слідстві ОСОБА_1, повністю визнаючи свою вину у вчиненні
відкритого заволодіння мобільним телефоном „Сіменс С-65” за місцем проживання
потерпілої, не оспорював обставини вчинення інкримінованого йому злочину (а.с.
9, 29-30, 51-52 69-70, 90-91), і покази ОСОБА_1 повністю відповідали
встановленим судом обставинам вчинення ним злочину.

Таким
чином, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1доведена у вчиненні замаху на
відкрите викрадення чужого майна, оскільки його дії, спрямовані на заволодіння
чужим майном, були помічені іншими особами, ОСОБА_1був затриманий на місці
вчинення злочину, свій злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, до кінця не довів з
причин, що не залежали від його волі.
Дії підсудного слід кваліфікувати за ст.ст. 15-186 ч.2 КК України.

Призначаючи
міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини справи.

Обставин,
що пом'якшують покарання підсудного, судом не встановлено.

Обставиною,
що обтяжує покарання підсудного, являється вчинення ним злочину в стані
алкогольного сп'яніння, що підтверджено протоколом медичного огляду (а.с. 12).

Також
при призначенні покарання суд враховує те, що ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідом 3 групи - загальне захворювання, з 2002
року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу залежності від алкоголю,
за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 93, 100, 103, 105).

Враховуючи
те, що ОСОБА_1 раніше неодноразово судимий, не бажає виправитись та продовжує
вчиняти злочини, суд вважає, що його виправлення є можливим лише в умовах
ізоляції від суспільства.

На
підставі викладеного, керуючись ст..ст. 321-324 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.15-186 ч.2 КК України і
призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Речовий
доказ - мобільний телефон марки „Сіменс С-65”, що зберігається у ОСОБА_2 -
залишити останній, гарантійний талон на вказаний мобільний телефон - зберігати
в матеріалах справи.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити
у вигляді утримання під вартою в СІЗО-13 Державного департаменту по виконанню
покарань у м. Києві та Київській області.

Строк
відбуття покарання рахувати з 06 червня
2008 року.

Вирок
суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення,
а засудженим - з моменту отримання копії вироку.

Суддя
- Т.П.
Федорова