Справа №11а - 519 Головуючий у суді І інстанції Бутельська Г.В.
ст.ст. 289 ч. 2,185 ч. 2 КК Доповідач у
суді II інстанції Лещенко Р.М .
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року. Колегія суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області
у складі :

головуючого - судді Зубка К.А., суддів Лещенка P.M., Ремеза П.М., за участю прокурора Головіної Т.А., адвокатів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, розглянула у відкритому
судовому засіданні у
м. Кіровограді апеляцію засудженого ОСОБА_1 на вирок
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 1 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1, 1986року
народження, уродженець м. Нойштрелітц Германії, мешканець м.
Кіровограда, раніше не судимий, засуджений: за ч. 2 ст. 289 КК України до
покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч. 2 ст. 185 КК
України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до
ч. 1
ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначено
покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3
роки. Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_1 зобов'язаний не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

ОСОБА_2, 1985 року
народження, уродженець та мешканець м. Кіровограда, раніше не судимий, засуджений:
за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5
років, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком
на 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст.
70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно ОСОБА_2 призначено
покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_2. звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3
роки. Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_2. зобов'язаний не виїжджати за
межі України на
постійне проживання без
дозволу органу

2

кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Зазначеним
вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_2. визнані винними у незаконному заволодінні 29 грудня
2005 року приблизно о 13 годині 30 хвилин у м. Кіровограді автомобілем марки
«Хюндай Гетц» державний НОМЕР_1
вартістю 71500 грн., що належить ОСОБА_5, який знаходився біля казино «Best»
на пл. Б.Хмельницького, за попередньою змовою групою осіб, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 реальні
матеріальні збитки на суму 1489,42 грн. та у скоєнні крадіжки майна
потерпілої ОСОБА_5 з салону її автомобіля
«Хюндай Гетц» на загальну суму 4070 грн., за попередньою змовою групою
осіб.

Крім того, цим
же вироком ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні 9 грудня 2006 року о 23 годині 40 хвилин під час знаходження в приміщенні
АЗС «ОККО» по проспекту Університетському 15а крадіжки майна потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму
2088 грн., повторно.

Засуджений ОСОБА_1
в своїй апеляції просить вирок суду стосовно нього скасувати та постановити
відносно нього виправдувальний вирок, посилаючись на те, що обвинувачення йому
було пред'явлене неконкретне, без викладення ролі кожного з них, крім його
провина по справі не доведена, а вирок суду стосовно нього ґрунтується лише на
показах засудженого ОСОБА_2, і не
відповідає матеріалам справи, та що вся кримінальна справа була сфальсифікована
слідчим. Також вважає, що безпідставно були стягнуті з нього на користь
потерпілої ОСОБА_7 матеріальні збитки в розмірі 2535 грн., так як зазначена
сума взагалі не обґрунтована.

На вирок суду
також надійшла апеляція прокурора, яка до початку апеляційного розгляду справи
була нею відкликана.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважає що вирок суду необхідно
залишити без зміни, засудженого ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_4, які
підтримали свою апеляцію, засудженого ОСОБА_2
та його захисника адвоката ОСОБА_3, які переконані що вирок суду зміні
не підлягає, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів
приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про
винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч.
2 ст. 185 КК України, що у повному обсязі
підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, які
узгоджуються між собою, а саме: показами засудженого ОСОБА_2, показами
засудженого ОСОБА_1 на досудовому слідстві в яких він детально розповів про
обставини скоєння ним злочину, показами потерпілої ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
протоколами огляду місця події ( а.с. 16, 19 ),

3

протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 15), речовими доказами по справі (а.с.65,
93, 95, 159), висновками автотоварознавчої та товарознавчої експертиз (а.с. 71, 100), протоколом очної ставки між
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (а.с. 137).

Доводи
засудженого ОСОБА_1 про непричетність його до зазначеного злочину ретельно
перевірялись під час судового слідства, місцевим судом їм дана належна юридична
оцінка, а тому підстав для скасування вироку суду та виправдання ОСОБА_1
колегія суддів не вбачає.

Призначаючи
покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд у повному обсязі врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, через що правильно призначив обом засудженим покарання у
вигляді позбавлення волі, зі звільненням їх на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням, з покладенням на них обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

Однак, вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7, в частині стягнення
з засудженого ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 2535 грн., суд першої
інстанції взагалі не навів ніяких доводів для обґрунтування зазначеної суми,
хоча потерпілою на досудовому слідстві був заявлений позов про стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 3240 грн. Не було це предметом дослідження і під
час судового розгляду даної справи.

За таких
обставин, вирок суду в частині стягнення з засудженого ОСОБА_1 на користь
потерпілої ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 2535 грн. підлягає скасуванню,
з поверненням матеріалів справи в цій частині на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково. Вирок Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 1 лютого 2007 року стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в частині стягнення з засудженого ОСОБА_1 на користь
потерпілої ОСОБА_5 2535 грн. матеріальної шкоди, скасувати, а справу в цій
частині повернути на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства в той же суд, в іншому складі суду.

В решті цей вирок залишити без
зміни.