Справа № 1-363/2007р.
ВИРОК

Іменем України

28 листопада 2007р. м.
Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

У складі: головуючого-судді Бейка М. А.

секретаря Микитин
Н.І.

з участю прокурора Бурака Б.В.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду справу про обвину­вачення

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця АДРЕСА_1,
українця, позапартійного, освіта вища,
не депутата, одруженого, приватного підприєм­ця, мешканця мАДРЕСА_2, раніше не судимого, військовозобов»язаного, урядових нагород не має, громадянина України, за
ст. 272 ч.2 КК України, суд -

встановив:

що підсудній ОСОБА_2 порушив правила безпеки підчас
виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_1 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. Злочин
скоєно при слі­дуючих обставинах:

28 вересня 2001 року підсудній ОСОБА_2 зареєстрований як
суб»єкт підприємницької діяльності з правом найму робочої сили, про що свідчить свідоцтво про державну
реєстрацію і займається виготовленням сто­лярних виробів в цеху по вул. Січових Стрільців № 36, що в м. Калуші. Згідно укладеної угоди
№236/10 від 23.07.2007 року між ним і Калуським ВПУ-7 про виробниче навчання і
проходження виробничої практики учнями ВПУ-7 27 липня 2007 року прийняв для
проходження виробничої практики учня ВПУ-7 потерпілого ОСОБА_1 У відповідності
із ст. . 13 ЗУ «Про охорону праці» наказом №3 від 2.01.2007 року підсудній
поклав на себе обов»язки по охороні праці та забезпечення безпечних умов праці.
Внаслідок неналежного здійснення своїх функціональних обов»язків підсудній
ОСОБА_2 до­пустив порушення абзацу 11
ст. 13 ЗУ
«Про охорону праці» 12 вересня 2007 року біля 10 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_1 під час виконання роботи

2

по фрезуванню тафлів дверей був травмований фрезувальним
верстатом і одержав тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_2 свою вину в ско­єному
злочині визнав повністю й пояснив, що
займаючись підприємницькою діяльністю по виготовленню столярних виробів уклав
договір з ВПУ-7 про проходження виробничої практики учнями ВПУ-7 у себе на
фірмі і згідно вимог ЗУ «Про охорону праці» поклав на себе обов»язки інженера
техніки безпеки. 27.07.2007 року потерпілий ОСОБА_1 був прийнятий на практику. З ним було проведено інструктаж з техніки
безпеки і він працював до 12.09.2007 року. 12.09.2007 року потерпілий ОСОБА_1 виконував фрезувальні роботи на фрезувальному верстаті і
травмував ліву руку. І в цьо­му є його провина,
в чому він щиро розкаюється й просить його суворо не карати. А також
просить обмежитись дослідження фактичних обставин спра­ви його допитом.

Судом дослідження фактичних обставин справи було обмежено
допитом підсудного ОСОБА_2 і думкою
потерпілого ОСОБА_1, так як підсудній
повністю визнав свою вину в скоєному злочині і не бажає досліджувати в судовому
засіданні докази, які були зібрані в
процесі досудо-вого слідства і прокурор не заперечує проти цього. А тому суд
визнав недоцільним дослідження доказів,
які ніким не оспорюються.

Таким чином суд приходить до висновку, що порушення підсудним ОСОБА_2 абзацу 11 ст. 13
ЗУ
«Про охорону праці» і запо­діяння потерпілому ОСОБА_1 тяжких тілесних
ушкоджень знаходиться в причинному зв»язку. І таким чином злочинні дії
ОСОБА_2 за ч.2 ст. 272
КК України кваліфіковано вірно, так як
згідно п. 75 Переліку робіт підви-щепної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 15.10.2001
року №1631 роботи з механічної обробки деревини відноситься до робіт з підви­щеною
небезпекою.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує
ступінь тяжкості скоєного, особу
підсудного й обставини, які пом»якшують
і обтяжують відповідальність. Зокрема суд враховує, що підсу­дній судиться вперше, повністю визнав свою вину і розкаюється в
скоєному, потерпілий просить його суворо
не карати, а також враховуючи вище
перелі­чені пом»якшуючі вину обставини,
які істотно знижують суспільну небезпечність скоєного та його
посткримінальну поведінку, то при таких
об­ставинах суд вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуван­ням ст. 69
К
України й без позбавлення права обіймати відповідні
посади.

На підставі викладеного й керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд-

засудив:

3

ОСОБА_2 визнати винним за
ст. 272 ч.2 КК України й призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69
КК Украї­ни, 850 ( вісімсот п»ятдесять )
грн. штрафу без позбавлення права обіймати певні посади.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд залишити без
зміни до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскарженим до Івано-Франківського
апеляцій­ного суду протягом 15 діб з часу проголошення.