Справа № 460/1-9/11 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України за апеляцією прокурора на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 29 вересня 2006 року близько 12.00 год., будучи головою Бунівської сільської ради Яворівського району Львівської області, знаходячись на території ПАФ "Бунів" в с. Бунів Яворівського району Львівської області, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив останньому садна на чолі та лівій скроні, синець в лівій брівній та навколоочній ділянках, синець в ділянці лівої реберної дуги, синець в ділянці лівого стегна, травматичний повний вивих правого плеча, які відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розгляду здоров`я.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 31 грудня 2013 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України направлено прокурору Яворівського району Львівської області для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_7 підписку про невиїзд залишено без зміни.

Прокурор ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновок суду є необґрунтованим, оскільки судом не взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновок судово-медичної експертизи № 20/2007 від 21.07.2007 року, висновок комісійної судово-медичної експертизи № 57 від 07.06.2007 року, висновок експертизи № 260 від 29.12.2011 року. Під час досудового слідства і судового розгляду зібрано достатньо доказів, які доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину. Обставини, на підставі яких суд повернув справу для проведення додаткового розслідування, повністю могли бути усунені під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечили апеляцію прокурора, обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задоволити.

Постанова суду про повернення справи на додаткове розслідування підлягає скасуванню з таких підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 367 КПК України 1960 року є підставою для скасування судового рішення.

За змістом ст. 281 КПК України 1960 року та роз`яснень, що містяться у п.8, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду шляхом вчинення процесуальних дій, в тому числі давання судових доручень в порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Своє рішення про повернення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції мотивував тим, що органом досудового слідства не з`ясовано: чому 29 вересня 2006 року ОСОБА_13 звернувся за медичною допомогою о 17 год. 30 хв., а згідно з довідкою Яворівської ЦРЛ, підписаної лікарем ОСОБА_14 , потерпілий звернувся о 17.00 год.; чому 29 вересня 2006 року при зверненні ОСОБА_8 за медичною допомогою не було зроблено рентгенографію травмованої руки; чи уповноважений був лікар ОСОБА_14 видавати довідку хворому на руки (в матеріалах справи відсутні посадові інструкції); чому ОСОБА_15 29 вересня 206 року з 14.00 год. перебував біля медичного пункту у своїй машині до 17.00 год.; не проведено відтворення обстановки та обставин події з очевидцями конфлікту.

Між тим зазначені обставини (якщо вони мають доказове значення для справи) можуть бути з`ясовані в ході судового розгляду, а відтворення обстановки та обставин події може бути проведене на підставі судового доручення, даного в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року.

У постанові суд першої інстанції зазначив, що він прийшов до висновку, що органом досудового слідства було порушено принцип всебічності, повноти і об`єктивності розгляду справи.

Такий висновок суду не ґрунтується на нормах закону, оскільки орган досудового слідства функцією розгляду справи не наділений.

Отже висновок суду про необхідність повернення справи на додаткове розслідування є безпідставним і необґрунтованим.

З огляду на викладене постанова суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд.

При розгляді справи суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини справи та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 382 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора задоволити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31 грудня 2013 року про повернення на додаткове розслідування кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4