Категорія:ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 зі змінами на вирок Луцького міськрайонного суду від 25.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шельвів Локачинського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, з середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, в порядку ст.89 КК України не судимого,

засуджено за ч.1 ст.129 КК України на 1 (один) місяць арешту;

за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття 1 (один) місяць арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винними і засуджений за те, що він 03 жовтня 2014 року, близько 14.00 год., перебуваючи на горищі будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту, спрямував в область голови ОСОБА_9 револьвер моделі «STALKER» № НОМЕР_1 , який згідно висновку балістичної експертизи №934 від 20.11.2014 року до вогнепальної не відноситься, але призначений для стрільби патронами калібру 4 мм, при цьому в усній формі висловив ОСОБА_9 погрозу вбивством, яку потерпіла сприймала як реальну загрозу її життю, маючі реальні підстави побоюватися здійснення цієї загрози.

Крім того, він же 03 жовтня 2014 року, близько 14.00 год., перебуваючи на горищі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс не менше трьох ударів правою ногою в область правого стегна ОСОБА_9 , спричинивши останній фізичній біль, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, наніс їй удар кулаком правої руки, в якому був затиснутий револьвер моделі «STALKER» № НОМЕР_1 , один удар в ділянку правої щоки та один удар в ділянку правого плеча, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої щоки та на передній поверхні правого плечового суглоба, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №1139 від 23.10.2014 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Також вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Показання потерпілої ОСОБА_9 вважає наклепом на нього. Не погоджується і з покаранням призначеним судом. В змінах до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він є людиною похилого віку, хворіє, повністю усвідомив свій вчинок та вчинене правопорушення, щиро розкаюється в цьому, правопорушення вчинив в похилому віці і повністю усвідомив свою помилку та її наслідки. Просить звільнити його від покарання у вигляді арешту.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно було з`ясовано обставини справи, та постановлено законний вирок, у якому враховано усі ті дані на які обвинувачений посилається у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги зі змінами та заперечення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу зі змінами задовольнити, вирок суду скасувати, а провадження закрити, прокурора та потерпілу, які просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами до задоволення не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у погрозі вбивством за наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї загрози та в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності.

З показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що 03.10.2014 року вона з двома робітниками піднялася на горище, щоб розпочати ремонт даху. Туди також почав підніматися обвинувачений ОСОБА_7 . Будучи на горищі, обвинувачений ОСОБА_7 направив на неї пістолет та почав погрожувати вистрілом в голову, при цьому наніс декілька ударів ногою в її ногу. Відчувши небезпеку життю, вона повернулася до обвинуваченого спиною та намагалася втекти, однак ОСОБА_7 наніс їй удар в плече та в щоку, від чого вона впала. В подальшому про дану ситуацію повідомила працівників міліції.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердили, що на прохання потерпілої ОСОБА_9 мали відремонтувати дах будинку АДРЕСА_2 . На горище вказаного будинку до них піднявся сусід потерпілої - обвинувачений ОСОБА_7 та почав погрожувати потерпілій розправою, при цьому направив на неї пістолет, з відстані двох метрів погрожував їй вбивством, говорив, що не дасть проводити ремонтні роботи. Коли потерпіла хотіла піти з горища, обвинувачений тримаючи в руці пістолет, вдарив її в голову і пішов з горища.

Потерпіла і свідки в судовому засіданні ствердили, що вважали пістолет, який був у ОСОБА_7 , вогнепальною зброєю, якою можна вбити.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1139 від 23.10.2014 року, у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої щоки та на передній поверхні правого плечового суглоба, які виникли від травмуючої дії тупого предмета. Експертом виключена можливість їх отримання в результаті падіння потерпілої (а.п.24).

Протоколами проведення слідчих експериментів від 20.10.2014 року, 29.10.2014 року, 03.11.2014 року, підтверджуються факти погроз потерпілій вбивством, яку вона не може не сприймати, як реальну та нанесення їй тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу обшуку від 05.11.2014 року в житлі ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено револьвер моделі «STALKER» № НОМЕР_1 .

Такими показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз спростовуються наведені в апеляційній скарзі твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що показання потерпілої є наклепом на нього і про те, що судом неповно з`ясовані обставини по справі.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він не заперечує, що між ним та потерпілою ОСОБА_9 03 жовтня 2014 року, близько 14.00 год., на горищі будинку АДРЕСА_2 виник конфлікт, в процесі якого між ними відбулася шарпанина. Не заперечує і того, що під час конфлікту він мав при собі пістолет, який в подальшому у нього був вилучений працівниками міліції.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, що потерпіла намагалася завдати йому тілесних ушкоджень і, що зброєю він їй не погрожував, є надуманими і не відповідають обставинам справи, визнаним судом доведеними та спростовуються вище наведеними доказами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, які відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного, а саме те, що він є особою похилого віку, однак раніше судимий, характеризується з негативного боку, обставиною, що обтяжує його покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Під час розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 не розкаявся.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано обрав остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць. Таке покарання, відповідає санкціям статей, за якими його засуджено, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів судової палати,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 зі змінами залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді :