Справа № 1-19/2007 р.
В И Р О К

Іменем України

14
листопада 2007 р.

Апеляційний суд
Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

судді Акуленко С.О.,

народних засідателів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі Гой Н.Г.,

з участю прокурора Томилка М.П.

адвокатів: ОСОБА_8 ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,

потерпілої ОСОБА_12

підсудних: ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню:

1) ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Верховцево
Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина
України, не одруженого, з
середньою-спеціальною освітою, працюючого в Українському автомобільному
холдингу спеціалістом по ремонту автомобілів, жителя АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

по п. 4,7,12 ч.2 ст. 115 КК
України;

2)
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця села Вороновиця Хмельницької
області, українця, громадянина України,
з середньою освітою, не одруженого,
не працюючого, жителяАДРЕСА_2
Чернігівського району Чернігівської області,
раніше не судимого,

по п. 4,7,12 ч.2 ст. 115 КК
України;

3) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, уродженця міста Прага, Чеська республіка, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не маючого дітей, не працюючого, жителя АДРЕСА_3, раніше не
судимого,

по п. 4,7,12 ч.2 ст. 115 КК
України;

4) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженця
м. Чернігова, українця, громадянина України,
з неповною середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, мешканцяАДРЕСА_4, в силу ст. 89 КК України раніше не
судимого, по п. 4,7,12 ч.2 ст. 115 КК
України;

у с т а н о в и в :

22
червня 2002 року вранці ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходились на Пагорбі Слави
в м. Чернігові, розташованому між вул. Г.Успенського та Л.Толстого, де вони
святкували шкільний випускний вечір.

Приблизно
о 4 годині ранку ОСОБА_1 та інших їхній
однокласник ОСОБА_10 повідомив про те,
що у нього виник конфлікт з невідомими особами, які перебували неподалік
і попросив допомогти йому розібратись.

Після
цьогоОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4
прибігли до місця конфлікту, де грубо
порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, розпочали бійку зОСОБА_11, ОСОБА_12
таОСОБА_13

В
ході бійкиОСОБА_1 ударом кулака збив ОСОБА_11 з ніг, а після цього він, а
також ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, грубо
порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно, з особливою зухвалістю, діючи
узгоджено, з мовчазної згоди один одного, з метою позбавлення життя, почали наносити лежачому на землі ОСОБА_11
багаточисельні удари руками і взутими ногами та палкою у різні частини тіла,
завдавши йому понад 30 ударів, чим заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наявністю
крововиливів в м'які покрови голови в області потиличного бугра та лівої лобної
області, під м'яку оболонку та речовину головного мозку в області полюсів
лобних та скроневих часток, під м'яку мозкову оболонку спинного мозку та шийного відділу в верхній
третині з переходом на стовбур головного мозку,
рани тім'яно-потиличної області,
синця з осадженням в області правого
надпліччя, полосоподібних синців
обличчя, лівої сідниці, верхніх кінцівок, саден обличчя, тулуба та лівої гомілки, що у сукупності відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_11 помер на місці.

В
судовому засіданні підсуднийОСОБА_1 не визнав себе винним по пред'явленому йому
звинуваченню. Показав суду, що 22 червня 2002 року знаходився на Пагорбі Слави
в м. Чернігові, оскільки був випускником середньої школи № 17 і святкував
випускний вечір. До нього та інших випускників прибіг їхній однокласник
ОСОБА_10, у якого була сорочка в крові і повідомив, що його побили невідомі, з
якими до того ж залишились їхні
однокласниці-дівчата. Бажаючи забрати дівчат, він пішов у бік, куди показав ОСОБА_10, там побачив
незнайомого хлопця, який наніс йому удар палкою. Після цього, ОСОБА_1, з метою
самозахисту, ударив цього чоловіка, як пізніше він узнав - ОСОБА_11, кулаком в
обличчя і коли той упав, його стали бити хлопці, що знаходились поруч.
Зокрема, підсудний в судовому засіданні
показав, що ОСОБА_11 били: ОСОБА_2 по
ногам, коли потерпілий лежав на землі та ОСОБА_2 тричі ударив потерпілого в
потилицю та шию ногами, ОСОБА_4 кілька разів ударив потерпілого ногами і попав
по руках, якими той закривав голову. Підсудний не визнав себе винним, оскільки
вважав, що будь-якої попередньої змови на убивство у нього з іншими підсудними не було, від його
ударів смерть потерпілого не настала б.

Підсудний
ОСОБА_2 також не визнав своєї вини у пред'явленому йому звинуваченні і пояснив
суду, що 22 червня 2002 року разом зОСОБА_1 та іншими підсудними перебував на
Пагорбі Слави в м. Чернігові, де святкував закінчення школи. Бачив і чув, як
ОСОБА_10говорив про свій конфлікт з незнайомцями. Гуляючи по Пагорбу Слави з
дівчиною, несподівано для себе відчув,
що його хтось ударив палкою. Пізніше дізнався, що це був ОСОБА_11. ОСОБА_11
також ударив палкою ОСОБА_1 і коли після
удару останнього упав, то ОСОБА_2 ударив його ногою в плече, в ліву частину
голови та в область грудей. Більше його
не бив. Вважав, що від його дій наслідків у вигляді смерті потерпілого настати не могло.

ПідсуднийОСОБА_3
свою вину в пред'явленому йому звинуваченні визнав частково. Суду дав
пояснення, що 22 червня 2002 року був запрошений на святкування випускного
вечора в середню школу № 17 м. Чернігова, учнем якої він не являвся. Вранці 22
червня 2002 р. він разом з учнями цієї школи перебував на Пагорбі Слави. Від
ОСОБА_10 дізнався, що того хтось образив і побив. На це повідомлення ОСОБА_10, учні школи
побігли шукати його кривдників. Побачив потерпілогоОСОБА_11 і ще двох чоловік,
які розмахували палками. Коли ОСОБА_11 хтось збив з ніг, то підсудний підійшов
до нього і двічі ударив його ногами в область сідниць. Після цього відійшов
відОСОБА_11 і участі в його побитті не приймав.
Вважав, що від його дій смерть
потерпілого настати не могла. Свої дії пояснив тим, що ОСОБА_11 напав на нього
та їхніх однокласників першим і ОСОБА_2наносив лежачому ОСОБА_11 удари з метою
самозахисту.

Підсудний
ОСОБА_4 також не визнав своєї вини у пред'явленому йому звинуваченні. Пояснив
суду, що разом з іншими підсудними 22 червня 2002 року перебував на Пагорбі
Слави в м. Чернігові на випускному вечорі середньої школи № 17, учнем якої він
не являвся і був запрошений туди проводити дискотеку. Не заперечував того, що в
той вечір випив біля 600 грамів горілки. На Пагорбі Слави він почув, що хтось
б'є 17-то школу. Підійшовши на місце бійки, побачив трьох хлопців з палками. Бачив, як упав ОСОБА_11, підбігши до нього,
ударив його ногами по руках, якими той закривав голову, також ударив у живіт і
по ногах. Шкодував за свої необдумані вчинки, але вважав, що від його дій
смерть ОСОБА_11 не могла настати.

Незважаючи
на таку позицію підсудних, суд вважає, що їхня винність в умисному убивстві
ОСОБА_11 доведена в повному обсязі.

Так,
з досліджених в судовому засіданні показань підсудних, даних ними на досудовому
слідстві, вбачається наступне.

В
справі знаходиться власноручне пояснення ОСОБА_1, з якого вбачається, що після
того, як ОСОБА_10поскаржився на незнайомців, усі учні середньої шкоди № 17
вирішили піти з ними розібратися. В
цьому поясненні міститься описання
нанесення ударів ОСОБА_11 після того, як він упав. Там, зокрема, записано, щоОСОБА_1
вдарив його „в бік голови”, крім того, в
голову потерпілого били ОСОБА_2іОСОБА_3(т.1 а.с. 27).

Аналогічні
показання він дав при допиті його 22 червня 2002 року (т.1 а.с. 61). З
протоколу допиту, зокрема, вбачається, що самеОСОБА_1 збив ОСОБА_11 з ніг
ударом кулака, а потім його продовжували бити інші підсудні. Про це жОСОБА_1
говорив при проведенні очної ставки його з ОСОБА_2 в протоколі допитуОСОБА_1
визнає за собою факт алкогольного сп'яніння. (т.1 а.с. 122).

Такі
ж показання, дані в присутності захисника, дававОСОБА_1 при його допиті як
підозрюваного 23 червня 2002 року (т.1 а.с. 76). В них він, зокрема, не
заперечує, що вдарив ОСОБА_11 ногою по голові, коли той лежав на землі.

Під
час очної ставки з ОСОБА_14,ОСОБА_1 визнав, що ударив ОСОБА_11 рукою в
щелепу, і той упав спиною на землю, а він підбіг до нього і ударив
потерпілого правою ногою по тулубу, та у
щелепу, а потім, коли всі
навалились, він переступив через
потерпілого і вже з другого боку вдарив його кілька разів по спині. (т.1 а.с.
151-154).

З
протоколу допитуОСОБА_2 від 23 червня 2002 року вбачається, що на Пагорбі Слави
в м. Чернігові 22 червня 2002 року ОСОБА_10, підбігши до своїх однокласників,
пропонував „розібратися” з хлопцями, які його образили. Всі, хто шукав цих кривдників, кинулись на
них і він теж кинувся у бійку. Після того, якОСОБА_1 збив потерпілого ОСОБА_11
ударом кулака на землю, до нього підбігли інші підсудні, в тому числі й ОСОБА_2
і стали його бити в різні частині тіла. Він, ОСОБА_2, особисто ударив
потерпілого ногою в голову і по тулубу. Визнає факт алкогольного сп'яніння на
момент скоєння злочину. (т.1 а.с.89).

На
очній ставці зОСОБА_1, ОСОБА_2 дав
показання, що він особисто ударив ОСОБА_11 один раз ногою в голову, а потім
його ж, лежачого - не менше 4-х разів в різні частині тіла. (т.1 а.с. 156).

З
протоколу допиту ОСОБА_4 від 23 червня
2002 року вбачається, що він брав активну участь у побитті ОСОБА_11, бачив, що
його збив з нігОСОБА_1, а сам ОСОБА_4 бив потерпілого ногою по руках, якими той
закривав голову, по тулубу і по ногах (т.1 а.с. 104).

З
досліджених в судовому засіданні показань
ОСОБА_3 вбачається, що він також приймав участь у побитті потерпілого
ОСОБА_11 зокрема, при допиті як підозрюваний, він говорив, що коли до учнів середньої школи № 17 прибіг
ОСОБА_10і став говорити, що його образили, то при цьому він пропонував піти
розібратись з цими людьми. Його однокласники та інші особи погодились на це,
побігли шукати кривдників ОСОБА_10. Між ними з одного боку та ОСОБА_11 почалась
бійка, в ході якоїОСОБА_11 намагався відбиватись палкою. ОСОБА_11, коли він
лежав на землі, ОСОБА_2 неодноразово бив по голові ногами та по інших частинах
тіла. СамОСОБА_3 також не заперечував, що наносив удари лежачому на землі
ОСОБА_11 Також він давав показання, що бачив, якОСОБА_1 наносив удари лежачому
на землі ОСОБА_11 визнавав за собою факт алкогольного сп'яніння. (т.1 а.с. 59,
83, 143-144, 159-160).

На
думку суду, ці попередні показання, дані через день після злочину, є більш
достовірними, аніж дані підсудними в судовому засіданні. З них вбачається наявність попередньої змови
на скоєння злочину - погодження піти „розібратись” з особами, які скривдили
учня школи № 17. З цих же показань видно, що усі підсудні діяли по відношенню
до ОСОБА_11 одночасно і їхні дії були узгоджені між собою - всі вони прагнули
заподіяти ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Подальші
показання підсудних, як дані ними в цьому так і в попередніх судових
засіданнях, свідчать їхню зміну у бік применшення своєї ролі у скоєнні злочину,
намагання уникнути відповідальності, тому судом вони відхиляються як
безпідставні.

Показання
усіх підсудних під час досудового слідства перевірялись шляхом проведення з
ними відтворення обстановки і обставин події. З протоколів цієї слідчої дії,
проведеної з участю:ОСОБА_1(т.1 а.с. 65),ОСОБА_2(т.1 а.с. 116), ОСОБА_3 (т.1
а.с. 113), ОСОБА_4 (т.1 а.с. 105) видно, що усі вони в цілому правильно
показали місце скоєння злочину - Пагорб Слави в м. Чернігові, а ОСОБА_4, крім
того, місце, де залишився ОСОБА_11 після його побиття, вказав абсолютно точно.
Деякі незначні розходження в показаннях
під час цієї слідчої дії, на думку суду, викликані тим, що усі підсудні під час скоєння злочину
знаходились в стані алкогольного сп'яніння, збудження, і не запам'ятовували
спеціально всієї послідовності своїх та інших підсудних дій.

Потерпіла
ОСОБА_15 дала суду показання про те, що її син ОСОБА_11 був звільнений з армії за станом здоров'я і за
своїми фізичними даними, на її думку,
він не міг самостійно здійснити
напад на кількох людей. Очевидцем злочину вона не була і нічого з цього приводу
пояснити не може. Пояснила суду, що усі матеріальній збитки, заподіяні їй
злочином, відшкодовані підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2. Просила
задовольнити її цивільний позов на відшкодування моральної шкоди в сумі 50000
грн.

Допитані
по даній справі свідки показали наступне.

Свідок
ОСОБА_16 показав, що 22 червня 2002 року він разом з іншими працівниками
міліції, ніс службі по охороні громадського порядку на Пагорбі Слави в м.
Чернігові. Початку бійки, в якій постраждав ОСОБА_11, він не бачив, але бачив
його тіло вже після бійки.

Свідок
ОСОБА_17 дав у судовому засіданні аналогічні показання. Доповнив, що на момент,
коли бійка закінчилась, ОСОБА_11 був ще живий, йому викликали „швидку
допомогу”, але коли вона приїхала, він помер.

Свідок
ОСОБА_18, допитаний в судовому засіданні, показав, що 22 червня 2002 року він,
як випускник середньої школи № 17 м. Чернігова разом зі своїми однокласниками,
знаходився на Пагорбі Слави. Він був очевидцем бійки, бачив, як ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_2били ОСОБА_11.

Свідок
ОСОБА_19 пояснив суду, що 22 червня 2002 року він, будучи працівником міліції,
ніс службу по охороні громадського порядку на Пагорбі Слави в м. Чернігові. Як
розпочалась бійка, в якій загинув ОСОБА_11, він не бачив. Але, затримуючи її
учасників, він спробував догнати одного з них, одягнутого в червону сорочку,
який в руках тримав палку. В судовому засіданні свідок упевнено заявив, що цим
чоловіком був підсудний ОСОБА_2, якого він іще раніше наглядно знав і
неодноразово бачив. ОСОБА_2 тримав в руках палку близько одного метра довжиною і викинув її,
коли тікав.

Також
свідок упевнено показав, що бачив з деякої відстані бійку, в якій у всіх осіб - як нападників, так і тих, що
відбивалися, були палки і вони бились цими палками.

СвідокОСОБА_20 показала суду, що 22 червня 2002 року вранці
вона знаходилась на Пагорбі Слави в м. Чернігові, була запрошена на випускний
вечір. Коли вона хотіла викликати по
телефону таксі, до неї підійшло троє незнайомих хлопців, запросили проїхати з
ними. Вона відмовила, один з них взяв її за руку, вона вирвалась і більше з ним
не розмовляла. Недалеко він них знаходився ОСОБА_10, який підійшов до цих
хлопців, про щось з ними розмовляв. Через кілька хвилин почалася бійка. Свідок
показала, що ніякої допомоги від ОСОБА_3 вона не потребувала.

Її
показання збігаються з її ж показаннями на досудовому слідстві (т.1 а.с. 56), з
яких слідує, що до свідка звертався ОСОБА_11, а його супутники з нею не розмовляли.

Свідок
ОСОБА_21 показав суду, що був присутній в якості випускника середньої школи №
17 м. Чернігова, на Пагорбі Слави. Бачив, як розпочиналась бійка - випускники
школи після того, як ОСОБА_3 розбили ніс, побігли розбиратись з його
кривдниками. Свідок, згідно його показань, не брав участі в побитті ОСОБА_11,
але бачив, що йому наносили удари: ОСОБА_1 - в обличчя, ОСОБА_2- ногами по
ногах, ОСОБА_2 - також два удари лежачому ОСОБА_11. Також свідок показав, що бачив в руках
уОСОБА_1 палку вже після того, як ОСОБА_11 лежав на землі.

Його
показання, досліджені в судовому засіданні, свідчать, що під час очної ставки з
ОСОБА_2 14 вересня 2002 року, ОСОБА_21
дав упевнені показання щодо обставин заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень
ОСОБА_2 і ОСОБА_1м. Зокрема, він показав, що бачив, як ОСОБА_2 ударив ОСОБА_11
ногою, коли той напівлежав на землі, попав йому в потилицю. А ОСОБА_1 через
місяць після бійки, розповів ОСОБА_21 що вдарив
ОСОБА_11 палкою, яку відібрав у нього. (т.2 а.с. 106-107).

Свідок
ОСОБА_22 показав суду, що 22 червня 2002 року він разом зОСОБА_11 та ОСОБА_13
були на дискотеці, після чого вирішили приїхати на Пагорб Слави, де гуляли
випускники шкіл. Там у ОСОБА_11 виник якийсь конфлікт з одним з випускників.
Цей випускник побіг зі словами, що зараз усім буде погано і привів з собою
натовп хлопців, які явно мали намір напасти на ОСОБА_12,ОСОБА_13 та ОСОБА_11.
Останні, взявши палки, стали відмахуватись ними. Свідок пояснив, що він не зміг
нанести нікому ударів, його також ніхто не зміг ударити. Під час бійки
хлопці, які нападали, також почали відламувати гілки дерев, щоб використати
їх у бійці.ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вдалося втекти, а ОСОБА_11 лишився на Пагорбі
Слави.

Свідок
підтвердив свої показання на досудовому слідстві, що під час конфлікту ОСОБА_11
ударив головою ОСОБА_3 в обличчя. (т.2 а.с. 89).

Свідок
ОСОБА_13 дав показання суду, що 22 червня 2002 року вранці, разом з тОСОБА_11 ОСОБА_12, після відвідування
дискотеки, на власному автомобілі приїхав на Пагорб Слави в м. Чернігові, де
знаходились випускники шкіл. Там ОСОБА_11 запропонував одній з дівчат поїхати з
ними, але ОСОБА_13 заперечив, сказавши, що її нікуди садити в автомобіль. Після
цього у ОСОБА_11 з одним з випускників виник конфлікт, в ході якого цей
випускник привів з собою юрбу хлопців,
що явно мали намір напасти наОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12. З метою самозахисту,
вони утрьох підібрали палки, які лежали на землі і почали ними відмахуватись.
Свідок нікому ушкоджень не заподіяв і не отримав. Упевнено заявив в суді, що
ані він, ані його знайомі першими на випускників не нападали, а були змушені
відбиватись палками, щоб не зазнати побиття. Йому таОСОБА_12 вдалось утекти, а
ОСОБА_11 залишився на Пагорбі Слави.

Ці
показання свідків ОСОБА_12 таОСОБА_13
спростовують твердження ОСОБА_2а про те, що він піддався несподіваному
нападу з боку ОСОБА_11 і підтверджують
правильність пред'явленого йому звинувачення.

З
оголошених в судовому засіданні показань ОСОБА_10, допитати якого в судовому засіданні не вдалось, видно,
що 22 червня 2002 року вранці він, як випускник середньої шкоди № 17 м.
Чернігова, перебував на Пагорбі Слави. Там у нього виник конфлікт зОСОБА_11,
який ударив його і розбив ніс. Після цього ОСОБА_10 вирішив покликати на
допомогу однокласників. Він звернувся до них за допомогою і детально розповів
їм, хто і за яких обставин його побив. Усі вони, в тому числі особи - підсудні
по даній справі, уважно його слухали, а після цього вирішили піти і провчити
цих людей. Вони почали оточувати
хлопців, що прийшли на Пагорб Слави, з
двох боків, ті у свою чергу стали ламати гілки дерев, робити з них палки.
Процесу побиття ОСОБА_11 цей свідок не бачив. (т.1 а.с. 112, 131).

З
його власноручного пояснення, написаного після скоєння злочину, вбачається, що
підсудні побігли за ОСОБА_3 з метою
помститися за те, що його скривдили, що підтверджує наявність у них попередньої
змови на скоєння злочину. (т.1 а.с.32).

З
показань ОСОБА_10, даних в попередніх судових засіданнях вбачається, що після
того, як його ударив ОСОБА_11, він звернувся до
учнів своєї школи, розповів їм про цю подію, запропонував, що „треба
поговорити” з людьми, які його скривдили. У відповідь на це випускники спитали
„де вони” і побігли на місце, яке
показав їм ОСОБА_3.(т.3 а.с. 59, т.4 а.с. 289).

З
протоколу огляду місця події від 22 червня 2002 року, фототаблиць до нього (т.1
а.с. 4-16) та перегляду відеозаписи цієї слідчої дії в судовому засіданні,
додаткового огляду місця події та схем до нього від 12 травня 2002 року (т.1 а.с. 299-301), встановлено, що місцем
пригоди являється парк на Пагорбі Слави (Болдиній Горі) в м. Чернігові між
вулицями Л.Толстого та Г.Успенського, де
в 40 метрах від меморіалу Слави та 70 метрах від вулиці Толстого на траві
знайдено труп чоловічої статі з множинними ушкодженнями голови, тулуба,
кінцівок. Під правою ногою трупа знайдено палицю довжиною 75 см, за 6 метрів від трупа
знайдено два уламки палок довжиною 47 та 51 см. Місцевість навколо трупа
витолочена, слідів його переміщення не
виявлено.

З
висновків судово-медичної експертизи № 716 від 8 липня 2002 року видно, що
смерть ОСОБА_11 настала в результаті комбінованої черепно-мозкової травми та
закритої травми шийного відділу спинного мозку з крововиливами під м'яку
мозкову оболонку

Пошкодження
у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наявністю крововиливів в м'які
покрови голови , в м'яку мозкову оболонку та під речовину головного мозку
виникли, ймовірніше за все, при падінні ОСОБА_11 з висоти власного зросту при
наданні йому прискорення і удару потиличною частиною голови об предмет з
переважаючою поверхнею. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких
за ознакою небезпечності для життя.

Закрита
травма шиї з крововиливами у м'язи шиї, під тверду мозкову оболонку спинного
мозку, з переходом на стовбур головного мозку, виникли, ймовірніше за все, від
удару тупим предметом подовженої форми і відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.

Крім
того, на обличчі, тулубі та кінцівках ОСОБА_11 зафіксовані численні синці та
садна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Частина цих пошкоджень
могла бути заподіяна предметом подовженої форми. (т.1 а.с. 37-39).

З
висновків судово-медичної експертизи № 1719 від 3 липня 2002 року видно, що на
момент смерті ОСОБА_11 перебував в стані алкогольного сп'яніння (т.1 а.с. 43).

Висновки
цих експертиз щодо встановлених обставин були у повному обсязі підтверджені
висновком комісійної судово-медичної експертизи від 21 квітня 2005 року. Цим
висновком крім того встановлено, що як травма голови, так і травма шиї кожна
окремо могли призвести до смерті ОСОБА_11 В області шиї потерпілого виявлено
полосоподібний синець, який міг утворитися від дії предмету продовженої форми,
в тому числі й палки.

Після отримання травми голови потерпілий
міг втратити свідомість, але не виключена можливість протягом незначного
часу (кількох хвилин) виконання ним певних дій. Після отримання травми шиї
малоймовірною є здатність потерпілого виконувати активні дії. (т. 5 а.с. 64-74).

Висновками комплексної медико-криміналістичної експертизи №48 від 21 лютого
2007 року, проведеної по матеріалам кримінальної справи, встановлено наступне.

Підтверджено висновки попередніх експертиз про причини настання смерті
ОСОБА_11 унаслідок комбінованої травми: закритої черепно-мозкової травми та
травми в області шиї. Вона настала через кілька хвилин після заподіяння цих
тілесних ушкоджень, які віднесені до категорії тяжких. Після заподіяння цих
ушкоджень ОСОБА_11 не міг чинити
активних дій.

Крім того, на трупі ОСОБА_11 були зафіксовані численні синці й садна які
могли утворитись від дії різних предметів, у тому числі від дії взутих ніг та
палок.

Висновками
експертизи спростовано показанняОСОБА_1, який стверджував, що ОСОБА_11 упав внаслідок того, що спотикнувся. Ці
тілесні ушкодження могли бути спричинені, коли потерпілий міг бути в різних
положеннях і усі вони, окрім закритої черепно-мозкової травми, не могли
утворитись від падіння ОСОБА_11 з висоти
власного зросту. (т.6 а.с. 145-162).

Законність
дій працівників міліції при проведенні оперативно-розшукових заходів та
розслідування справи перевірена прокуратурою м. Чернігова. Постановою від 14 березня 2003 р. встановлено
відсутність в діях працівників міліції складу злочину.

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності і те, що можливість здобуття нових доказів вичерпана,
суд доходить однозначного висновку, що саме
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 22 червня 2002 року скоїли умисне
убивство ОСОБА_11 за вказаних вище обставин.

Судом
установлено, що після того, як ОСОБА_10повідомив підсудним про
те, що його образили, останні, як це видно з показань самого ОСОБА_3,
вислухали його, вияснили, де знаходяться ці особи і побігли туди. Їхні дії були
узгодженими, направленими на заподіяння тілесних ушкоджень особам, про яких
говорив їм ОСОБА_10. Вони бігли двома групами, а зустрівши ОСОБА_11, ОСОБА_12
таОСОБА_13, одразу ж почали битися з ними.

Зазначене
прямо вказує на наявність попередньої змови між підсудними на заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та іншим особам.

Встановлено,
що жоден з підсудних не був знайомий зОСОБА_11 і ніколи його раніше не бачив,
до початку бійки ніхто з них не міг мати до нього ніяких претензій. Дії
підсудних щодо ОСОБА_11 супроводжувалися порушенням громадського порядку, адже
бійка відбулась в громадському місці, яке відвідує багато мешканців та гостей
м. Чернігова. Тому органами досудового слідства цілком обґрунтовано визначено
дії усіх підсудних, як скоєні з хуліганських мотивів. З таким висновком
погоджується суд.

Усі
підсудні одночасно й цілеспрямовано наносили удари ОСОБА_11, в тому числі в
життєво важливі частині його тіла. Їхні дії відзначалися організованістю,
цілеспрямованістю, досягненням єдиної мети і скоєні ці дії були одночасно та
швидко, протягом кількох хвилин. Вони наносили удари з силою, достатньою для
наслідків, які настали. Всього, згідно висновків судово-медичних експертиз,
підсудні нанесли ОСОБА_11 не менше 30
ударів в різні частині тіла. Частина тілесних ушкоджень, як це встановлено
висновками експертиз, являє собою полосоподібні синці і могла бути нанесена
палками. Про наявність палок в руках підсудних говорив в судовому засіданні
свідок ОСОБА_19 Ці дані спростовують показання підсудних про свою незначну участь в побитті ОСОБА_11 і
підтверджують висновки органів досудового слідства про активний характер такого
побиття підсудними.

Умисне
убивство може бути скоєне як з прямим, так і з непрямим умислом, коли винна
особа, не бажаючи смерті потерпілому, свідомо припускає її настання.

Суд
вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, кількості нанесених ударів та
їхньої локалізації, сили, з якої ці удари наносились, в тому числі у життєво
важливі органи, палкою, підсудні не могли не розуміти можливих наслідків своїх
дій, які настали у вигляді смерті ОСОБА_11 на місці бійки.

Суд
враховує положення п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7
лютого 2003 року „Про судову практику в справах про злочини проти життя та
здоров'я особи”, відповідно до якого відповідальність за скоєння умисного
убивства за попередньою змовою групою
осіб несуть і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була
заподіяна смерть потерпілому, але, будучи об'єднаними з іншими співвиконавцями
вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали
хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації
цього умислу.

За
вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що кваліфікація органами
досудового слідства дій усіх підсудних як умисне убивство за попередньою змовою
групою осіб, з хуліганських мотивів, є правильною і їхні дій слід кваліфікувати
за ст. 115 ч.2 п.7, 12 КК України.

Водночас
суд вважає, що не знайшло свого підтвердження скоєння умисного убивства
ОСОБА_11 з особливою жорстокістю. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 7 лютого 2003 року „Про судову практику в справах про злочини проти
життя та здоров'я особи”, умисне вбивство визнається вчиненим з особливою
жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що
завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних
ушкоджень, тортур, мордування, мучення), психічних чи моральних страждань, а також якщо воно було поєднане із
глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і
винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи
моральних страждань. Прямих доказів особливої жорстокості суду надано не було,
тому п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України підлягає виключенню з обвинувачення усіх
підсудних.

Вирішуючи
питання про призначення покарання, суд виходить з наступного.

По
справі встановлено низку обставин, які
пом'якшують покарання усіх підсудних.

Так,ОСОБА_1
таОСОБА_3 скоїли злочин в неповнолітньому віці.

Під
час досудового розслідування ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3 було повністю
відшкодовано матеріальні збитки, заподіяні потерпілій, про що вона сама дала
пояснення в судовому засіданні.

На
момент скоєння злочину жоден з підсудних не мав судимості, усі вони позитивно
характеризувались.

На
протязі усього часу розгляду даної кримінальної справи (з 2002 року), підсудні,
перебуваючи на волі, не ухилились від слідства й суду, що у певній мірі
позитивно їх характеризує.

При
розгляді даної кримінальної справи було досліджено матеріали кримінальної
справи № 25/25389, закритої за фактом смерті особи. З постанови про її закриття
випливає, що органами досудового слідства у певній мірі встановлено
неправомірну поведінку самого ОСОБА_11 відносно ОСОБА_10, яка й стала причиною
бійки, в якій сам же ОСОБА_11 загинув. Докази, досліджені до даній кримінальній
справі, також свідчать про це. На думку суду, ця обставина також може бути
врахована як така, що пом'якшує покарання.

Суд
не вважає алкогольне сп'яніння усіх засуджених обставиною, яка обтяжує
покарання, оскільки, як встановлено матеріалами справи, вони не страждають
алкоголізмом і не потребують лікування від нього, злочин скоєно ними не у
зв'язку зі зловживанням алкогольними напоями, усі підсудні крім ОСОБА_4, вжили
незначну кількість спиртного, а стан їхнього сп'яніння під час злочину нічим, окрім їхнього визнання, не доведений.

Наведені
вище обставини враховуються судом як такі, що пом'якшують покарання і суттєво
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, а тому вони дають підставу суду застосувати відносно усіх підсудних
ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі.

Застосовуючи
принцип індивідуалізації покарання, суд наголошує, що підсуднийОСОБА_3 брав дещо меншу участь в побитті ОСОБА_11,
тому покарання йому має бути меншим, ніж іншим підсудним.

Щодо
цивільного позову потерпілої, то він підлягає задоволенню в частині відшкодування
моральної шкоди, як сама вона уточнила в судовому засіданні, в розмірі 50000
грн., оскільки унаслідок злочину загинув її син у молодому віці і цим
потерпілій заподіяно моральні страждання.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 323-324 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_1
визнати винним в
скоєнні ним злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 7, 12 КК України і
призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у 8 (вісім) років
позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні ним злочину,
передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 7, 12 КК України і призначити йому покарання із
застосуванням ст. 69 КК України у 8 (вісім) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винним в
скоєнні ним злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 7, 12 КК України і
призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у 7 (сім) років
позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним в
скоєнні ним злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 7, 12 КК України і
призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у 8 (вісім) років
позбавлення волі.

В
строк покарання зарахувати час перебування засуджених під вартою:ОСОБА_1 з 22
по 24 червня 2002 р.; ОСОБА_2- з 22 по 25 червня 2002 р., ОСОБА_3 - з 22 по 23
червня 2002 р. ОСОБА_4 - 23 червня 2002 року.

Стягнути
на користь потерпілої ОСОБА_15 з засуджених: ОСОБА_1 - 15000 грн., ОСОБА_2 -
15000 грн., ОСОБА_3 - 10000 грн., ОСОБА_4 - 10000 грн.

Стягнути на користь держави за проведення експертиз по справі з
засуджених:ОСОБА_1 - 340 грн. 25 коп.,ОСОБА_2 - 225 грн., ОСОБА_3 - 190 грн.,
ОСОБА_4 - 190 грн.

Відеокасету з записом слідчих дій залишити при справі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили усім засудженим змінити з підписки про
невиїзд на взяття під варту і взяти їх
під варту в залі суду, з подальшим триманням під вартою в Чернігівському
СІЗО-31. Строк покарання рахувати з 14
листопада 2007 року.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду України протягом одного
місяця з моменту його проголошення, а
засудженими під вартою - в той же строк з моменту отримання ними копії вироку,
через апеляційний суд Чернігівської області.

Головуючий:

Суддя:

Народні засідателі: