Справа №295/2476/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000154 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Житомира, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, працюючого механізатором в ПОСП Колос в с. Нова Котельня, Андрушівського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - за ст. 407 ч. 3 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2014 року солдата ОСОБА_3 було призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію №303 від 17 березня 2014 року та в подальшому він був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ). Житомирська область, АДРЕСА_1 ,

Наказом № 3 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 26 березня 2014 року солдат ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та був призначений на посаду гранатометника аеромобільно-десантного взводу 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, він вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , без поважних причин тривалістю понад один місяць.

2 жовтня 2014 року близько 8 год. солдат ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, без дозволу відповідних командирів та без поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби, після чого проводив час на власний розсуд та до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , не повернувся,

Скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст.407 ч.3 КК України, як умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України визнав повністю та вказав, що дійсно він був призваний до лав ЗС України. Він перебував рядовим солдатом у військовій частині, польова пошта В НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 . В жовтні місяці 2014 року він самовільно залишив військову частину та поїхав додому в с. Нова Котельня, Андрушівського району до матері, де і перебував більше місяця.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечують всі учасники судового провадження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, які пом`якшують його покарання по справі є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Суд також враховує, що він раніше не судимий і раніше не вчиняв кримінальні правопорушення, вперше вчинив умисне кримінальне правопорушення, працює, характеризується за місцем проживання позитивно, а за місцем військової служби посередньо, має на утриманні матір похилого віку, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватої, вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі.

За ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1