Ухвала іменем україни 25 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_6,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 серпня 2014 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2014 року засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця с. Великий Раковець, Іршавського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, такого, що немає судимостей в силу ст. 89 КК України,

за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_2 у виді особистого зобов'язання змінено на тримання під вартою, взято його під варту негайно в залі суду.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів по провадженню.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 02 березня 2014 року приблизно о 05 годині, у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Пежо Партнер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі «Мукачево - Рогатин - Львів» в напрямку с. Вільхівка, Іршавського району, в темну пору доби, не забезпечив безпеку руху та грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.9 (а), 12.2, 12.3,13.1 допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_3, яка рухалась по правому краю проїзної частини дороги в попутному з автомобілем напрямку.

Порушення водієм ОСОБА_2 вказаних Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками дорожньо - транспортної пригоди, в результаті якої велосипедистка ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння черепа та основи черепа, розчалення речовини мозку, внаслідок яких вона померла.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 серпня 2014 року вирок суду змінено за апеляційними скаргами потерпілого, засудженого та його захисника.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього виконання обов'язків передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_2 звільнено з - під варти.

В іншій частині вирок районного суду залишений без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. На думку прокурора призначене апеляційним судом покарання у зв'язку з застосуванням до ОСОБА_2 вимог ст. 75 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, який на момент вчинення ДТП перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння. Стверджує, що апеляційний суд не в повній мірі врахував обставини скоєння злочину та наслідки які настали, смерть потерпілої у якої без батьківської опіки залишились двоє малолітніх дітей.

На касаційну скаргу потерпілий ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_2 подали заперечення в яких не погоджуються з доводами касаційної скарги, просять її не задовольняти, а ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, в касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки при обранні його виду та розміру судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок суду першої інстанції та приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України щодо ОСОБА_2 дійшов передчасного висновку про наявність достатніх підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України, для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням необхідно врахувати не тільки дані про особу засудженого та обставини, що пом'якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, а й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення.

Так, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання суд апеляційної інстанції послався на те, що він є молодий за віком, має постійне місце проживання, за яким виключно позитивно характеризується, скоєний злочин відноситься до злочинів, що вчинені з необережності, те, що потерпілий ОСОБА_4 просив суд апеляційної інстанції пом'якшити ОСОБА_2 призначене покарання, та стверджував, що вибачення засудженого вважає щирим.

Однак, висновки апеляційного суду є передчасними та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом в достатній мірі не враховано, що інкримінований ОСОБА_2 злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, вчинений у стані сильного алкогольного сп'яніння, наслідки які настали - смерть потерпілої у якої без батьківської опіки залишились двоє малолітніх дітей.

Наявність позитивних характеристик за місцем проживання та те, що ОСОБА_2 є особою молодого віку є обставинами, що характеризують засудженого, як особистість, та на думку колегії суддів, не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і не дають підстави вважати можливим його виправлення без відбування покарання.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність - ст. 75 КК України, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід врахувати наведене, та, з урахуванням усіх обставин, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Якщо за наслідками нового апеляційного розгляду буде доведено обвинувачення у тому ж обсязі то призначене ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м'яким.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 серпня 2014 року щодо засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_2 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_7 ОСОБА_6