Номер провадження: 1-кп/511/66/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калантаївка, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта середня, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
ВСТАНОВИВ:
14.08.2013 року близько 16.00 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, під`їхав до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , до свого знайомого ОСОБА_4 , якого на той час за місцем мешкання не було, про що йому стало відомо від брата останнього малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Далі ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля ВАЗ 2106 та поїхав в кінець вулиці Шевченко с.Калантаївка, де зупинився біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що скоїв зіткнення із бетонним стовпом, який лежав на землі поряд з вхідними воротами домоволодіння.
14.08.2013 року близько 16.30 годин малолітній ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , який стояв на вулиці, поряд із автомобілем ВАЗ 2106 та зробив останньому зауваження, на що ОСОБА_7 безпричинно, порушуючи громадський порядок у громадському місці, з особливою зухвалістю, почав застосовувати до малолітнього ОСОБА_4 фізичне насильство, в присутності сторонніх осіб, на протязі тривалого часу, яке виразилося в нанесенні одного удару головою в область обличчя ОСОБА_4 , після чого останній відштовхнув ОСОБА_7 від себе. Але у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за одяг, вони удвох впали в салон автомобіля, на місце водія, де ОСОБА_7 завдав ОСОБА_4 ще декілька ударів кулаком в обличчя та ще один головою також у обличчя. Після вказаних подій до вищевказаного автомобіля підбігла ОСОБА_8 та почала витягувати ОСОБА_4 з автомобіля, на що ОСОБА_7 завдав ОСОБА_4 третій удар головою у обличчя, внаслідок чого спричинив своїми навмисними діями потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, перелом кісток носа з синцем в області зовнішнього носа, які згідно висновку судово-медичного експерта №277 від 16.09.2013 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Далі, 14.08.2013 року, близько 16.45 годин ОСОБА_7 , продовжуючи чинити хуліганські дії, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, знов повернувся до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де мешкає малолітній ОСОБА_4 та тримаючи у руці металевий предмет, схожий на монтировку, в присутності сторонніх осіб, з явною неповагою до суспільства та особистою зухвалістю, зайшов на територію подвір`я даного домоволодіння, при цьому наближаючись до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 почав висловлювати на його адресу погрози вбивством та замахнувся на ОСОБА_4 вищевказаним предметом, але дії останнього були зупинені сторонніми особами.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України, що кваліфікується як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та цинізмом (хуліганство).
Свою вину у скоєнні даного злочину ОСОБА_7 не визнав та пояснив суду, що 14.08.2013 року в денний час він був удома в селі Калантаївка. Приблизно о 14.00 годині він взяв машину, що належить його сім`ї, і поїхав за адресою вказаною у обвинувальному акті до ОСОБА_10 , з яким підтримував дружні стосунки. Останнього дома не було. Обвинувачений поговорив із дівчиною друга - ОСОБА_11 , яка пригостила його чаєм. При цьому ніяких конфліктів із молодшим братом ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , який також знаходися вдома, у нього не було. Від`їжджаючи від цього будинку, обвинувачений забуксував. Оскільки нагрівся бензонасос, то він зупинився біля будинку на вулиці Шевченко, трохи далі від двору ОСОБА_14 , та попросив води. У цей час до нього підбіг ОСОБА_15 , став з ним лаятися, ображати, хотів затіяти драку. Обвинувачений відштовхнув ОСОБА_16 від себе і поїхав додому. Денис від поштовху не падав. Обвинувачений не визнає того, що був у нетверезому стані за кермом, а також того, що він вчиняв будь-які хуліганські дії відносно потерпілого ОСОБА_17 , погрожував тому вбивством та спричинив йому тілесні ушкодження, вказані у обвинуваченні, та не знає, де і за яких обставин потерпілий міг отримати тілесні ушкодження. 16.08.2013 року він бачив потепілого у селі, але ніяких тілесних ушкоджень у нього не замітив. У зв`язку з тим, що обвинувачений не визнає себе винуватим у скоєнні злочину, він повністю не визнає цивільний позов, зявлений у інтересах ОСОБА_17 та просить відмовити у його задоволенні.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, поясненнями потерпілого та свідків.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 , якому на час вчинення відносно нього злочину виповнилося 13 років, суду пояснив, що 14.08.2013 року близько 16.00 години він був вдома та збирався їхати до мами у місто. Разом з ним у нього вдома був друг ОСОБА_18 та дівчина старшого брата ОСОБА_8 . У цей час до їх дому під`їхала машина, з якої вийшов ОСОБА_19 , що перебував у нетверезому стані. ОСОБА_20 пригостила останнього чаєм. Обвинувачений попросив потерпілого завезти його додому, оскільки був п`яний. Потерпілий відмовив обвинуваченому, бо не вміє водити машину. Після чого обвинувачений сів в машину і різко тронувся з місця та ледь не збив молодшого шестирічного брата потерпілого. З-під коліс машини вилетів гравій і попав ОСОБА_21 в ногу. Обвинувачений проїхав недалеко, через два будинки зупинився, бо наїхав на стовп на вулиці. Потерпілий підійшов до обвинуваченого, який сидів у машині і зробив йому зауваження щодо його поведінки на дорозі. У відповідь на зауваження, ОСОБА_7 вийшов з машини і вдарив потерпілого головою у обличчя. Потерпілий від цього удару не падав і відштовхнув обвинуваченого. У цей час обвинувачений схопив потерпілого за футболку і потягнув за собою в машину. Потерпілий впав на обвинуваченого на переднє сидіння машини. Лежачи, обвинувачений вдарив потерпілого ще раз головою у обличчя, потім ще бив у голову кулаками і головою. Від ударів у потерпілого пішла носом кров, яка заляпала футболку та салон автомобіля. Цей інцидент бачила ОСОБА_22 та покликала ОСОБА_23 , яка прибігла та витягла потерпілого з салону машини і повела додому. ОСОБА_24 вийшов з машини та став просити вибачення, а згодом під`їхав знову до їх двору, вискочив з машини, взяв монтировку і почав бігати по двору з криками, що вб`є потерпілого. Той, сприйнявши загрозу, як реальну, дуже злякався. Сусідка ОСОБА_25 почала кричати на ОСОБА_26 а той, почувши її, поїхав з місця скоєння злочину. Всі свої дії обвинувачений супроводжував лайкою, голосно кричав. Потерпілий подзвонив матері та у міліцію. Працівники міліції приїхали на виклик за годину і відібрали заяву про скоєння злочину. А згодом приїхала мати обвинуваченого та питала, що накоїв її син та пообіцяла, що той приїде вибачитися за свою поведінку. Наступного дня потерпілий зняв побої та звернувся у лікарню, де йому надали допомогу, прописали лікування. Потерпілий деякий час лікувався у стаціонарі з приводу закритої черепно-мозкової травми, перелому носа, запаморочення у голові. Обвинувачений його не навідував, грошей на ліки не давав, а навпаки залякував свідків злочину та повідомляв усім, що уникне відповідальності за скоєне, тому що має зв`язки. Зараз потерпілий відчуває наслідки побиття, а саме: у нього підвищується тиск, постійно болить голова та насморк перейшов у хронічний. Просить обрати суворе покарання обвинуваченому, який не розкаявся у скоєному. Позов підтримує та просить його задовольнити.
Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Свідки обвинувачення, допитані у судовому засіданні, підтвердили обставини викладені у обвинувальному акті.
Так, свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_8 , будучи допитані у судовому засіданні підтвердили, що 14.08.2013 року після обіду, десь після 16.00 години ОСОБА_19 безпричинно побив малолітнього ОСОБА_34 , чим спричинив тому тілесні ушкодження, вказані у обвинуваченні. При цьому ОСОБА_24 був у нетверезому стані, нецензурно лаявся та погрожував ОСОБА_28 вбивством. Крім цього, неповнолітній свідок ОСОБА_35 , яка допитана судом у присутності її матері, суду підтвердила, що саме вона виносила ОСОБА_36 води на його прохання та особисто бачила, як обвинувачений бив потерпілого головою у обличчя на розбив йому носа. Вона покликала ОСОБА_23 , яка і забрала ОСОБА_28 додому та надала йому першу допомогу. ОСОБА_37 також пояснила, що обвинувачений забороняв їй іти до суду та давати свідчення проти нього, про що вона повідомила свою матір, яка мала намір звернутися із заявою до міліції. Свідок ОСОБА_20 повністю підтвердила обставини побиття ОСОБА_34 обвинуваченим, а також те, що вона особисто бачила, як останній бив ОСОБА_28 в салоні свого автомобіля, а також те, що ОСОБА_24 у нетверезому стані погрожував ОСОБА_28 вбивством та бігав по їх двору з металевим предметом і при цьому брутально лаявся.
Судом не встановлено, що свідки обвинувачення заінтересовані у справі, оскільки всі вони, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень і за відмову від давання свідчень, приведені судом до присяги, заперечували наявність у них конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_7 та членами його сім`ї. Їх пояснення у судовому засіданні послідовні та не суперечать іншим доказам, дослідженим судом. Наявність причин обмовляти обвинуваченого цими свідками, судом не встановлена.
Вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині підтверджується документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а саме: - протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 02.11.2014 року, в ході якого потерпілий в присутності свого законного представника, понятих, свідка ОСОБА_38 , показав як саме і куди наносив йому удари ОСОБА_7 14.08.2013 року (а.с.118-123, з фото таблицею а.с.124-135); - висновком експерта №277 від 16.09.2013 року (а.с.96-98), з якого вбачається, що у дитини ОСОБА_4 ,2000 р.н.(13 років), виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, перелом кісток носа з синцями в області зовнішнього носа, дані ушкодження спричинені у вказаний період часу 14.08.2013 року в результаті застосування тупого предмету, яким міг бути кулак або голова особи, яка наносила ушкодження; виявлені у ОСОБА_4 ушкодження, по судово-медичним критеріям не відносяться до небезпечних для життя, мають скороминучі наслідки тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня і по вказаному критерію кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (п.2.3.1., п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.).
Суд не знаходить підстав для виправдання ОСОБА_7 , а його свідчення суд оцінює критично, оскільки вони суперечать доказам, дослідженим судом, і розцінює ці свідчення, як захисну позицію обвинуваченого з метою уникнути відповідальності за скоєне.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.65-67 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та сімейне становище. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом визнаються: позитивні характеристики з місця проживання, те, що обвинувачений до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом визнаються вчинення злочину щодо малолітнього, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі пом`якшуючі та обтяжуючі вину обвинуваченого обставини, суд приходить до висновку, згідно ч.2 ст.65 КК України,, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, буде призначення йому покарання у вигляді обмеження волі, яке полягає у триманні обвинуваченого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці (ч.1 ст.61 КК України).
Речові докази до кримінального провадження не долучались.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не обирався.
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, ст.23, ст.1166, ст.1167 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 місяців з відбуванням покарання кримінально-виконавчій установі відкритого типу.
Речові докази до кримінального провадження не долучались
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_7 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Суддя: ОСОБА_1