Справа № 484/2561/14-к
Провадження № 1-кс/484/198/14
УХВАЛА

21.07.2014 року слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 року по кримінальному провадженню № 0002872 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362, ч. 2 ст. 190 КК України, слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області було винесено ухвалу про арешт майна - об`єкт нерухомості трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,6 кв.м. житловою площею 42,2 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
09.07.2014 р. ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, у якому просить скасувати арешт у зазначеному кримінальному провадженні з вищевказаної квартири, яка належить їй на праві приватної власності. У клопотанні зазначає, що зазначений арешт її майна накладений необґрунтовано виходячи з нижче вказаного.
В ухвалі суду від 26.06.2014 р. вказується, що органом досудового розслідування встановлено, що на даний час потерпілий ОСОБА_6 оспорює правомірність дій з опису, арешту і подальшої реалізації його майна, вважаючи, що такі дії є шахрайським заволодінням належним йому майном.
Однак слідчий СВ Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області майор міліції ОСОБА_7 ввів суд в оману, оскільки не надав суду доказів того, що потерпілий ОСОБА_6 оспорює правомірність дій з опису, арешту і подальшої реалізації його майна.
Натомість, відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.07.2011 року встановлено, що прилюдні торги з реалізації спірної квартири проведені відповідно до вимог законодавства, права та інтереси будь-яких осіб, в т.ч. малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних при цьому порушені не були. Даним рішенням ОСОБА_8 було відмовлено в задоволені його позову про визнання прилюдних торгів з продажу арештованої квартири недійсними. Ухвалою від 1 листопада 2011 року Апеляційного суду Миколаївської області вказане рішення залишено без змін.
Більше того судом першої інстанції також встановлено, що дії ОСОБА_8 направлені саме на перешкоджання виконання судового рішення та вчинені з метою ухилятися від взятих на себе зобов`язань за кредитним та іпотечними договорами.
Відповідно до пп. 2 ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна іншої особи повинно бути зазначено докази факту завдання шкоди.
Однак жодного доказу старший слідчий не наводить, чим порушує зазначену норму КПК України.
Крім того, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22.05.2014 року частково задоволено апеляційну скаргу ВДВС Первомайського МРУЮ та скаргу ОСОБА_8 до Відділу Державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не направлення, не повідомлення та не вручення йому постанови про відкриття виконавчого провадження; не повідомлення його про проведення виконавчих дій; не закриття виконавчого провадження в строк 6 місяців, а також про визнання неправомірним проведення виконавчих дій 16 червня, 2 липня, 20 липня, 21 жовтня, 1 грудня 2010 року, та передачу рухомого майна на реалізацію - залишити без розгляду.
Таким чином у громадянина ОСОБА_6 відсутні підстави стверджувати, що такі дії є шахрайським заволодінням належним йому майном.
Частина 2 статті 388 ЦК України гарантує особам, які купили майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації, а боржник ОСОБА_6 не є стороною в таких правовідносинах.
При винесенні ухвали ОСОБА_5 не була присутня та запрошена на розгляд клопотання про накладання арешту, тому отримала оскаржувану ухвалу лише 09.07.2014 року через свого представника за довіреністю. Просить клопотання задоволити.
Представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим.
Клопотання ОСОБА_5 узгоджується з положенням ст. 174 КПК України та підлягає задоволенню, накладений арешт на майно ОСОБА_5 слід скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задоволити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.06.2014 року, з трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9