Справа № 639/909/15-к
Провадження № 1-в/639/181/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ХВК-18 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові заяву адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Барвінкове Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженому, на час затримання офіційно не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пансіонат «Блакитна Затока», засудженого вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 листопада 2007 року за п. «г» ст.. 93 КК України (в редакції 1960 р.) до 15 років позбавлення волі.,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 листопада 2007 року ОСОБА_5 засуджений за п. «г» ст.. 93 КК України (в редакції 1960 р.) до 15 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обрахований з 18 червня 2007 р.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , в якій ставиться питання про зміну умов та порядку відбування покарання шляхом зміни рівня безпеки виправної колонії або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши прокурора та представника ХВК-18, які заперечували проти задоволення заяви, засудженого, який підтримав доводи заяви, дослідивши матеріали заяви та особову справу засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 відбуто менш ніж 2/3 призначеного йому вироком суду покарання, суд вважає, що підстав для застосування положень ст. 82 КК України немає.

Крім того, суд виходить із наступного.

Згідно з приписами ст. 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Як вбачається з вказаної норми Закону, питання зміни умов та порядку відбування покарання шляхом зміни рівня безпеки виправної колонії, на вирішенні якого наполягає адвокат, не належить до компетенції суду.

Відповідно до ст. 86 Кримінально-виконавчого Кодексу України, вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань. Такі за змістом положення містить і «Інструкція про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі», затверджена Наказом Міністерства юстиції Україні від 08.02.2012 № 222/5.

Згідно п.3.1 розділу ІІІ «Інструкції про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарань осіб, засуджених до позбавлення волі» зміна умов тримання засуджених шляхом їх переведення до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється Апеляційною комісією, за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником територіального органу ДПтС України та спостережною комісією. За результатами розгляду Апеляційною комісією ДПтС України видається відповідний дозвіл на переведення в межах регіону чи персональний наряд на переведення.

Згідно п.п.3 п.3 Положення про Апеляційну комісію Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі - завданням комісії є розгляд питань щодо переведення засуджених з однієї установи до іншої згідно з вимогами ч.2 ст. 93 та ст. ст. 100, 101, 147 КВК України. Рішення Апеляційної комісії можуть бути оскаржені Голові ДПтС України (п.10 Положення).

Крім того, ч. 3 ст. 100 КВК України визначено, що зміна умов тримання засудженого до позбавлення волі шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником управління (відділу) центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві та Київській області та спостережною комісією.

Крім того, як вбачається з протоколу засідання комісії від 14.01.2015 р. ХВК-18 з розгляду питання про переведення ОСОБА_5 до колонії мінімального рівня безпеки, у представленні матеріалів щодо зміни засудженому умов покарання було відмовлено.

З огляду на наведене, суд не вбачає наявності підстав для розгляду судом клопотання щодо зміни умов тримання засудженого, оскільки, діючим законодавством не передбачений розгляд такого питання судом в порядку КПК України.

Разом з тим, ОСОБА_5 у разі заявлення та відмови у задоволенні його клопотання центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань матиме право оскаржити дане рішення в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, користуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 58 ч. 2 КВК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а також заміну умов відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційному суді Харківської області впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1