Провадження № 1-кп/127/322/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2013 р. за № 80000768, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2012 р. біля 09.30 год. в дворі будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 знаходились працівники міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерської служби», які приїхали різати аварійне дерево. В цей час ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_6 , який працював водієм вищевказаного підприємства, та поцікавилась, на яких підставах зрізують дане дерево. Однак ОСОБА_6 на зауваження ОСОБА_5 відреагував агресивно та в подальшому між ними зав`язалась суперечка. Під час суперечки ОСОБА_6 умисно наніс один удар рукою в ліве плече ОСОБА_5 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1016 від 07.06.2013 р. у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою (синця) верхньої третини лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала обвинувачення в первинній його редакції, згідно з яким ОСОБА_6 обвинувачувався у спричиненні ОСОБА_5 тілесного ушкодження у вигляді часткового пошкодження правого литкового м`яза.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що 24.05.2012 р. він у складі аварійної групи отримав заяву про аварійне дерево і вони поїхали у двір по просп. Коцюбинського в м. Вінниці. Перед початком проведення робіт вони пов`язали стрічку, майстра з ними не було. Коли вони приступили до обрізання сухих гілок (на висоті біля 8 м від землі), він був змушений слідкувати за роботою лісорубів, не покидаючи свого місця за пультом. Потім він побачив двох жінок, які почали кричати. Спочатку вказані жінки стояли за огорожею, а потім ОСОБА_7 зайшла за стрічку і почала вимагати документи. Вони намагались пояснити, що на аварійні дерева документи оформляються після закінчення робіт з розчистки. Після цього ОСОБА_7 вчепилась за автомобіль, скрутила дзеркало і намагалась відчинити кабіну. Він спустився з платформи і за руку вивів ОСОБА_7 за огорожу. Інша жінка за огорожу не заходила.

Він з ОСОБА_7 говорив спокійно, тримаючи її за руку та плече. Вважає, що він не міг спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта, оскільки він просто взяв її за руку, а не бив і не штовхав. Також вважає, що від його дій синяк у ОСОБА_7 утворитись не міг.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що 24.05.2012 р. біля 09.30 год. вона з вікна кухні побачила кран, за допомогою якого невідомі чоловіки почали різати дерево. Біля машини вона також побачила людей. Вона вийшла з квартири, підійшла до машини, біля якої були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які сварились і ОСОБА_9 відштовхнув від себе ОСОБА_10 . Вона попросила їх заспокоїтись і показати дозвіл на зрізку дерева, після чого обвинувачений почав кричати до неї, відштовхуючи їх. В цей час до них підійшла ОСОБА_11 , однак обвинувачений їх не слухав і лаявся до них. Після цього ОСОБА_9 вдарив її кулаком в ліве плече, внаслідок чого вона впала на землю й відчула різкий біль в руці та нозі. Вона пішла до квартири та викликала міліцію.

Вона вийшла на вулицю на галас, а у зв`язку з чим виник конфлікт повідомити не може. Їм не пояснили, чому приїхали до їхнього двору і чи була підстава різати дерево.

З іншими робітниками вона не спілкувалась, оскільки вони були підняті у коробі над землею.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засідання пояснила, що в дворі будинку, де вона проживає, росте дерево. Вигулюючи собаку, вона побачила, що невідомі чоловіки збираються його пиляти і вона запитала у них, чи є в них дозвіл на спилювання дерева, на що водій автомобіля обвинувачений почав до неї лаятись. Після цього вона перейшла за стрічку і сказала, що нікуди не піде, поки їй не покажуть дозвіл на спилювання дерева. Водій продовжував лаятись та почав її смикати. В цей час до них підійшла потерпіла, запита, що трапилось і обвинувачений переключився на неї. Вона звернулась до хлопців і відволіклась, після чого почула зойк і побачила, що потерпіла падала. замість того, щоб допомогти потерпілій підвестись, обвинувачений відкинув її взуття. Відстань між обвинуваченим та потерпілою складала біля 2-3 м. Удару вона не бачила, оскільки відволіклась. ОСОБА_7 за червону стрічку не заходила, обвинувачений також. Вона зайшла за стрічку, щоб показати хлопцях суху гілку.

Зі слів потерпілої вона знає, що обвинувачений вдарив її у ліве плече, але удару вона не бачила, оскільки в цей момент відвернулась.

Вона не пам`ятає, чи підходила потерпіла до автомобіля.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона та ОСОБА_7 сусіди. 24.05.2012 р. вона поспішала до лікаря, але коли вона дійшла до середини двора, вона побачила ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , до яких сварився обвинувачений. Коли вона підійшла до них, вона побачила машину з люлькою, а за червону стрічку зайшла ОСОБА_8 й обвинувачений її виштовхував. Коли вона запитала, що сталось, обвинувачений почав до неї лаятись. Подальший перебіг подій вона не бачила, оскільки поспішала до лікаря, але вона попросила, щоб ОСОБА_8 та ОСОБА_7 попросили надати документи, на підставі яких спилювали дерево. Відійшовши від місця конфлікту, вона почула шум і коли розвернулась, побачила, як летів тапок. Вона не бачила, як ОСОБА_9 штовхав чи бив ОСОБА_14 .

Вважає, що ОСОБА_9 правильно зробив ОСОБА_8 зауваження стосовно того, що вона зайшла за стрічку, але форма такого зауваження була грубою. Вона бачила, як ОСОБА_9 намагався виштовхати ОСОБА_8 за межі стрічки. ОСОБА_7 за стрічку не заходила.

Після конфлікту вона потерпілу не бачила, а побачила її приблизно за день-два: потерпіла шкандибала та скаржилась на біль в руці та нозі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 24.05.2012 р. він був вдома. Спочатку він почув роботу бензопили, а потім шум сварки: жінки відстоювали дерево, а чоловік грубо лаявся до них. Він не бачив, хто саме пиляв дерево, оскільки не було оглядовості, він лише чув сварку та лайку.

Потім чоловік вдарив потерпілу двома руками, внаслідок чого вона впала і в неї з ніг злетіло взуття. До нього прийшли товариші й він пішов з ними, за подальшим перебігом конфлікту він не слідкував. На час нанесення удару обвинувачений та потерпіла стояли навпроти один одного. Удар був нанесений в область плечей та грудей.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він раніше працював разом з обвинуваченим. 24.05.2012 р. вони приїхали до будинку (адресу не пам`ятає), виставились і почали різати гілки дерева. Знизу виник шум і жінка зайшла за огорожу (стрічку), а обвинувачений намагався вигнати її за межі огорожі. Деталі він повідомити не може, оскільки був на висоті. Обвинувачений виводив жінку за руку, але точніше він сказати не може.

Слів сварки він не чув, штовханини не бачив, він бачив, як ОСОБА_9 взяв жінку за руку та намагався вивести її за межі огорожі. Потім посходились інші сусіди, а чи продовжувався конфлікт він сказати не може.

На час виникнення конфлікту ОСОБА_9 був на платформі, з якої здійснюється керування люлькою. Потім ОСОБА_17 спустився з платформи, але як він це робив він не бачив.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає, які події відбувались 24.05.2012 р. Був якийсь конфлікт, коли вони намагались різати дерево: обвинувачений посварився з жінкою, а подробиці сварки він не пам`ятає.

Перед початком робіт вони огородили територію, а жінка зайшла за огорожу, деталі повідомити не може, оскільки він з напарником був на висоті. Крім того, у них працювала пилка і було дуже шумно, тому він не може сказати, чи була лайка. Чи наносили удари комусь з присутніх знизу він сказати не може. Він пам`ятає, що потерпіла підходила до кабіни автомобіля, а що саме відбувалось сказати не може.

Допитаний в судовому засідання в якості спеціаліста експерт ОСОБА_19 повідомив, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , згідно з наданим йому для огляду висновком судово-медичної експертизи: пошкодження правого литкового м`яза та забій верхньої третини лівого плеча) мають однакову ступінь тяжкості, тобто і одне й інше є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

· висновок експерта № 1016 від 18.06.2013 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 при судово-медичному обстеженні 25.05.2012 р. та під час амбулаторного лікування з 24 по 31 травня 2012 року біли виявлені тілесні ушкодження часткове пошкодження правого литкового м`яза, забій (синець) верхньої третини лівого плеча, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо, 24.05.2012 р.; характер і локалізація виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не суперечить обставинам, вказаним у протоколі допиту ОСОБА_5 («наніс мені тілесні ушкодження, а саме рукою в ліве плече, я відразу впала на землю»); у протоколі допиту ОСОБА_6 не відображено обставин можливого отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

· протокол проведення слідчого експерименту від 03.06.2014 р. з потерпілою ОСОБА_5 , згідно з яким ОСОБА_20 повідомила та показала на місці обставини виникнення конфлікту з ОСОБА_6 та подальший його перебіг, а також про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт спричинення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень. Так, в судовому засіданні факт наявності конфлікту між потерпілою та обвинуваченим був підтверджений показаннями обвинуваченого, потерпілої та допитаних в судовому засіданні свідків. Обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що при виконанні робіт з розчищення аварійного дерева потерпіла намагалась вчинити бійку та скрутила дзеркало автомобіля та намагалась відчинити двері до кабіни, після чого він спустився з платформи і за руку вивів потерпілу за огорожу, тримаючи її за плече.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений в ході конфлікту, що виник між ними, вдарив її кулаком в ліве плече, внаслідок чого вона впала на землю й відчула різкий біль в руці та нозі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що коли вона в ході конфлікту з обвинуваченим відволіклась і відвернулась, вона почула зойк потерпілої, а коли повернулась в її сторону, побачила, що та падала. Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що обставин спричинення потерпілій тілесних ушкоджень не бачила, однак зазначила, що почувши зойк, вона повернулась і побачила, як летіло взуття потерпілої. Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомив, що почув шум сварки, а потім побачив, як чоловік двома руками вдарив потерпілу, внаслідок чого та впала і в неї з ніг злетіло взуття.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснили, що про обставини сварки вони нічого повідомити не можуть, оскільки перебували на висоті біля дерева. При цьому свідок ОСОБА_16 зазначив, що бачив, як обвинувачений намагався за руку вивести жінку за межі стрічки.

Вищевказані обставини також були підтверджені потерпілою в ході проведення з нею слідчого експерименту.

Крім того, суд враховує, що зі змісту висновку проведеної судово-медичної експертизи випливає, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді часткового пошкодження правого литкового м`яза, забій (синець) верхньої третини лівого плеча, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також з вказаного висновку випливає, що характер і локалізація виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не суперечить обставинам, вказаним ОСОБА_5 («наніс мені тілесні ушкодження, а саме рукою в ліве плече, я відразу впала на землю»).

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого суд приймає до уваги, що зі змісту ч. 2 ст. 125 КК України випливає, що відповідальність за вчинення вказаного злочину настає у разі спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 було нанесено удар кулаком в ліве плече потерпілої, внаслідок якого у потерпілої виникло легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Суд враховує ту обставину, що в судовому засіданні було встановлено наявність у діях ОСОБА_6 умислу на спричинення ОСОБА_5 тілесного ушкодження шляхом нанесення відповідного удару. Разом з тим, суд приймає до уваги, що у ОСОБА_5 було виявлено і часткове пошкодження правого литкового м`яза. Відомостей, які б свідчили про вчинення обвинуваченим будь-якого фізичного впливу в дану ділянку тіла потерпілої в судовому засіданні встановлено не було. З пояснень спеціаліста ОСОБА_19 випливає, що з висновку проведеної судово-медичної експертизи та картки хворого ОСОБА_5 випливає, що вказане тілесне ушкодження у потерпілої виникло внаслідок падіння. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_6 , наносячи потерпілій удар, не передбачав настання шкідливих наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, тому дії обвинуваченого в цій частині характеризуються як заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я через необережність. Зі змісту ч. 2 ст. 125 КК України випливає, як вже зазначалось, що відповідальність за вчинення даного злочину настає лише у разі умисного заподіяння тілесних ушкоджень.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_6 охоплюються складом кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме в області плеча.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Однак, суд приймає до уваги, що за місцем попередньої роботи міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерської служби» обвинувачений характеризується негативно, у вчиненому не розкаявся, про що свідчить його поведінка в судовому засіданні.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілого щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, згідно з яким вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь 473,26 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 24.05.2012 р. нею було здійснене лікування від отриманого ушкодження здоров`я й на лікування нею витрачено 473,26 грн. Крім того, у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень вона зазнала і моральних страждань, оскільки не могла без щоденної сторонньої допомоги зачесатись та одягнутись через чутливість та обмеженість рухів у лівому плечовому суглобі. Також зазначила, що нанесення тілесних ушкоджень спричинило їй і психологічну травму, що проявляється у втраті довіри до оточуючих людей, у приниженні й зневазі її, як людини похилого віку. На фоні емоційних та моральних страждань від отриманих тілесних ушкоджень через безпорадний стан вона з 27.08.2012 р. по 19.09.2012 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в Хмільницькій обласній фізіотерапевтичній лікарні з приводу отриманих нею тілесних ушкоджень.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпіла зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підтвердження заявлених позовних вимог потерпілою надано копію чеків, виписки з історії хвороби та медичну картку. З наданих потерпілою копій квитанцій та чеків випливає, що нею на лікування, зокрема, суглобів було витрачено 473,26 грн. Згідно з пред`явленим ОСОБА_6 обвинуваченням останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто спричиненні потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зі змісту вказаної правової норми випливає, що даний вид злочину характеризується наявністю прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень. Як було встановлено в судовому засіданні тілесні ушкодження у вигляді забою (синця) верхньої третини лівого плеча виникли внаслідок нанесення ОСОБА_6 удару. Тобто спричинення обвинуваченим даного тілесного ушкодження потерпілій було доведено в судовому засіданні. Посилання потерпілої на утворення тілесного ушкодження у вигляді часткового пошкодження правого литкового м`яза, як на підставу для задоволення позовних вимог в цій частині суд до уваги не приймає. Так, в судовому засіданні було встановлено, що виникнення даного тілесного ушкодження у потерпілої виникло не внаслідок прямого нанесення обвинуваченим удару, а внаслідок її падіння, а тому не охоплюється складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з чим представник державного обвинувачення від підтримання обвинувачення в цій частині відмовився в судовому засіданні. Інших достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв`язку між кримінально-караними діями ОСОБА_6 та отриманими ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями у вигляді часткового пошкодження правого литкового м`яза суду надано не було.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Зі змісту ч. 2 ст. 127 та ч. 1 ст. 128 КПК України випливає, що відшкодуванню у кримінальному провадженні підлягає шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.
Таким чином, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні було підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, внаслідок якого у потерпілої ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою (синця) верхньої третини лівого плеча, потерпілою надано копії документів на підтвердження лікування часткового пошкодження правого литкового м`яза, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування майнової шкоди відсутні.
Зі змісту роз`яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд приймає до уваги, що потерпілою не мотивовано, з чого вона виходила, оцінюючи завдану їй моральну шкоду в межах 10 тис. грн. Однак, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості. Крім того, суд приймає до уваги, що внаслідок конфлікту, що виник між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , остання отримала тілесні ушкодження у зв`язку з чим проходила тривале лікування. Таким чином, суд вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: