АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/171/15 Справа № 705/6075/14-к Категорія: ст.286 ч.2 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів секретар судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Донецьк, зареєстрований:

АДРЕСА_1 , проживає:

АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_8 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 11760,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 983,84 грн.

Вирішені питання про речові докази.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 20 червня 2014 року близько 20 години 40 хвилин в місті Умань Черкаської області, керуючи мопедом Ноndа Dіо без державного номерного знаку та рухаючись по вулиці Жовтнева від центру вказаного населеного пункту у напрямку до залізничного вокзалу, в порушення вимог п.п. 2.3 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді автомобіля ВАЗ-212140 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду у попутному напрямку та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, що розташований поблизу будинку № 49, щоб надати перевагу в русі пішоходам, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки свого транспортного засобу та допустив наїзд на задню частину стоячого автомобіля ВАЗ-212140 д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда Ноndа Dіо без державного номерного знаку потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 285 від 17.09.2014 року причиною смерті потерпілого ОСОБА_11 є закрита черепно-мозкова травма з ушкодженням кісток основи та склепіння черепа з крововиливом під м`які мозкові оболонки та забоєм розміченням головного мозку.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить вирок скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки

Вважає, що за обставин події, з урахуванням суспільної небезпеки правопорушення та наслідків дорожньо-транспортної пригоди застосування ст.75 КК України є недоцільним та недопустимим. Суд хоча і визначив перебування особи у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу обставину, однак належної оцінки їй не дав і обґрунтував своє незаконне рішення тим, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітніх дітей та вважається несудимим в силу ст. 89 КК України. Крім того, останній не працює, а тому фактично не являється годувальником дітей та має схильність до вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_8 , усвідомлюючи свій фізіологічний стан, діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, скористався транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв, піддаючи тим самим ризику, як своє, так і життя й здоров`я інших осіб, у результаті чого і настав тяжкий наслідок смерть людини. Наведене, на думку прокурора, ставить під сумнів позитивні характеристики обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, при встановлених у вироку обставинах, підтверджений наданими та перевіреними в порядку ч.3 ст. 349 КПК України доказами. Його дії вірно кваліфіковано за ст.286 ч.2 КК України.

Ці висновки не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання, а саме застосування ст.75 КК України, тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення та даним про його особу, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення обвинуваченим покарання, із застосуванням ст.75 КК України, суд в повній мірі дотримався вимог зазначених законів.

Зокрема, враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, є несудимим в силу ст.89 КК України, має на утриманні двох малолітніх дітей, заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Потерпіла ОСОБА_12 при розгляді справи не ставила питання про позбавлення волі обвинуваченого і вирок не оскаржила.

Крім того, скасування вироку внаслідок м`якості та неправильного застосування кримінального закону і постановлення нового вироку з більш суворим покаранням допускається за умови повторного дослідження обставин кримінального провадження в цій частині, іншій оцінці апеляційним судом обставин справи, особи винного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України обов`язок суду апеляційної інстанції повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, якщо про це надійшло клопотання учасників судового провадження. Також повторно досліджувати докази апеляційний суд може лише у випадку, якщо про це заявлено клопотання учасниками судового провадження.

Зазначених клопотань від учасників судового провадження до апеляційного суду не надійшло.

Висновки суду в частині призначення покарання виходить із матеріалів справи та доказів, як їм дав оцінку суд першої інстанції.

Виходячи із засад об`єктивності, неупередженості, безсторонності, змагальності кримінального провадження апеляційний суд позбавлений можливості за власною ініціативою досліджувати обставини кримінального провадження та давати їм іншу оцінку.

Підстав для скасування вироку, про що просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Донецьк, зареєстрований:

АДРЕСА_1 , проживає:

АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_8 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 11760,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 983,84 грн.

Вирішені питання про речові докази.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 20 червня 2014 року близько 20 години 40 хвилин в місті Умань Черкаської області, керуючи мопедом Ноndа Dіо без державного номерного знаку та рухаючись по вулиці Жовтнева від центру вказаного населеного пункту у напрямку до залізничного вокзалу, в порушення вимог п.п. 2.3 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді автомобіля ВАЗ-212140 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду у попутному напрямку та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, що розташований поблизу будинку № 49, щоб надати перевагу в русі пішоходам, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки свого транспортного засобу та допустив наїзд на задню частину стоячого автомобіля ВАЗ-212140 д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда Ноndа Dіо без державного номерного знаку потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 285 від 17.09.2014 року причиною смерті потерпілого ОСОБА_11 є закрита черепно-мозкова травма з ушкодженням кісток основи та склепіння черепа з крововиливом під м`які мозкові оболонки та забоєм розміченням головного мозку.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить вирок скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки

Вважає, що за обставин події, з урахуванням суспільної небезпеки правопорушення та наслідків дорожньо-транспортної пригоди застосування ст.75 КК України є недоцільним та недопустимим. Суд хоча і визначив перебування особи у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу обставину, однак належної оцінки їй не дав і обґрунтував своє незаконне рішення тим, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітніх дітей та вважається несудимим в силу ст. 89 КК України. Крім того, останній не працює, а тому фактично не являється годувальником дітей та має схильність до вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_8 , усвідомлюючи свій фізіологічний стан, діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховуючи на їх відвернення, скористався транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв, піддаючи тим самим ризику, як своє, так і життя й здоров`я інших осіб, у результаті чого і настав тяжкий наслідок смерть людини. Наведене, на думку прокурора, ставить під сумнів позитивні характеристики обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, при встановлених у вироку обставинах, підтверджений наданими та перевіреними в порядку ч.3 ст. 349 КПК України доказами. Його дії вірно кваліфіковано за ст.286 ч.2 КК України.

Ці висновки не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання, а саме застосування ст.75 КК України, тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення та даним про його особу, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення обвинуваченим покарання, із застосуванням ст.75 КК України, суд в повній мірі дотримався вимог зазначених законів.

Зокрема, враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, є несудимим в силу ст.89 КК України, має на утриманні двох малолітніх дітей, заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Потерпіла ОСОБА_12 при розгляді справи не ставила питання про позбавлення волі обвинуваченого і вирок не оскаржила.

Крім того, скасування вироку внаслідок м`якості та неправильного застосування кримінального закону і постановлення нового вироку з більш суворим покаранням допускається за умови повторного дослідження обставин кримінального провадження в цій частині, іншій оцінці апеляційним судом обставин справи, особи винного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України обов`язок суду апеляційної інстанції повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, якщо про це надійшло клопотання учасників судового провадження. Також повторно досліджувати докази апеляційний суд може лише у випадку, якщо про це заявлено клопотання учасниками судового провадження.

Зазначених клопотань від учасників судового провадження до апеляційного суду не надійшло.

Висновки суду в частині призначення покарання виходить із матеріалів справи та доказів, як їм дав оцінку суд першої інстанції.

Виходячи із засад об`єктивності, неупередженості, безсторонності, змагальності кримінального провадження апеляційний суд позбавлений можливості за власною ініціативою досліджувати обставини кримінального провадження та давати їм іншу оцінку.

Підстав для скасування вироку, про що просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок суду та ухвала набирають законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом та можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :