Справа № 1-60/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2011

Іллінецький районний суд Вінницької області в скаладі:

Головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участі прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого-

по ст.122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 8 грудня 2010 року, близько 12 годин 00 хвилин, знаходячись в с. Жорнище по вулиці Шкільна Іллінецького району Вінницької області, поблизу житлового будинку №17, зустрів ОСОБА_2 та знаходячись з останнім в неприязнних відносинах, підійшов до нього і умисно наніс 3 удари правою рукою в область лівої частини обличчя від яких ОСОБА_2 впав на землю, та коли намагався піднятись з землі, то ОСОБА_1 наніс йому ще 3 удари лівою ногою в область нижньої частини обличчя від яких ОСОБА_2 знову впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_1 взяв в хащах деревяну полицю, яка там лежала та умисно наніс нею ще 2 удари по спині ОСОБА_2, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції нижньої щелепи, розривів на слизьовій оболонці правої щоки, в проекції 6 зуба нижньої щелепи з права, закритий перелом щелепи з обох боків, з права зі зміщенням відламків, синців навколо правого та лівого ока, в області правого передпліччя, поясничній області справа, в поясничній області зліва, в області правої та лівої сідниці, в області правого та лівого стегна, правої та лівої гомілки, в лівій та правій завушній областях, які згідно висновку експерта №341 від 21.12.2010 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий, понад 21 день розлад здоровя.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що він проживає в с. Жорнище по вулиці Карпатська19 Іллінецького району Вінницької області. Так, 8 грудня 2010 року біля 10 годин він проходив біля їдальні гуртожитку №1 ПАТ „Жорнище, де зустрівся з ОСОБА_3, який ремонтував автомобіль марки ВАЗ білого кольору та ОСОБА_4. ОСОБА_3 запитав у нього чи не бачив він ОСОБА_5, на що він йому відповів, що бачив ОСОБА_2 в будинку громадянки ОСОБА_6. Потім він ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сіли в автомобіль і поїхали до будинку Штефурюка. Коли вони приїхали до домогосподарства Штефурюк, то до них вийшов ОСОБА_2. Тоді ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_2 чому він розповсюджує неправдиві чутки про його минуле, але ОСОБА_7 відповів, що він нічого не розповсюджує і тоді вони всі четверо поїхали до їдальні ПАТ „Жорнище, де вони залишили автомобіль і всі пішли до будинку ОСОБА_8. По дорозі до будинку він запитав у ОСОБА_2 навіщо він в нього викрав металеву плиту, але ОСОБА_2 почав заперечувати факт викрадення у нього плити. Коли вони всі зайшли в будинок до ОСОБА_8 то ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_2 і в присутності ОСОБА_8 почав запитувати чи ображав ОСОБА_2 його. Потім вони четверо вийшли з будинку ОСОБА_8 і ОСОБА_3 знову почав запитувати у ОСОБА_2, чи дійсно він здійснював наклепи на нього, але ОСОБА_2 заперечував, тоді ОСОБА_3 наніс удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_2 від чого останній впав на землю. Коли ОСОБА_2 почав підводитись на ноги, то до нього підійшов він і наніс удар ногою в ліву частину обличчя. Після чого він почав наносити ОСОБА_2 удари ногою в область голови. Потім він взяв якусь деревяну палку довжиною біля одного метра та наніс ОСОБА_2 ще два удари по спині. Коли він закінчив бити ОСОБА_2 то викинув дану палицю куди саме не памятає. Він бив ОСОБА_2 за те, що останній постійно викрадає з його дому різні речі. Свою вину він визнає повністю та щиро кається у вчиненому та просить суд суворо його не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, відповідно до ч.3ст.299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім його вина у скоєні злочину підтверджується і іншими матеріалами справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні а саме: заявою потерпілого ОСОБА_2 (а.с.4), висновком судово-медичної експертизи №341 від 21.12.2010 року (а.с.28-29).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_7 доведена повністю, дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке що спричинило тривалий розлад здоровя.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставини, що обтяжують покарання в ході судового розгляду справи встановлені не були. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, в межах санкції статті ч.1ст.122 КК України у виді обмеження волі. Враховуючи обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті 122 КК України з застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік, що буде необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Підстав для зміни міри запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України суд,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні ним злочину, передбаченого ч. 1ст.122 КК України і призначити йому покарання по ст.122ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на один рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Іллінецький районний суд.

Суддя М.І. Мотрук