Справа № 1-75/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня
2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю: прокурора БЛАЖКА А.П., потерпілого і
цивільного позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця с. Каніж, Новомиргородського району
Кіровоградської області, громадянина України, українця, з базовою загальною
середньою освітою (9 класів), жонатого, який має на утриманні 2 малолітніх
дітей, 2002 р. н. та 2006 р. н., раніше несудимого, військовозобов'язаного, що
працює механізатором СФГ “Елема” і проживає по АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав
доведеним, що 22 березня 2008 р. близько 09 години ОСОБА_1., перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння та не маючи посвідчення на право керування
транспортним засобом, керуючи автомобілем “ЗАЗ-968” державний номерний знак
НОМЕР_1, що перебуває у володінні ОСОБА_3., та рухаючись по автошляху
Могутнє-Новомиргород на відстані близько 4 км від с. Каніж, Новомиргородського
району Кіровоградської області, на порушення вимог п. 12.1 ПДР України під час
виконання повороту ліворуч на заокругленій ділянці дороги не урахував дорожню
обстановку, а також особливості вантажу і стану транспортного засобу,
допустивши з'їзд з проїжджої частини та перекидання легковика, внаслідок чого
потерпілому ОСОБА_2. були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми: крововиливів правої тім'яно- скроневої області голови,
підапоневротичного крововиливу справа, переломів тім'яною та скроневої кісток
справа, забою головного мозку та крововиливів під тверду мозкову оболонку
справа і під мозкові оболонки зліва, що відносяться до категорії тяжких як
небезпечних для життя в момент заподіяння.

Висновки суду
про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на
доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного та інших документах.

Підсудний
ОСОБА_1. у судовому засіданні власну винуватість у скоєнні вище зазначеного
злочину визнав повністю і пояснив, що у обвинувальному висновку правильно
зазначені обставини його вчинення та заподіяні наслідки.

Суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині
вироку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти
цього не заперечують учасники судового розгляду. Тому суд обмежує перевірку та
дослідження доказів у справі допитом підсудного за правилами ч. 3 ст. 299 КПК
України.

Сукупність
вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що ОСОБА_1., керуючи автомобілем,
порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу,
що заподіяли потерпілому ОСОБА_2. тяжке тілесне ушкодження. Тому його дії
потрібно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що
потерпілийОСОБА_2. під час досудового слідства пред'явив позов про стягнення з
ОСОБА_1. 6.802,83 грн. матеріальних витрат та моральної шкоди (а. с. 54,
56-57).

У подальшому
потерпілий та цивільний позивачОСОБА_2. відмовився від позову, у тому числі у
судовому засіданні.

Наслідки такої
відмови, передбачені ст. 206 ЦПК України, йому роз'яснені.

Відмова від
позову приймається судом, оскільки не порушує охоронюваних законом прав сторін.

При призначенні
міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння ним тяжкого злочину,
а також особу ОСОБА_1., який раніше не засуджувався, за місцем постійного
проживання та роботи зарекомендував себе позитивно, має на утриманні 2
малолітніх дітей (а. с. 108, 111-118).

При призначенні
підсудному покарання обставинами, які його:

пом'якшують, суд
визнає: його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку (пп. 1,
2 ч. 1 ст. 66 КК України);

обтяжують, суд
визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КПК
України, п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14
“Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на транспорті”).

Ураховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку
про можливість виправлення підсудного ОСОБА_1. без відбування покарання.

Тому потрібно
прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням
відповідно до вимог ст. 75 КК України та
покласти на нього обов'язок: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

За правилами ст.
ст. 91, 93 КПК України суд повністю покладає судові витрати, пов'язані з
дослідженням речових доказів, на підсудного (а. с. 34, 42).

Керуючись ст.
ст. 205 п. 3, 206 ЦПК України, ст. ст. 81, 92-93, 321-324, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

За правилами ст.
75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим терміном 2 (два) роки.

Відповідно до
пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати засудженого повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набранням
вироком законної сили міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання - залишити без змін.

Закрити
провадження в цивільній справі за позовною заявою потерпілого і цивільного
позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про відшкодування шкоди у зв'язку з відмовою
заявника від позову та прийняття відмови судом.

Речові докази, після набрання вироком законної
сили: автомобіль “ЗАЗ-968” д/н НОМЕР_1, що перебуває у володінні ОСОБА_3., -
залишити зазначеному володільцеві; скло задньої стоп-фари, що зберігається у
Новомиргородському РВ УМВС, - знищити.

Повністю
покласти судові витрати, пов'язані з дослідженням речових доказів, на
засудженого і стягнути з ОСОБА_1. 525 (п'ятсот двадцять п'ять) гривень 84 коп.
на користь НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області.

Апеляція на
вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новомиргородський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО