У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_11,
суддів за участю прокурора ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 2 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 1 липня 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого 26.12.2012 року за ч. 1 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі статей 71 і 72 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 1 липня 2014 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 за таких обставин.

ОСОБА_6, 20 серпня 2012 року, приблизно о 20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в квартирі своєї співмешканки ОСОБА_8, що знаходиться на АДРЕСА_1, під час конфлікту з ОСОБА_7, на грунті ревнощів наніс йому удар кулаком в область голови, а він двічі вдарив ОСОБА_6 в обличчя, після повернувся до вхідних дверей, щоб вийти з квартири. ОСОБА_6, реалізуючи умисел, що раптово виник, викликаний особистими неприязними стосунками до потерпілого на грунті ревнощів, бажаючи позбавити його життя, взяв кухонний ніж, яким наніс ОСОБА_7 два удари в область спини. Після отриманих ударів потерпілий повернувся обличчям до ОСОБА_6, а той, реалізуючи свій умисел на позбавлення життя, наніс йому декілька ударів в область живота. Захищаючись від дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_7 прикрив живіт руками, в результаті чого деякі удари ножем прийшлися в тильну сторону зап'ястя його лівої руки. Діючи в межах необхідної оборони, потерпілий ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаками в обличчя, від яких той впав, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа та забійні рани обличчя, що потягли короткочасний розлад здоров'я. Після цього ОСОБА_7 вийшов з квартири, попередньо попросивши ОСОБА_8 викликати швидку медичну допомогу.

Внаслідок припинення ОСОБА_7 злочинних дій ОСОБА_6 та надання йому своєчасної медичної допомоги, ОСОБА_6 не вдалося довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани живота з пошкодженням третього сегмента печінки, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, непроникаюче колото-різане поранення в області лопатки зліва, колото-різане поранення лівої кісті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить судові рішенні щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на нове розслідування, посилаючись на те, що досудове слідство проведено неповно та з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, на що не звернули уваги суди першої та апеляційної інстанції. При цьому захисник вказує на те, що суд не дав належної оцінки суперечливим, на його думку, показанням свідка ОСОБА_8, дійшов до необгрунтованого висновку про те, що потерпілий ОСОБА_7 перебував в стані необхідної оборони. Також вказує на те, що досудовим слідством було порушено право засудженого на захист, оскільки з постановами про призначення судово-медичних експертиз за результатами відтворення обстановки і обставин події з його та потерпілого участю було ознайомлено одночасно з висновками цих експертиз. Також захисник вважає, що апеляційним судом були порушені вимоги ст. 377 КПК України 1960 року, бо в ухвалі не наведені докладні мотиви на спростування доводів апеляції засудженого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, висновки суду про винність засудженого ОСОБА_6 у закінченому замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 грунтуються на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, зокрема, показаннях потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших, даних протоколів огляду місця події та відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_6, висновках судово-медичних, судово-цитологічних, судово-імунологічних, амбулаторної судово-психіатричної експертиз, поясненнях судово-медичного експерта ОСОБА_10, а також показаннях самого ОСОБА_6 під час досудового та судового слідства, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Зокрема, з показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що коли він знаходився в квартирі колишньої співмешканки ОСОБА_8, ОСОБА_6 раптово наніс йому удар кулаком в область голови, у відповідь на що він, захищаючись, також наніс йому два удари по голові, після чого розвернувся до нього спиною з метою вийти з квартири. В цей час відчув укол в спину, а потім під лопатку. Повернувшись обличчям до ОСОБА_6, побачив у нього в руці ніж рожевого кольору, яким той почав наносити йому удари в живіт. Він став кричати, щоб той кинув ножа, намагаючись при цьому захистити живіт руками, однак ОСОБА_6 не реагував. Тому він, захищаючись від ОСОБА_6, почав наносити йому удари, від яких той впав на підлогу у ванній кімнаті, а він вийшов з квартири, попросивши ОСОБА_8 викликати швидку медичну допомогу.

Підстав для сумніву в правдивості показань потерпілого ОСОБА_7 у колегії суддів немає, оскільки вони об'єктивно узгоджуються з показаннями допитаного у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_10 та висновком судово-медичної експертизи № 2866-с від 13 вересня 2012 року, згідно якої у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани живота з пошкодженням третього сегмента печінки, непроникаюче колото-різане поранення в області лопатки зліва та колото-різане поранення лівої кісті. З урахуванням зазначених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що потерпілий перебував у стані необхідної оборони, що спростовує доводи захисника про відсутність у нього такого стану. Безпідставними колегія суддів вважає й доводи касаційної скарги захисника про суперечливість показань свідка ОСОБА_8, бо вони обґрунтуються припущеннями захисника про те, що вона мала бачити усі події, які відбувалися в її квартирі.

Разом із тим, аналіз матеріалів справи свідчить, що суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив зібрані у справі докази, правильно встановив фактичні обставини справи та вірно кваліфікував злочинні дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто кримінальний закон щодо засудженого застосував правильно.

Правильність збирання доказів та об'єктивність їх оцінки судом першої інстанції було перевірено апеляційним судом, який порушень кримінально-процесуального закону з боку органів досудового слідства та суду першої інстанції не встановив, а стосовно доводів апеляції засудженого навів відповідні мотиви їх необгрунтованості.

Перевіривши висновки апеляційного суду колегія суддів також вважає, що органами досудового слідства, судами першої і апеляційної інстанції істотних порушень кримінально-процесуального закону під час досудового слідства, судового та апеляційного розгляду справи не допущено, а усім доводам апеляції засудженого в ухвалі дано належну оцінку. Тому доводи захисника ОСОБА_5 про те, що апеляційним судом справу розглянуто з істотним порушенням кримінально-процесуального закону спростовуються висновками апеляційного суду, які грунтуються на матеріалах справи.

Покарання ОСОБА_6 судом призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу та обставин, що обтяжують покарання, зокрема рецидиву злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 1 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

С У Д Д І :

ОСОБА_16 ОСОБА_15 ОСОБА_13