Номер провадження 1-в/754/87/15
Справа № 754/3913/15-к
У Х В А Л А
Іменем України
27.03.2015

Місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника КВІ ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання (подання) органу виконання покарань про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку,

ВСТАНОВИВ :

2 лютого 2012 року Деснянський районний суд м.Києва засудив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 3 роки згідно ст.75 КК України і поклав на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

17 березня 2015 року до суду надійшло клопотання (подання) КВІ Деснянського району м.Києва про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, оскільки іспитовий строк закінчився, засуджений за період іспитового строку до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку не притягувався і новий злочин не вчинив, не виконав покладені обов`язки і не з`являвся на реєстрацію в КВІ без поважних причин, змінив місце проживання без повідомлення КВІ.

Клопотання (подання) розглянуто без участі засудженого з наступних підстав :

згідно ч.3 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень розділу VIII КПК України,

положення КПК України (статті 318-380 і розділ VIII) не ругулюють питання кримінального провадження, пов`язані з ухиленням особи, яка підлягає звільненню від покарання після закінчення іспитового строку, від участі в розгляді клопотання, а тому суд на підставі ч.6 ст.9 КПК України застосовує при розгляді даного клопотання загальні засади кримінального провадження, визначені в ч.1 ст.7 КПК України,

однією з загальних засад кримінального провадження, що передбачені п.15 ч.1 ст.7 КПК України, є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості,

розгляд клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, за участі засудженого є обов`язком для суду, але є правом для засудженого, а тому розгляд такого клопотання без особи, що підлягає звільненню від покарання після закінчення іспитового строку, не порушує загальних засад кримінального провадження, передбачених п.15 ч.1 ст.7 КПК України, оскільки у суду немає законних підстав і механізму для примусу такої особи скористатись наданим їй правом і взяти участь в розгляді клопотання,

ухилення засудженого від участі в розгляді клопотання не є підставою для повернення або відхилення клопотання,

заперечення засудженого проти звільнення від покарання по закінчення іспитового строку не тягне повернення або відхилення клопотання,

розгляд клопотання без участі засудженого не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і не тягне скасування судового рішення з цих підстав згідно положень ст.412 КПК України, оскільки відсутність засудженого не перешкоджає і не може перешкоджати суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення на підставі дослідження матеріалів особової справи засудженого і перевірки доводів клопотання,

визначений судом іспитовий строк закінчився.

Дослідивши додані до клопотання (подання) документи з особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання (подання) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно ч.2 ст.78 КК України суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З подання (клопотання) і матеріалів особової справи засудженого вбачається, що встановлений судом іспитовий строк закінчився, новий злочин він не вчинив, до адміністративної відповідальності за правопорушення не притягувався, не виконав покладені обов`язки.

ОСОБА_5 не з`являвся на реєстрацію неодноразово в 2012-2014 роках, в наступному причину неявки пояснював, зокрема, доглядом за хворою матір`ю за межами м.Києва і її смертю, але документів про поважну причину неявки не надав.

Тягар доведення поважності причини неявки на реєстрацію несе засуджений, але суд вважає, що в даному випадку ніщо не заважало КВІ самостійно перевірити повідомлену засудженим інформацію.

В період іспитового строку засуджений також сам неодноразово хворів, про що в справі є документальне підтвердження.

Далі засуджений продовжив реєструватись в КВІ і остаточно припинив реєструватись після 7 квітня 2014 року.

З клопотання (подання) і матеріалів справи вбачається, що на запити КВІ не надійшли відповіді від всіх запитаних установ і організацій щодо можливої смерті ОСОБА_5 після 7 квітня 2014 року, а тому достатніх даних про те, що засуджений на даний час перебуває у доброму здоров`ї і ухиляється від реєстрації в КВІ та від явки в суд, немає.

За викладених обставин немає підстав для категоричного висновку про те, що засуджений умисно не виконує покладені на нього обов`язки і не бажає стати на шлях виправлення.

Суд вважає, що КВІ не використала всіх передбачених законом можливостей для здійснення контролю за поведінкою особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням.

Закон не вимагає дозволу КВІ на зміну засудженим місця проживання.

Суд зобов`язав засудженого повідомляти КВІ про зміну місця проживання.

Суд не покладав на засудженого обов`язок цілодобово перебувати в квартирі за місцем проживання, щоб його там могли застати співробітник КВІ або дільничний інспектор міліції у зручний для них час.

Системний аналіз ч.1 і ч.2 ст.78 КК України свідчить про те, що рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в зв`язку з невиконанням покладених на нього обов`язків не може бути ухвалено судом після закінчення іспитового строку.

Клоподання (подання) КВІ надійшло в суд після закінчення іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Задовольнити клопотання (подання) органу виконання покарань і звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком від 2 лютого 2012 року Деснянського районного суду м.Києва за ч.1 ст.121 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 7 днів з дня її оголошення; особою, яка перебуває під вартою протягом 7 днів з моменту отримання копії ухвали; особою, яка не викликалась в суд протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий :