Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_16

суддів: ОСОБА_17, ОСОБА_18

за участю прокурора ОСОБА_19

розглянула в судовому засіданні 16 квітня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, та представника цивільного позивача - начальника Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_1 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

В задоволенні цивільного позову Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі НГВУ «Бориславнафтогаз» та цивільного позову ТОВ «Карпати Еко» до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином, відмовлено.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у тому, що у ніч на 25 квітня 2012 року, вони разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт Східниця Дрогобицького району Львівської області через обладнаний заздалегідь отвір з трубопроводу належного НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», намагались таємно викрасти нафтовміщуючу суміш, масою 7,055 т., вартістю 50409,53 грн. шляхом перекачування нафти у вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 із цистерною, вмонтованою у середині кузова, однак злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачувались в тому, що в період з 1 листопада 2011 року по 25 квітня 2012 року вони, діючи у складі організованої групи, вчинили декілька посягань на майно НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та таємно викрали при цьому 127,243 т нафти на загальну суму 988041, 89 грн., що є особливо великим розміром. Однак, на думку суду, це обвинувачення не було підтверджено належними доказами, а тому суд виключив вказані епізоди з обвинувачення та перекваліфікував дії зазначених вище осіб з ч.5 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2014 року апеляційні скарги захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_21, захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_20. задоволено частково, а апеляційні скарги прокурора та представника цивільного позивача - начальника Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» залишено без задоволення, а вирок районного суду - без зміни. Разом із тим судом апеляційної інстанції прийнято рішення про звільнення ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від призначеного основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м'якості. Зокрема зазначає, що судом було неправильно оцінені докази по справі та безпідствно перекваліфіковано дії підсудніх з ч.5 ст. 185 КК України на ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, внаслідок чого призначене їм покарання є надмірно м'яким. Крім того зазначає, що суд прийняв до свого провадження цивільний позов ТОВ «Картпат-Еко» з порушеннями вимог закону. Разом із тим, суд апеляційної інстанції на вказані порушення належної уваги не звернув, а постановлена ним ухвала не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

У касаційній скарзі представник цивільного позивача просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, які потягли за собою неправильне вирішення цивільного позову.

Іншими учасниками справи судові рішення не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційні скарги прокурора та представника цивільного позивача, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши кримінальну справу, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 322 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Виходячи з положень ч.1 ст. 334 КПК України 1960 року мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення обґрунтованою - підстави для цього.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, приймаючи рішення про виключення з обвинувачення епізодів крадіжки нафти у період з 1 листопада 2011 по 25 квітня 2012 року масою 127, 243 тонни на загальну суму 988041, 89 грн., суд послався на те, що досудовим слідством не було надано належних доказів, які з достовірністю доводять вину підсудних у їх вчиненні. При цьому, обгрунтовуючи висновок про доведеність вини підсудних у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК, суд послався на ті самі докази, якими органи досудового розслідування мотивували своє рішення про необхідність кваліфікації дій обвинувачених саме за ч.5 ст. 185 КК України. За таких обствин є незрозумілим чому суд, пославшись у вироку на показання представника цивільного позивача ТзОВ «Карпат-Еко» ОСОБА_11, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та лист НВГУ «Бориславнафтогаз» ПАТ Укрнафта, які фактично вказують на численність епізодів злочинної діяльності та викрадення майна у зазначених органами досудового розслідування розмірах, дійшов висновку про вчинення замаху крадіжки лише по одному з епізодів. Посилаючись на акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 4.07.2012 року, суд не дав оцінки тим обставинам, що вказаний акт містить в собі як дані про відсутність недостачі нафтовміщуючої суміші, сирої чи товарної нафти, так і дані про факти несанкціонованого відбору нафтоміщуючої суміші в загальній кількості 209, 470 кубічних метрів, що в перерахунку на товарну нафту становить 127, 243 тони на загальну суму 988041, 895 грн.

Також судом не було належним чином досліджено підстави, які призвели до зміни показань обвинувачених, порівняно з тими показаннями, які вони давали під час проведення досудового розслідування, що відповідно до вимог КПК 1960 року, суд зобов'заний був зробити та належно мотивувати у вироку.

Таким чином судом при постановленні вироку були допущені суперечності, що є істотним порушенням вимог КПК.

Отже, у зв'язку з зазначеним порушенням вимог КПК, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а відповідно й висновок про відсутність підстав для задоволення заявлених по справі цивільних позовів, є передчасним.

Апеляційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не дотримався вимог ст. 377 КПК України 1960 року і, залишивши апеляції прокурора та представника цивільного позивача без задоволення, не навів у своїй ухвалі підстав, через які визнав їх доводи необґрунтованими, і обмежився лише загальним формулюванням про допустимість і достатність доказів, правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини засуджених у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та безпідставність доводів, викладених в цих апеляційних скаргах, що також є підставою для скасування постановленого по справі рішення.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного засудженим покарання тяжкості вчинених ними злочинів та даним про їх особи, підлягають перевірці місцевим судом в залежності від результатів розгляду справи.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати наведене, перевірити інші доводи, викладені в касаційних скаргах,справу розглянути відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України 1960 року п.п. 11,15 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України 2012 року, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокурора та представника цивільного позивача задовольнити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18