У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Кліменко М.Р., Синявського О.Г.

а участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 29 травня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на
виправдувальний вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2
лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11
квітня 2006 року.

Вироком
Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 лютого 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

виправдано за вчинення злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, за в його діях складу злочину.

Ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2006 року виправдувальний
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що 2 червня 2005 року,
приблизно 14 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись у
будинку АДРЕСА_1, підійшов до сплячого ОСОБА_2, який також перебував у стані
алкогольного сп'яніння, якому наніс не менше п'яти ударів держаком від лопати
по тулубу та кінцівках. Коли ОСОБА_2 прокинувся, ОСОБА_1 тим же держаком вдарив
його по голові, і розуміючи, що розбив йому голову залишив потерпілого та пішов
додому. Приблизно о 16 год. ОСОБА_1 повернувся у будинок ОСОБА_2, де побачив
останнього, який сидів в кухні на підлозі біля столу в крові, не надавши йому
ніякої допомоги залишив в небезпечному
для життя стані, хоча усвідомлював, що самостійно він не в змозі прийняти
заходи щодо самозбереження.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 настала від крововтрати, що
стала наслідком рани волосяної частини голови.

У
касаційному поданні прокурора порушено питання про скасування судових рішень
щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий судовий розгляд через неправильне
застосування кримінального закону, яке виразилося у незастосуванні судом
закону, який мав бути застосований до ОСОБА_1, що потягло його безпідставне
виправдання за ч. 3 ст. 135 КК України. При цьому прокурор посилається на те,
що наслідком смерті потерпілого ОСОБА_2 стала крововтрата, яка розвилася від
тілесних ушкоджень, заподіяних йому ОСОБА_1.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про обгрунтованість касаційного
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що це подання підлягає задоволенню з таких
підстав.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у завідомому залишенні
без допомоги ОСОБА_2, якого він поставив у небезпечне для життя становище,
внаслідок чого настала смерть потерпілого. Ці дії ОСОБА_1 органами досудового
слідства були кваліфіковані за ч. 3 ст. 135 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину суд дійшов
висновку, що в його діях відсутній склад злочину. Основним мотивом такого
рішення суд визнав те, що заподіяна ОСОБА_1 рана на голові потерпілого носила
ознаки легкого тілесного ушкодження, яке не було небезпечним для його життя та
здоров'я в момент заподіяння, оскільки його смерть настала внаслідок сильної
кровотечі, зумовленої властивостями тканини голови та перебуванням потерпілого
у стані сильного алкогольного сп'яніння.

Разом із тим, матеріалами справи та зібраними у ній доказами, у тому
числі дослідженими у судовому засіданні,
беззаперечно встановлено, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2, який
дійсно перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння, були заподіяні
умисними діями ОСОБА_1, який у судовому засіданні не заперечував, що саме він
саморобним держаком від лопати наніс потерпілому кілька ударів, у тому числі й
по голові. Від завданих ударів потерпілий залишався у ліжку, з якого не
піднімався, а ОСОБА_1 неодноразово заходив до кімнати, де знаходився
потерпілий, і не зважаючи на побиття та стан сильного алкогольного сп'яніння потерпілого, ніякої
допомоги йому не надав.

Зазначені обставини свідчать про умисний характер дій ОСОБА_1 як щодо
поставлення потерпілого ОСОБА_2 у завідомо небезпечне становище, так і щодо
його бездіяльності стосовно з'ясування дійсного стану потерпілого та можливості
надання йому відповідної допомоги для збереження життя останнього.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність в діях
ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст. 135 ч. 3 КК України, колегія суддів
вважає непереконливим, більш того таким, що суперечить об'єктивній та
суб'єктивній сторонам злочину, а також фактичним обставинам справи, які
в даному конкретному випадку свідчить про неправильне застосування судом першої
інстанції кримінального закону, на що не звернув належної уваги й апеляційний
суд при розгляді справи за апеляцією прокурора.

Тому виправдувальний вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного
суду щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального
закону на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 398 КПК України.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно ретельно
перевірити зібрані у справі докази, ретельно дослідити їх у судовому засіданні,
правильно та об'єктивно встановити фактичні обставини справи і в залежності від
зазначених обставин дати належну оцінку діям ОСОБА_1 та обгрунтованості його
обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, задовольнити.

Виправдувальний вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2
лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11
квітня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Синявський О.Г.