Справа № 373/539/14-к Головуючий у І інстанції Опанасюк
Провадження № 11-сс/780/96/14 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 11.03.2014

УХВАЛА
Іменем України

11 березня 2014 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2014 року.

Даною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000061 від 23 грудня 2013 року, відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2014 року до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження реєстраційний № 0000061, в якій заявник посилається на те, що в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий до експерта для проведення експертизи стосовно встановлення тяжкості та характеру заподіяних йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не звертався. Висновок експерта дав би можливість підтвердити або спростувати його покази та покази ОСОБА_7 про наявність або відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. У заяві до Переяслав-Хмельницького МРВ ГУ МВС України в Київській області він посилався не лише на те, що ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження, а також повідомляв про протиправне застосування ним пістолета. Але оскаржувана постанова не містить даних про те, чи перевірялись слідчим наявні в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 129 та ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.02.2014 року відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0000061.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що оскільки слідчим надано копію висновку експертизи на відсутність якої посилається скаржник, а відтак, слідчим було проведено всі необхідні дії спрямовані на встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з даною ухвалою заявником було подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.02.2014 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0000061. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при проведенні досудового розслідування слідчим ОСОБА_8 не було проведено всі необхідні слідчі дії, які б підтвердили або спростували висновки слідчого стосовно відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий до експерта для проведення експертизи стосовно встановлення тяжкості та характеру заподіяних йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не звертався. Висновок експерта дав би можливість підтвердити або спростувати його покази та покази ОСОБА_7 про наявність або відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали за скаргою ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів за скаргою ОСОБА_6 встановлено, що 16.01.2013 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061, з фабули якого вбачається, що 20.05.2012 року, близько 20 год. 10 хв., ОСОБА_7 перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_1 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області від 23 грудня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 16.01.2013, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято з порушенням вимог, щодо проведення повної та всебічної перевірки обставин скоєння кримінального правопорушення.

Так, в матеріалах кримінального провадження, які були оглянуті і вивчені в судовому засіданні судом першої інстанції, міститься акт № 160 судово-медичного дослідження від 23.05.2012 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 малися слідуючі пошкодження: забійна рана м`яких тканин правої надбрівної ділянки голови, крововилив навколо правого ока, забій м`яких тканин грудної клітки праворуч та струс головного мозку, по давності пошкодження можуть відповідати строку вказаному потерпілим та в медичній документації і відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

В порушення вищевказаних вимог, слідчим не було призначено судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_6 . В свою чергу, відповідно до ст. 85 КПК України, акт № 160 судово-медичного дослідження від 23.05.2012 року, не є належним доказом на підтвердження ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 370 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів справи, слідчий суддя прийняв рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 00000614 від 23.12.2013 року, при цьому слідчий суддя не надав належної оцінки доводам скаржника, які останній зазначив у своїй скарзі, обставинам справи, які підтверджують та спростовують викладені у скарзі доводи, та не навів у своєму рішенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Керуючись: ст.ст. 407, 409, 422, КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2014 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000061 від 23.12.2013 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000061 від 23.12.2013 року задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області від 23.12.2013 року про закриття кримінального провадження № 0000061.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/

Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_1