Провадження № 1-кп/461/352/14
УХВАЛА
судового засідання

26.11.2014 року м. Львів

Головуючий у справі про обвинувачення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.153, п.4 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 - ч.2 ст.153, п.4 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115 КК України, суддя ОСОБА_4 , розглядаючи в складі суду присяжних, за участю судді ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 , з участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу
в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.153, п.4 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 - ч.2 ст.153, п.4 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115 КК України.
По даному кримінальному провадженню обвинуваченим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожному окремо, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Відповідно до ч.3 ст. 383 КПК України, усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 цього Кодексу, судді і присяжні вирішують спільно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу на домашній арешт, з мотивів погіршення стану здоров`я.
Прокурор в судовому засіданні заявлене клопотання заперечила з мотивів безпідставності та відсутності належних доказів утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора без надання належної медичної допомоги..
Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_9 підтримав заявлене клопотання.
Інші учасники процесу заявлене клопотання не заперечили
Судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_2 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Львівському слідчому ізоляторі.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ст. 183 ч. 2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Наявність підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ Калашников проти Росії від 15 липня 2002 року).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Також, суд бере до уваги і правову позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх

клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування

презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, зокрема у вчиненні умисного вбивства з особливою жорстокістю, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд враховує тяжкість можливого покарання, сімейне становище обвинуваченого, наявність в обвинуваченого ОСОБА_2 слабких соціальних зв`язків за місцем проживання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, що, згідно наявних в матеріалах справи доказах, не перешкоджає утриманню обвинуваченого в слідчому ізоляторі.

Наведене свідчить про те, що продовжують існувати достатні підстави, вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі, тобто буде мати реальну можливість уникнути можливого покарання, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначених ст.177 КПК України, а тому суд приходить до переконання, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тобто в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, дотримуючись засад забезпечення життя та здоров`я особи, які є одними з найголовніших цінностей в суспільстві, суд приймає до уваги ту обставину, що в обґрунтування заявленого клопотання не подано жодного доказу неможливості утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора. Не надходило жодних повідомлень з цього приводу і від адміністрації СІЗО.

Таким чином, заслухавши думку сторін кримінального провадження приходжу до висновку, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочинів, серед яких є особливо тяжкі злочини, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків та експертів, продовжувати злочинну діяльність, тобто продовжують мати місце ризики враховані при обранні та продовженні останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, такі, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню його від суду.

Таким чином, вважаю, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, а тому заявлене клопотання задоволенню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст.331 КПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий у справі
суддя ОСОБА_4