АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року, -

встановила:

Цією ухвалою слідчим суддею скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001358 від 18.11.2014 року повернуто особі, яка її подала, на підставі п.3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Рішення суду мотивовано тим, що скаржник не дотримався встановленого законом строку на подання скарги, і відсутні підстави для його поновлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.04.2015 року, поновити строк на оскарження постанови від 29.12.2014 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Печерський районний суд м. Києва розглянути його скаргу по суті. Вказує на те, що копію постанови про відмову у визнанні його потерпілим він отримав у слідчого 30.03.2015 року, після чого в установлений законом десятиденний строк, а саме 07.04.2015 року звернувся зі скаргою до Печерського районного суду, де працівники канцелярії пояснили йому, що справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва. Шевченківський районний суд м. Києва, розглянувши його скаргу, постановив ухвалу 16.04.2015 року про повернення йому скарги на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України, мотивуючи тим, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді, а її розгляд відноситься до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва. Отримавши 20.04.2015 року копію цієї постанови він 21.04.2015 року подав скаргу на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001358 з клопотанням про поновлення строку на її оскарження до Печерського районного суду м. Києва. Вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив йому у поновленні строку за таких обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його представника, які уточнили апеляційні вимоги і просили за результатами розгляду скарги скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, мотивуючи тим, що внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_6 завдана матеріальна і моральна шкода, вивчивши матеріали судового провадження № 757/13729/15-к за скаргою ОСОБА_6 та матеріали кримінального провадження №0001358, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0001358 від 18.11.2014 року на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва №761/30413/14-к за скаргою ОСОБА_6 внесено відомості до ЄРДР щодо окремих співробітників СБУ за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

29.12.2014 року старший слідчий прокуратури м. Києва виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у цьому провадженні.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, 21.04.2015 року ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову старшого слідчого прокуратури м. Києва від 29.12.2014 року у кримінальному провадженні №0001358, якою відмовлено йому у визнанні потерпілим у цьому провадженні, з клопотанням про поновлення строку на її оскарження. В клопотанні ОСОБА_6 зазначив, що копію постанови він отримав 30.03.2015 року, а причини пропуску строку на оскарження він пояснив тим, що 07.04.2015 року, коли він звернувся до Печерського суду зі скаргою на цю постанову, йому порадили звернутись за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, що він і зробив, але Шевченківським районним судом м. Києва його скарга була повернута на підставі п.2 ч.2 ст. 304 КПК України, в зв`язку з чим ним був пропущений строк на оскарження постанови.

23.04.2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 своєю ухвалою повернула скаргу ОСОБА_6 як таку, що подана з пропуском строку на оскарження та відсутністю підстав для поновлення строку на оскарження за наведених заявником підстав.

Перевіривши доводи ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції не законним та підлягає скасуванню

З матеріалів кримінального провадження вбачається (а.с.91), що ОСОБА_6 отримав копію постанови про відмову у визнанні його потерпілим 30.03.2015 року, про що він особисто розписався на супровідному листі.

Матеріалами судового провадження за скаргою ОСОБА_6 підтверджується, що він в установлений законом строк звертався до Шевченківського районного суду м. Києва за захистом своїх прав, однак його скарга була повернута як така, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку оскарження до слідчого судді постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим є обґрунтованим, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді про повернення скарги необхідно скасувати, поновивши ОСОБА_6 строк на оскарження вказаної постанови.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, колегія суддів приходить до висновку, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчий відмовив ОСОБА_6 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001358, мотивуючи тим, що фактів завдання ОСОБА_6 будь-якого виду шкоди не встановлено.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним.

Згідно із ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральну, фізичну або матеріальну шкоду.

Частина 5 ст.55 КПК України надає слідчому або прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, в тому разі, якщо повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

З матеріалів кримінального провадження № 0001358 вбачається, що досудове розслідування здійснювалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України щодо можливих неправомірних на думку заявника дій окремих співробітників СБ України, які виразились у перевищенні влади під час складання висновку за матеріалами службового розслідування щодо нез`явлення на службу підполковника ОСОБА_6 від 23.06.2009 року, що стало приводом для подальшого звільнення останнього.

Під час допиту ОСОБА_6 як свідка 09.12.2014 року ( а.с.24-35 ) він повідомляв про безпідставне, на його думку, зменшення розміру грошового забезпечення за квітень 2009 року, позбавлення права на присвоєння після закінчення річного терміну з 17.03.2008 року чергового звання полковник, пониження у військовому званні до майора, звільнення з військової служби в СБ України посади, що негативно вплинуло на стан його здоров`я.

Таким чином, в матеріалах досудового розслідування міститься повідомлення ОСОБА_6 про те, що кримінальним правопорушенням йому спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Не зважаючи на це, слідчий в порушення вказаних вище вимог ст.55 КПК України, без належного мотивування відмовив ОСОБА_6 у визнанні його потерпілим.

На наступне звернення ОСОБА_6 від 24.03.2015 року про залучення його до кримінального провадження як потерпілого, прокуратура м. Києва направила йому повідомлення №17/1-21947-14 від 02.04.2015 року про неможливість визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки є не скасована постанова про відмову у визнанні його потерпілим.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з повідомлення старшого слідчого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 адвокату ОСОБА_7 від 18.03.2015 року № 17/1-21947-14 , з огляду на процесуальний статус ОСОБА_6 як заявника, йому та його представнику адвокату ОСОБА_7 відмовлено у розгляді клопотань та наданні інформації про хід досудового розслідування.

Отже, усунувши ОСОБА_6 від участі у кримінальному провадженні як потерпілого без належного обґрунтування, слідчий позбавив його права збирання доказів та ініціювання слідчих та інших процесуальних дій, передбачених ч.3 ст.93 КПК України, а також грубо порушив вимоги ст.91 КПК України, яка зобов`язує його вжити вичерпних заходів до встановлення в ході досудового розслідування виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За таких обставин, постанова слідчого про відмову ОСОБА_6 у визнанні потерпілим не може бути визнана законною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.404,405,422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року.

Постановити нову ухвалу, якою поновити ОСОБА_6 строк оскарження постанови слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001358.

Скаргу ОСОБА_6 на рішення слідчого задовольнити та скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 від 29.12.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001358 від 18.11.2014 року.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1157/2015 слідчий суддя ОСОБА_9
Категорія ст. 304 КПК України суддя-доповідач ОСОБА_1