ВІЙСЬКОВИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІЙСЬКОВО - МОРСЬКИХ СИЛ
УХВАЛА

Іменем України

З квітня
2007 року м.
Севастополь

Колегія
суддів військового апеляційного суду Військово-Морських Сил у складі:

головуючого ОМЕЛЬЧЕНКА А.Ф.,

суддів ЮНЕНКАМ.О.,

КУПЕЛЬСЬКОГО
А.В.,

за участю старшого помічника
військового прокурора - начальника слідчої частини військової прокуратури
Харківського гарнізону РУДЯКА
М.В.,

розглянула у судовому засіданні в апеляційному порядку
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок військового
місцевого суду Харківського гарнізону від; 20 грудня 2006 року, яким колишнього
старшого викладача спеціальної кафедри №1 інституту підготовки слідчих кадрів
для Служби безпеки України в складі Національної юридичної академії ім.
Ярослава Мудрого, підполковника,

ОСОБА_1
, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м. Артем, Донецької області, такого, що не має судимості,
проживаючого за адресою: місто АДРЕСА_1,

засудженого
за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 409 КК України, на підставі яких із застосуванням ст.
69 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі ста
неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто однієї тисячі сімсот гривень.
На підставі п. "б* ст. 1 Закону України "Про амністію" від 31
травня 2005 року, ОСОБА_1.
звільнено від призначеного покарання.

ЮДШ визнаний винним в скоєні замаху на ухилення від військової служби,
шляхом підроблення документів, за наступних, як зазначено у вироку обставин.

Справа № 11-
14/2007

Головуючий у суді 1-ї інстанції ПРОТАСОВ В.1.

2

ОСОБА_1
з 1 травня по 14 червня 2005 року було надано чергову відпустку, з якої він
повинен був прибути на службу 15 червня того ж року, та приступити до виконання
службових обов'язків.

В червні 2005 року під час перебування у відпустці ОСОБА_1з метою ухилення
від несення обов'язків військової служби, придбав підроблений документ - листок
непрацездатності, який 14 липня 2005 року подав керівництву інституту разом з
рапортом, у якому просив продовжити відпустку на період хвороби, строком на 12
діб.

Наступного дня ОСОБА_1на службу не прибув вважаючи, що
знаходиться у відпустці. 16 червня того ж року встановивши, що ОСОБА_1перебуває
у відпустці незаконно, керівництво інституту зобов'язало його прибути на службу,
у зв'язку з чим останній не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від
його волі.

Засуджений в своїй апеляції не погоджується з вироком
суду, просить його скасувати, а кримінальну справу закрити.

В обґрунтування своїх доводів засуджений вказує на те, що у його діях
відсутній склад злочину, оскільки поданий ним разом з рапортом про продовження
відпустки листок непрацездатності, не є предметом інкримінованого йому злочину,
так як він не надає військовослужбовцю права на звільнення від виконання обов'язків
військової служби.

Крім того, рапорт про продовження відпустки ним було подано не директору
інституту а його першому заступнику, який не має права видавати накази про
звільнення військовослужбовців від виконання обов'язків військової служби, тому
у його, ОСОБА_1діях відсутня об'єктивна сторона злочину.

Також на думку апелянта суд першої інстанції при розгляді
справи допустив істотні порушення кримінально-процесуального закону, оскільки
не направив справу на додаткове розслідування відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3і
ОСОБА_4, які сприяли йому в отриманні листка непрацездатності, для притягнення
їх до кримінальної відповідальності за пособництво.

Заслухавши доповідь судді ЮНЕНКА М.О., пояснення прокурора, який просив
залишити вирок суду без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів військового
апеляційного суду вважає, що апеляція ОСОБА_1задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1у вчиненні
інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на
досліджених у судовому засіданні доказах, які не викликають сумнівів у своїй
достовірності.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд першої інстанції,
врахувавши його позитивні характеристики, сімейний стан, а також: те, що злочин
ним не доведено до кінця, дійшов правильного висновку про можливість перейти до
більш м'якого покарання не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 409 КК України.

3

Обставин, що свідчили б про істотне порушення кримінально-процесуального
закону та неправильне застосування судом кримінального закону, або
невідповідність призначеного покарання скоєному злочину та особі засудженого,
по справі не встановлено.

Твердження ОСОБА_1в апеляції про те, що у його діях
відсутній склад злочину оскільки поданий ним разом з рапортом про продовження
відпустки листок непрацездатності не є предметом інкримінованого йому злочину,
так як він не надає військовослужбовцю права на звільнення від виконання
обов'язків військової служби, не відповідає фактичним обставинам справи і
суперечить вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 14 червня 2005 року подав
першому заступнику директора інституту рапорт, у якому зазначив, що під час
відпустки захворів і лікувався амбулаторно на протязі 12 діб, у зв'язку з чим
просив продовжити йому на цю кількість днів відпустку, додавши до рапорту
підроблений документ - листок непрацездатності.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3 інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя N455 від 13.11.2001,
тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без
громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних
дипломатичних представництвах та консульських установах.

За змістом кримінального закону, ухилення від виконання обов'язків
військової служби шляхом підроблення документів полягає в поданні винним таких
документів, в яких викладені відомості не відповідають дійсності і дають
підстави командиру (начальнику) повністю чи частково звільнити
військовослужбовця від виконання обов'язків військової служби.

Підлог документів може полягати, як в повному виготовленні фальшивого
документу, або у вигляді внесення у справжній документ записів які спотворюють
його зміст, наприклад запис про хворобу, занесену в лікарняний лист
військовослужбовця, довідку про хворобу чи інший документ який засвідчує
тимчасову непрацездатність.

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що листок непрацездатності є предметом злочину по
даній справі і обґрунтовано поклав його, як доказ в основу вироку.

Суперечить матеріалам справи й посилання апелянта на те,
що рапорт про продовження відпустки ним було подано не директору інституту а
його першому заступнику, який не має права видавати накази про звільнення
військовослужбовців від виконання обов'язків військової служби, у зв'язку з чим
в його, ОСОБА_1діях відсутня об'єктивна сторона злочину.

4

Як
вбачається з п. п. 3.1, 3.2 Положення про Інститут підготовки слідчих кадрів
для Служби Безпеки України у складі Національної юридичної академії України
імені Ярослава Мудрого, затвердженого ректором академії та головою СБУ 31
грудня 2004 року, директор Інституту призначається ректором Академії за
погодженням з керівництвом СБУ. Директор організовує навчальний процес
Інституту, що здійснюють кафедри Академії. Керівництво інституту з питань
організації проходження курсантами, слухачами військової служби, спеціальної
підготовки, кадрового забезпечення, вирішення соціально - побутових,
господарських і фінансових питань здійснює перший заступник директора
Інституту, який призначається на посаду та звільняється з посади в
установленому порядку головою СБУ за погодженням з ректором Академії.

Необґрунтованим є й твердження ОСОБА_1в апеляції про те,
що суд першої інстанції при розгляді справи допустив істотні порушення
кримінально-процесуального закону через те, що не направив справу на додаткове
розслідування відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3і ОСОБА_4, які сприяли йому в отриманні
листка непрацездатності, для притягнення останніх до кримінальної
відповідальності за пособництво.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства слідчим
військової прокуратури було дано оцінку зазначеним обставинам і винесено
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2,
ОСОБА_3і ОСОБА_4 за відсутністю у їх діях складу злочину. Зазначена постанова
слідчого ОСОБА_1, чи іншими особами оскаржена не була. Тому суд першої
інстанції обґрунтовано зазначив у вирокові, що відповідно до ст. 275 КПК
України розгляд справи провадиться тільки відносно підсудного і тільки в межах
пред'явленого обвинувачення.

За таких обставин, підстав для скасування вироку та закриття провадження в
справі, про що просив в своїй апеляції засуджений, немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія
судців військового апеляційного суду Військово - Морських Сил

ухвалила:

Вирок військового місцевого суду Харківського гарнізону
від 20 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1залишити без зміни, а його апеляцію -
без задоволення.