В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника (адвоката) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вазірабад Ісламської Республіки Пакистан, пакистанця, громадянина Ісламської Республіки Пакистан, згідно довідки про звернення до суду № 007786 тимчасово зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимий
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Канакрі Гвінейської Республіки, гвінейця, громадянина Гвінейської Республіки, студента Інституту бізнесу , економіки та інформаційних технологій Одеського національного політехнічного університету , тимчасово проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимий
за ч.3 ст.332 КК України, -
встановив:
Згідно обвинувально акту , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з громадянином Гвінейської Республіки Ба ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (стосовно якого матеріали досудового розслідування виділено в окреме провадження) та громадянином Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (стосовно якого матеріали досудового розслідування виділено в окреме провадження), протягом червня 2012 року організували незаконне переправлення чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш через державний кордон України в Словацьку Республіку.
Так, приблизно на початку червня 2012 року ОСОБА_6 познайомив ОСОБА_9 з ОСОБА_7 , після чого останні обговорили обставини та умови вчинення ними незаконних переправлень осіб через державний кордом України за грошову винагороду, а також визначили дії та функції кожного з них. Після чого, ОСОБА_6 з метою реалізації злочинного плану залучив до його виконання ОСОБА_11 , якому повідомив про розроблений план та його функції, на що останній погодився.
В свою чергу, ОСОБА_9 , тимчасово проживаючи в м. Харків, познайомився з чотирма громадянами Народної Республіки Бангладеш, а саме: Мд. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та Мд. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та достовірно знаючи, що останні не мають своїх закордонних паспортів та відповідних документів на легальне перебування на території України, запропонував їм за грошову винагороду в розмірі 4500 доларів США за кожного, всупереч встановленого порядку перетинання державного кордону України та без відповідних документів, нелегально потрапити на територію Словацької Республіки через державний кордон України, на що останні погодились. Так на протязі червня 2012 року ОСОБА_9 в ході неодноразових зустрічей з вищевказаними громадянами Народної Республіки Бангладеш, та використовуючи мобільний зв`язок, особисто інструктував кожного з них про необхідність очікування ними його подальших вказівок, щодо подальшого переправлення їх через державний кордон України в Словацьку Республіку.
У подальшому, 21.06.2012 року, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , згідно розробленого плану, організував за грошову винагороду доставку вищевказаних чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш з м. Харків у м. Львів, з метою подальшого переправлення їх через державний кордон України в Словацьку Республіку.
Так, 21.06.2012 року реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , діючи згідно відведеної йому ролі, придбав квитки для Мд. Зіаул Хока, ОСОБА_16 , Масуд Рана та Мд. Форідул ОСОБА_17 на потяг до м. Львів та разом з ними на потягу №111 сполученням «Харків - Львів», разом з ними 21.06.2012 року о 18 годині 51 хвилині виїхав з м. Харків з метою нелегального переправлення вказаних громадян Нарордної Республіки Бангладеш через державний кордон України в Словацьку Республіку.
Прибувши у м. Львів 22 червня 2012 року о 13 годині 28 хвилин, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_9 передав вищевказаних громадян Народної Республіки Бангладеш Ба ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , які в свою чергу, діючи згідно відведеної їм ролі та за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , за вказівкою останнього, через приватне підприємство «Слоїк» винайняли квартиру АДРЕСА_3 , де в подальшому переховували зазначених громадян Народної Республіки Бангладеш Мд. Зіаул Хока, ОСОБА_16 , Масуд Рана та Мд. Форідул Іслам до вечора 22 червня 2012 року з метою подальшого нелегального переправлення вказаних громадян Народної Республіки Бангладеш через державний кордон України в Словацьку Республіку.
Після чого, у вечорі 22 червня 2012 року ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_6 через приватне підприємство «Слоїк» винайняли квартиру АДРЕСА_4 , де в подальшому переховували зазначених громадян Народної Республіки Бангладеш Мд. Зіаул Хока, ОСОБА_16 , Масуд Рана та Мд. Форідул Іслам до 15 години 23 червня 2012 року, з метою подальшого нелегального переправлення їх через державний кордон України в Словацьку Республіку. При цьому ОСОБА_7 за власні кошти оплатив оренду зазначених квартир та харчування чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш.
Далі, 23.06.2012 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи згідно відведеної їм ролі та за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , за вказівкою останнього та за грошову винагороду в розмірі 1100 доларів США організували доставку зазначених чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш невстановленими слідством двома автомобілями таксі з м. Львів у м. Ужгород, яких в подальшому незаконно переховували до 27.06.2012 року у квартирі АДРЕСА_5 , яку попередньо орендував ОСОБА_7 , з метою подальшого нелегального переправлення вказаних громадян Народної Республіки Бангладеш через державний кордон України в Словацьку Республіку. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , за вказівкою ОСОБА_6 , оплатили вартість оренди зазначеної квартири та харчування зазначених чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш.
Після чого, 27.06.2012 приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_19 діючи згідно відведеної йому ролі та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , за вказівкою останнього, організував доставку вказаних чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш на автомобілі таксі марки «ЗАЗ» моделі «110307 СПГ» (Таврія), 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яку попередньо замовив через службу таксі «Корзо», від квартирі АДРЕСА_5 , до ресторану - бару «Барський маєток», що розташований за адресою : м. Ужгород, вул. Центральна, 5, з метою подальшого нелегального переправлення іх через державний кордон України в Словацьку Республіку. При цьому ОСОБА_11 з метою конспірації та недопущення виявлення своїх злочинних дій, слідував на невстановленому слідством автомобілі таксі за вказаними громадянами Народної Республіки Бангладеш та використовуючи мобільний зв`язок, контролював їх поїздку про що відразу повідомляв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_11 , діючи згідно відведеної йому ролі та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , за вказівкою останнього, біля вищевказаного ресторану - бару «Барський маєток», пересадив чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш Мд. Зіаул Хока, Захід Хасана, Масуд Рана та Мд. Форідул Іслам до іншого автомобілю таксі марки «DACIA LOGAN 1.41», синього кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яку попередньо замовив через службу таксі «Сіті Таксі», розрахувався за замовлення перевезення та забезпечив їх доставку на зазначеному автомобілі в с. Оріховиця Ужгородського району з метою подальшого незаконного переправлення їх через державний кордон України на територію Словацької Республіки, де останні були затримані працівниками відділу боротьби з міжнародними організованими групами та злочинними організаціями УБОЗ УМВС України в Закарпатській області спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України, положеннями якої визначено , що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому слідством злочині не визнав та щодо вищевказаних подій показав , що до таких він відношення не має оскільки в червні місяці 2012 року він перебував у м. Києві так як мав врегулювати питання щодо свого перебування в Україні. Ба ОСОБА_20 він знає оскільки вони разом товаришували, однак інших людей , зв`язок з якими в нього ніби то був , як зазначено у обвинуваченні , він не знає і взагалі не розуміє в чому його обвинувачують так як він нікого не перевозив, домовленостей ні між ним та ОСОБА_21 ні між тими іншими людьми , зв`язок з якими йому ставлять в обвинувачення, щодо допомоги та організації їх незаконного перетинання через державний кордон України, з метою отримання за це коштів в нього не було. Також зазначив, що дійсно його називають на прізвисько " ОСОБА_22 " , а також він хоч не товаришує , однак знає одного з громадян на прізвисько " ОСОБА_23 " .
Окрім того, ОСОБА_6 суду показав, що він своєї вини не визнавав також і на досудовому слідстві, про що говорив неодноразово слідчому , зміст протоколів Т.3 а.с. 41, Т3 а.с. 70-75, та Т.3 а.с. 56-57 не відповідає дійсності , він таких показів про свою причетність до вчинення злочину не давав, зміст протоколів йому перекладено не було, хоча при допитах та впізнанні був присутнім і перекладач , який просто сказав йому , які документи і де треба підписати, тому підписи на протоколах особисто його. Також зазначив, що на допитах та при впізнанні був присутнім адвокат , але його права все одно було порушено так як перекладач не знав його рідної мови і зміст протоколів йому не перекладав та не зачитував , але коли він давав покази то перекладач його розумів , також він просив іншого перекладача , хоча це ніде і не зазначено, однак дії слідчого ним не оскаржувались.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому слідством злочині також не визнав та суду показав, що покази дані ним на досудовому слідстві не відповідають дійсності. Він знав та дружив з ОСОБА_6 2 роки, познайомились вони з ним через його брата та разом відпочивали в м. Ужгород коли він приїжджав . Також ОСОБА_21 показав, що більше ніде він з ОСОБА_24 не жив та не зустрічався окрім м. Ужгород, а також жодних злочинів вони не вчиняли та домовленостей щодо переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів не вели. Ба ОСОБА_20 також показав, що його попросив ОСОБА_25 , а його "Шані" зустріти та поселити 3 людей, він у місті Львові подзвонив в агенцію та виняйняв квартиру , людей він не знав, їм просто треба було допомогти оскільки вони не були місцеві та не занали мови. В м.Ужгород він людей не перевозив , грошей не отримував.Зазначив також, що знає ОСОБА_26 , однак ОСОБА_9 він не бачив ні разу, на впізнанні він також зазначив , що нікого не знає, хоча слідчий пропонував йому дати неправдиві покази та свідчення. Що стосується показів даних на досудовому слідстві , т.4 а.с. 25 то Ба ОСОБА_20 зазначив, що зміст викладений протоколі не його, він такого не говорив, однак підписи його особисто. При його допиті перекладач був відсутній, при впізнанні був присутній адвокат ОСОБА_27 , однак він від нього відмовився, так як той порадив визнавати свою вину у вчиненому та співпрацювати зі слідством . Матеріали слідства ОСОБА_7 не було оголошено та перекладено. Окрім наведеного , ОСОБА_7 зазначив, що стосується т.3 а..с 243 та т.4 а..с 33 , то своїх показів він не міняв , викладені обставини він заперечує, це не він писав , підписи не на всіх сторінках його. Дії слідчого він не оскаржував.
Разом з тим, суд ставиться критично до показів обвинувачених , та не може поставити такі в основу вироку, оскільки приходить до висновку , що такі покази дані обвинуваченими з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Не дивлячись на те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їм злочині не визнали, їх причетність до вчинення злочину та не правдивість показань підтверджується іншими дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_28 суду показав, що покази дані ним на досудовому слідстві підтримує. Повідомив, що про злочин йому невідомо нічого, він є приватним підприємцем, працює таксистом. Надаючи послуги по перевезенню він десь 2 рази підвозив гр.. Ба ОСОБА_20 по м. Ужгород. Він перевозив його одного, жодних інших осіб з ним не було.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду показала, що ОСОБА_6 вона знає з 2009 року. Обвинувачений є другом її чоловіка і приїхавши в Ужгород з 2009 року він проживав у них вдома за адресою АДРЕСА_6 та допомагав їй по дому, з дітьми та працював у них в кафе. Як він приїхав в Україну їй не відомо, однак живучи з ними він нікуди не відлучався до 2012 року, поки його не затримали. В червні 2012 року , ОСОБА_6 2 рази їздив у м. Київ, один раз з нею до сестри і одного разу за проханням її чоловіка. Під час поїздки вони перебували разом, таліб нікуди не відлучався . З ОСОБА_7 вона знайома, так як він був у них в гостях коли приїжджав до м. Ужгород, тому ОСОБА_6 не міг вчинити ніякого злочину.
Свідок ОСОБА_30 , який в судовому засіданні суду показав, що був понятим при затриманні та засвідчував протокол огляду та вилучення речей. По суті справи нічого не знає та не бачив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 , суду показав, що Мд.Зіал Хан , Захід Хасан, Мд. Форідул Іслам, Масуд Рана, по даній справі проходили як свідки . Згідно їх участі було проведено впізнання та встановлено особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При проведенні впізнання свідками було підтримано їх покази, про що зазначено в протоколах. Сумнівів у неправдивості показів свідків у нього не виникло , так як свідки чітко все розказували та показали на осіб, які їм обіцяли допомогти в незаконному перетині кордону України, щоб нелегально потрапити в Словацьку Республіку, окрім того неприязних стосунків між ними помічено не було. Разом з тим, свідок ОСОБА_32 зазначив, що протоколи зіставлено вірно , оскільки при їх заповненні необхідно вказати при яких обставинах особа впізнала особу, яка роль особи , яку впізнали , що ним і було зроблено. Щодо підписів , які містяться на деяких аркушах протоколів , які ОСОБА_7 не визнає за свої, зазначив, що таке його твердження є неправдивим, усі підписи зроблені обвинуваченим власноручно з дотриманням норм чинного законодавства , у присутності захисника та перекладача. Очні ставки між свідками та обвинуваченими не проводились, так як свідки були видворенні за межі України, хоча він неодноразово звертався до установи де вони утримувались з відповідними запитами.
Допитаний в судовому засіданні свідок /перекладач/ ОСОБА_33 суду показав, що йому подзвонили з УБОЗ , він брав участь у видворенні 4 гр. Бангладеш. Люди, які були затримані впізнавали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на фото та казали що вони спілкувались по телефону та вели домовленості щодо переправлення їх до Європи. Протоколи впізнання він підписував. Він був також запрошений на слідчі дії з ОСОБА_6 , останнього він розумів та міг спілкуватись , однак не на рідній його мові. З ОСОБА_6 вони працювали десь пів року , спілкувались на мові «Урду» , кримінальні терміни він не може перекладати детально, однак може пояснити про що йдеться. Таліб ОСОБА_34 пізніше йому сказав, що не може з ним спілкуватись , а тому був залучений інший перекладач. З початку він ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнавав. З Ба ОСОБА_20 за його участі слідчі дії не проводились .
Крім показань обвинувачених та свідків суд дослідив наступні докази
Ксерокопія постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до провадження т.1 а.с.8
Постанова про порушення кримінальної справи з перекладом на російську та мову урду Т.1 а.с. 18-23
Постанова про об`єднання кримінальних справ в одне провадження т.1. а.с.27
ОСОБА_35 4 з фото зображенням гр.. чоловічої статі т.1 а.с. 97-100
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.2 а.с. 20-21 від 18.07.2012 року, згідно якого свідок Мд.Зіал ОСОБА_36 повідомив, що гр.. на фото 1 Ба ОСОБА_20 , який за винагороду в 500 дол. США зобов`язався з іншими нелегально перевести його та ще 3 осіб до Словацької республіки . Так цей чоловік разом з ОСОБА_23 22.06.2012 року зустрів його та інших у м. Львів , поселив на квартиру а наступного дня перевіз на таксі в м. Ужгород де також поселив на квартиру де вони проживали до 27.06.2012 року .
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.2 а.с. 41-43 від 18.07.2012 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 повідомив, що гр.. на фото 1 Ба ОСОБА_20 , який разом з іншими за винагороду мав перевести його та ще 3 осіб до Словацької республіки . 22.06.2012 року саме він разом з «Шані» устрів їх в м. Львів , де поселив їх на квартиру та потім перевіз в м. Ужгород та також поселив на квартиру після чого мали їх переправити через державний кордон , за що він заплатив їм 200 дол США.
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.2 а.с. 61-63 від 19.07.2012 року, згідно якого свідок ОСОБА_37 . Форідул ОСОБА_17 повідомив, що гр.. на фото 1 Ба ОСОБА_20 , який 22.06.2012 року разом з гр.. « ОСОБА_23 » зустріли його та ще 3 осіб в м. Львів , де посилили їх на квартиру , а наступного дня на таксі відвезли їх в м. Ужгород де також поселили на квартиру та тримали їх 27.062012 року , після чого намагались незаконно переправити їх за кордон . За перевезення з Львову до м. Ужгород він заплатив їм 200 дол. США.
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.2 а.с. 81-83 від 19.07.2012 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 повідомив, що гр.. на фото 1 Ба ОСОБА_20 , який 22.06.2012 року разом з гр.. « ОСОБА_23 » зустріли його та ще 3 осіб в м. Львів , де посилили їх на квартиру , а наступного дня на таксі відвезли їх в м. Ужгород де також поселили на квартиру та тримали їх 27.062012 року , після чого намагались незаконно переправити їх за кордон . За перевезення з Львову до м. Ужгород він заплатив їм 200 дол. США.
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.2 а.с. 87-89 від 20.07.2012 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_11 повідомив, що гр.. на фото 1 ОСОБА_6 , на прізвисько « ОСОБА_22 » , який приблизно 24.06.2012 року зателефонував йому та повідомив , що скоро в м. Ужгород має приїхати їх знайомий гр.. Гвінеї Ба ОСОБА_20 , який привезе 4 громадян для того, щоб незаконно переправити їх через кордон в Європу . 27.06.2012 року йому зателефонував ОСОБА_25 та повідомив, що 4 громадян уже в м. Ужгоро і він має забезпечити їх доставку з квартири в якій вони проживали до ресторану «Шервуд , де має пересадити їх в інший т/з. «Алі» він знає приблизно 2 роки.
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.2 а.с. 90-92 від 20.07.2012 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_11 повідомив, що гр.. на фото 1 Ба ОСОБА_20 ,на прізвиська « ОСОБА_38 » , який зі слів « ОСОБА_22 » , мав привезти 4 громадян для того, щоб незаконно переправити їх через кордон в Європу .
Пояснення ОСОБА_6 т.3 а.с.2-6, згідно якого ОСОБА_6 повністю визнав свою вину та детально розповів про вчинений злочин . Окрім вказаного в судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив , що підписи на протоколі його особисто.
Протокол допиту підозрюваного 22.08.2012року т.3 а.с 41-46
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 30.08.2012 року т.3 а..с 51 53, згідно якого ОСОБА_6 на фото 3 впізнав свого товариша ОСОБА_11 , який саме за його вказівкою мав забрати 4 громадян Бангладешу та перевезти їх до «Шервуду» та пересадити їх в іншу машину для їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України в Словацьку Республіку.
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання т.3 а.с. 57-59 від 30.08.2012 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_6 впізнав гр.. на фото 1 Ба ОСОБА_20 .
Протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_6 від 30.08.2012 року т.3 а.с. 70 -75, згідно якого останній визнав свою вину у вчиненому злочині та детально розповів про вчинення такого . В судовому засіданні ОСОБА_34 підтвердив свій підпис на протоколі , який також підписаний перекладачем та адвокатом.
Протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_7 від 09.09..2012 року т.3 а.с. 243-249, згідно якого він детально розказав про вчинений злочин. Протокол підписано перекладачем з участю адвоката. Зауважень та доповнень зі сторони ОСОБА_7 в протоколі не викладено. В судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив , що підпис його особисто.
Протокол відтворення обставин та обстановки події від 11.09.2012 року т.3 а.с. 266-269
Додатковий протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_7 від 11.09.2012 року т.3 а.с. 273 -275
Протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 26.09.2012 року т.4 а.с. 12- 14 згідно якого ОСОБА_39 на фото 3 впізнала ОСОБА_7 . Який в період з 24 по 29 червня 2012 року орендував у їх фірмі однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 .
Протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 10.10.2012 року т.4 а.с. 25-27 згідно якого ОСОБА_7 на фото 1 впізнав ОСОБА_6 , свого знайомого на прізвисько « ОСОБА_22 » який попросив його зустріти в м. Львів 4 гр. Бангладешу , знайти їм квартиру де вони можуть переночувати та поїсти, після чого перевезти їх до м. Ужгород . Після того як зазначене ним було виконано, то він на прохання « ОСОБА_22 « давав два рази гроші ОСОБА_23 на продукти для гр.. Бангладешу.
Протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 10.10.2012 року т.4 а.с. 28-30 згідно якого ОСОБА_40 ОСОБА_20 на фото 3 впізнав ОСОБА_11 , свого знайомого на прізвисько « ОСОБА_23 » якому він на прохання « ОСОБА_22 « давав два рази гроші на продукти для гр.. Бангладешу.
Протокол додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_7 від 18.10.2012 року т.4 а.с. 33-33. В судовому засіданні ОСОБА_7 засвідчив , що підписи на протоколі , який підписаний також перекладачем та захисником є його особисті.
Протоколом особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2013 року Т.4 а.с. 165-166, згідно якого гр.. ОСОБА_41 на фото 3 впізнала ОСОБА_21 умар, який в другій половині червня 2012 року орендував у їхнього підприємства квартиру за адресою АДРЕСА_8 на декілька днів та квартиру АДРЕСА_9 на одну добу.
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, враховуючи наведене с досудовим слідством при кваліфікації дій обвинувачених за ст.. 332 ч.3 ККУ , зазначено таку кваліфікуючу ознаку як корисливий мотив.
Кваліфікацією злочинів називається застосування тієї правової норми, яка найбільш повно містить в собі ознаки вчиненого особою злочину.
Під користю (корисливими спонуканнями, корисливим мотивом) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.
Оскільки ознака корисливий мотив, а саме отримання коштів , в ході дослідження доказів наданих стороною обвинувачення не знайшло свого підтвердження , що стверджується і матеріалами справи, які не містять жодного факту передачі грошей обвинуваченим , то їх дії слід перекваліфікувати на ст.332 ч.2 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів або усунення перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримі-нального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встано-влюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, встановивши обставини, які підлягали доказуванню в кримінальній справі і дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності,які суд оцінює як достовірні та які встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини справи, які мають значення для правильного вирішення такої, суд прийшов до висновку, що заперечення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо вчинення ними злочину за попередньою змовою групою осіб , вчинений щодо кількох осіб та шляхом сприяння його вчиненню порадами , вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод спростовується вищевказаними доказами, а їх діяння що мають наведені кваліфікуючі ознаки містять склад злочину передбачений ст.. 332 ч.2 ККУ .
При призначенні покарання обвинуваченим суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких при призначенні покарання, суди в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання за ч.2 ст. 332 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий , за місцем роботи та проживання характеризується позитивно та те, що обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні і приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що на думку суду буде відповідати вимогам ст.. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншим особам.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання за ч.2 ст. 332 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий , за місцем роботи та проживання характеризується позитивно , має на утриманні малолітню дитину , є молодим за віком та те, що обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні і приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що на думку суду буде відповідати вимогам ст.. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншим особам.
Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винним за ст. 332 ч.2 КК України призначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки .
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов"язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін , після чого скасувати.
Ба ОСОБА_20 визнати винним за ст. 332 ч.2 КК України призначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки .
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді особистого зобов"язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін , після чого скасувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1