Справа № 11 а - 659/2007 р. Головуючий
у І інст. Дячишин В.Ф.
- ст.296 ч.1 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня
2007 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

головуючого Пайонкевича Т.Т.

суддів Волинця
М.М., Гаврилова В.М.

за
участю прокурора Ходачкевича
Ю.І.

та ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну справу за апеляційними
скаргами, особи яка притягалася до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 та помічника
прокурора Франківського району м.Львова на постанову Франківського районного
суду м.Львова від 29 січня 2007 року,-

встановила:

цією
постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 125 КК України провадженням закрито та
звільнено ОСОБА_1від
кримінальної відповідальності відповідно до ст.49 КПК України у зв'язку з
закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного
заходу підписку про невиїзд скасовано.

Так, ОСОБА_117.09.2004 року
о 23 год. 30 хв. біля дверей квартириАДРЕСА_1, з особистих
неприязних стосунків, умисно схопила потерпілу Дудинську Ю.І. за волосся та
затягнувши останню у квартиру АДРЕСА_1, де проживає, вирвала жмут волосся,
спричинивши останній легкі тілесні ушкодження.

Точек подала
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а порушену справу
закрити згідно ст.6 п.2 КПК України.

В
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1зазначає,
що постанова місцевого суду є незаконною, а тому просить її скасувати у зв'язку
з однобічністю досудового слідства, невідповідністю висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи, а кримінальну справу закрити за ст. 6
КПК України за відсутністю в її діях складу злочину.

Зокрема
зазначає, що її вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
- не доведена. Щоб перекваліфікувати її дії на ст. 125 КК України суд повинен
був доказати суб'єктивну сторону злочину - умисел.

Окрім
цього, при розгляді судом даної справи вона була кваліфікована безпідставно як
кримінальна, при цьому була порушена призумпція невинуватості, оскільки судом
покладено на неї доведення своєї невинуватості, а усі сумніви шодо її вини
повинні були трактуватись на її користь.

Крім
того покликається на те, що потерпіла ОСОБА_2 ввірвалась до її квартири і
напала на неї о 00 год. 30 хв.
(порушуючи недоторканість її житла), після чого вона була змушена, захищаючись
від нападу за даних обставин схопити її за волосся, внаслідок чого частина його
відірвалась, коли ОСОБА_2 замахувалась, щоб нанести їй удари.

17.09.2004
року о 23 год. 00 хв. вона повернулась із чоловіком
додому за адресою:АДРЕСА_1. На подвір'ї ОСОБА_2. - ОСОБА_3, яка була в
нетверезому стані, обізвала її чоловіка, - ОСОБА_4. Хто дав право неповнолітній
випившій обзивати її чоловіка "рогоносцем", а її нецензурними
словами.

Коли
вони зайшли в квартиру після їхнього конфлікту із чоловіком, коли він відкрив
двері, то гості ОСОБА_2 - ОСОБА_5,ОСОБА_6,
ОСОБА_7 почали наносити удари чоловікові. Однак суд не взяв цей факт до
уваги.

Сам
батько потерпілої - ОСОБА_2.,
а також ОСОБА_2 показали, що в той день ОСОБА_2 випила "трохи
пива". Сили були нерівні, вона захищалась.

Суд не
надав уваги, що зникла її заява на порушення кримінальної справи проти ОСОБА_2
за фактом нападу на неї, яку вона подала 18.09.2004 року у райвідділі міліції
Франківського району.

Умислу наносити
тілесні ушкодження ОСОБА_2. в неї не було.

Вважає, що її
вина у скоєнні злочину передбаченого ст. 125 КК України не доведена.

В свїй
апеляції помічник прокурора Франківського району м.Львова просить постанову
Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2007 року в справі про
обвинувачення ОСОБА_1за ч. 1
ст. 296 КК України скасувати та скерувати кримінальну справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема
вказує на те, що суддею Франківського районного суду м.Львова питання про
перекваліфікацію дій ОСОБА_1з ч.1 ст. 296 КК України, за якою вона
обвинувачувалась, на ч.1 ст. 125 КК України, було вирішено постановою, хоча це
питання могло б бути вирішене у вироку, оскільки відповідно до п.2 ст. 234 КПК
України, питання кваліфікації дій підсудного вирішується при постановленні
вироку.

Заслухавши
доповідача, міркування скаржника, яка підтримала подану апеляцію, думку
прокурора про скасування постанови суду, вивчивши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1підлягає до
задоволення частково, а апеляція помічника прокурора Франківського району
м.Львова - повністю підлягає до задоволення.

Винесена
судом першої інстанції постанова підлягає скасуванню, а справа поверненню на
новий судовий розгляд в суд першої інстанції, виходячи з наступного.

Постановою
Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2007 року дії підсудної ОСОБА_1були
перекваліфіковані з ч. 1 ст. 296 на ч.1 ст. 125 КК України та закрито
провадження по справі за ч.1 ст. 125 КК України із звільненням ОСОБА_1від кримінальної
відповідальності.

Відповідно
до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 липня 2004 року № 13
"Про практику застосування законодавства, яким передбачені права
потерпілих від злочинів" одержання від потерпілого письмової або усної
заяви (скарги) про притягнення до кримінальної відповідальності підсудного у
справі публічного обвинувачення, коли результати судового слідства свідчитимуть
про необхідність змінити кваліфікацію злочину на статтю кримінального закону,
якою передбачено відповідальність за якийсь із злочинів, перелічених у ч.1 ст.
27 КПК України (справи приватного обвинувачення є обов'язком суду. У разі
відмови потерпілого подати таку скаргу (заяву) і за наявності до того
відповідних підстав підсудний має бути виправданий за відсутністю складу
злочину, що не позбавляє потерпілого права звернутися до суду із заявою про
порушення кримінальної справи у межах строків давності, передбачених ст. 49 КК
України.

Однак,
як вбачається з матеріалів кримінальної справи, зокрема з протоколів судових
засідань, від потерпілої не надходило ні письмової, ні усної заяви про
перекваліфікацію злочину з ч.1 ст. 296 на ч. 1 ст. 125 КК України та
притягнення ОСОБА_1до
кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України. Окрім цього, як видно
з протоколу останнього судового засідання (а.с. 307) розгляд справи відбувався
у відсутності потерпілої ОСОБА_2І., від якої надійшла заява про розгляд
кримінальної справи у її відсутності.

Таким чином, судом першої
інстанції при вирішенні
питання про перекваліфікацію дій підсудної ОСОБА_1з ч. 1 ст.
296 на ч.1 ст. 125 КК України повинна була бути
з'ясована думка потерпілої
з приводу перекваліфікації
злочину та подання відповідної заяви, а в разі відсутності згоди потерпілої на
таку перекваліфікацію, судом, за наявності до того підстав, мав бути
постановлений інший процесуальний документ.

При
таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що така постанова не
може залишатись в силі, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи
на новий судовий розгляд.

При
новому судовому розгляді справи належить врахувати вищенаведене і постановити
процесуальне рішення, яке грунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково, а апеляцію помічника прокурора Франківського району
м.Львова - повністю.

Постанову
Франківського районного суду м.Львова від 29 січня 2007 року про закриття
кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1
ст. 125 КК України - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
цей же суд у іншому складі суду.