233 № 233/2255/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Макіївка Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, неодруженого, дітей не має, не працює, є інвалідом ІІ групи, раніше судимий

· 13.07.1998 року Совєтським районним судом м. Макіївка Донецької області за ст.ст. 81 ч. 2, 46-1 КК України (в ред.. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік;

· 06.06.2002 року Совєтським районним судом м. Макіївка Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; після перегляду вироку Апеляційним судом Донецької області вважати засудженим за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 70 КК України до 6 років позбавлення волі; звільнений 06.09.2007 умовно-достроково за ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 29.08.2007 року на невідбутий строк 2 місяці 25 днів;

· 04.08.2009 року Совєтським районним судом м. Макіївка Донецької області за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 26.11.2013 року;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Прокуратури Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000090 за підозрою ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування, 28.04.2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення в судах Прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

З`ясувавши думку учасників судового провадження та перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у затвердженні угоди виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що28 березня 2015 року о 14 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на залізничній станції Костянтинівка ДП «Донецька залізниця», що розташована за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Леніна, 81, біля пішохідної доріжки службового переходу, біля залізничної колії № 3, на щебні, виявив поліетиленовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір на незаконне придбання наркотичного засобу та він положив знайдений поліетиленовий згорток, наповнений наркотичним засобом, до зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим він незаконно придбав і почав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб без мети збуту.
Надалі, того ж дня о 14 год. 40 хв., знаходячись на пероні станції Костянтинівка ДП «Доненька залізниця», ОСОБА_5 був виявлений працівниками ЛВ на ст. Слов`янськ УМВС України на Донецькій залізниці, під час проведення фільтрації пасажиропотоку. В подальшому під час огляду місця події, який проводився в приміщенні ЛП ст. Костянтинівка ЛВ на ст. Слов`янськ УМВС України на Донецькій залізниці, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено поліетиленовий згорток з висушеною та подрібненою рослинною речовиною зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 5,86 г, що в перерахунку на суху речовину становить 5,27 г, і яку він зберігав при собі без мети збути.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 28.04.2015 року сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , - у виді штрафу в сумі 850 грн.

Відповідно до ст. 474 ч. 7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо зокрема, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості , в тому числі, зазначається узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод передбачає забезпечення права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга №6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweer v.Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання: - у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Таким чином, узгоджене між сторонами угоди покарання є найбільш м`яким, з тих, що передбачені санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, що не узгоджується з особою обвинуваченого, який має дві незняті і непогашені у встановленому законом порядку судимості за скоєння злочинів проти власності, не став на шлях виправленні і знову скоїв новий злочин. Тому суд приходить до висновку, що при призначенні узгодженого відповідно до угоди покарання не буде досягнута мета покарання - виправлення засудженого та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не працює, є інвалідом ІІ групи, то, на думку суду, недоцільно призначати йому покарання, пов`язане з виплатою певної суми на користь держави, оскільки встановлено, що його дохід складається лише з пенсії по інвалідності в сумі 949 грн. на місяць, тобто розмір визначеного відповідно до угоди покарання у вигляді штрафу практично дорівнює його сукупному місячному доходу, що може спонукати його до вчинення протиправних дій з метою отримання грошей для забезпечення виконання призначеного покарання або унеможливить виконання призначеного покарання через брак коштів.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Оскільки при перевірці угоди на відповідність вимогам КПК України та КК України встановлено, що узгоджене відповідно до угоди покарання для обвинуваченого не відповідає вимогам ст. 65 КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у затвердженні укладеної угоди і повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, оскільки угода про визнання винуватості була укладена на стадії досудового розслідування, що узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в п. 6 листа № 223-1679/0/4-12 від 15 листопада 2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод».

Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000090 за підозрою ОСОБА_5 , в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, укладеної 28.04.2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення в судах Прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та повернути матеріали кримінального провадження до Прокуратури Донецької області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя