Провадження №1-кп/748/138/15
Єдиний унікальний № 748/1656/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0000047 від 18 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітня дитина, не працюючого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, учасника бойових дій, проживаючого в квартирі АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» рядового ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) за №56 від 21 березня 2014 року призначено на посаду водія автомобільного взводу підвозу продовольства речового і ВТМ роти матеріального забезпечення та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на всі види забезпечення.

Згідно п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

У свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період рядовий ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 18 лютого 2015 року, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, з особистих мотивів, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ).

В подальшому, 06.03.2015 року ОСОБА_4 прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_4 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) з 18.02.2015 року по 06.03.2015 року, що становить 16 діб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.407 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно самовільно залишив військову частину і проживав 16 діб вдома, оскільки захворів малолітній син і його нікому було доглядати. Про те, що самовільно покинув розташування військової частини нікого не попереджав. 06 березня 2015 року повернувся до частини. До того, майже три місяці, брав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції в Луганській області.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад десять діб але не більше місяця.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 не працює та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності і є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_4 , суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу, у межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та дієвим заходом для попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн.

На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1