Справа № 1028/152/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/61/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 23.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 квітня 2014 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, гр-на України, освіта середнья-спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.122 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі; за ч.1 ст.296 КК України до 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки передбачені ст.76 КК України: з`являтись для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Яготинської центральної районної лікарні 5990 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів по справі, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком, 26 липня 2012 року близько 23-ї години ОСОБА_6 власним автомобілем марки «ВАЗ-2110» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав в с.Черняхівка Яготинського району разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де у місцевому кафе вживали спиртні напої. На території даного кафе у ОСОБА_6 виник конфлікт з місцевими жителями, який переріс у бійку, в процесі якої він отримав легкі тілесні ушкодження.

Після вказаних подій, 27 липня 2012 року біля 2-ї години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на власному автомобілі марки «ВАЗ-2110» д.н.з. НОМЕР_1 разом із вищезазначеними особами і ОСОБА_13 , яка приєдналась до них, приїхали на вул.Молодіжну, що знаходиться в с.Черняхівка Яготинського району Київської області, де поблизу будинку № 13 він побачив ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , допускаючи можливість участі ОСОБА_7 у заподіянні йому тілесних ушкоджень, зупинив автомобіль, вийшов з салону автомобіля, взяв металеву трубу і грубо і завдав ОСОБА_7 удар вказаним предметом в область правої ділянки голови. Коли ОСОБА_7 впав, ОСОБА_6 неодноразово наніс удари потерпілому ногами в область голови й тулуба. В результаті цих протиправних і умисних дій ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів правого вуха та навколо вушної ділянки, скроневої ділянки, забійної рани слизової, ротової порожнини, контузію головного мозку, перелом 5 ребра справа.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, ушкодження на голові у вигляді закритої черепно-мозкової травми (крововиливи правого вуха та навколо вушної ділянки, скроневої ділянки, забійні рани слизової, ротової порожнини, контузія головного мозку) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я за ознакою розладу здоров`я до 21 доби. Виявлена закрита травма грудної клітини (перелом 5 ребра праворуч) віднесена до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я понад 21 добу.

Прокурор в апеляції просить вирок Яготинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року змінити, виключивши кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України, посилаючись на те, що в ході допитів як під час досудового слідства, так і на судовому розгляді справи обвинувачений ОСОБА_6 показав, що нанесення ударів потерпілому ОСОБА_7 і заподіяння йому тілесних ушкоджень обумовлено мотивом помсти, який виник під час подій, які передували інкримінованому йому злочинові.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляції просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати його дії на ст.128 КК України та зменшити розмір моральної шкоди до 5000грн., посилаючись на те, що його дії були викликані особистими неприязними стосунками по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 та не мали на меті порушення громадського поряду.

Крім того вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.122 КК України. Зазначає, що його дії слід кваліфікувати за ст.128 КК України як спричинення тілесних пошкоджень внаслідок необережності, так як, суд фактично не взяв до уваги висновок експерта в частині можливості отримання тілесних ушкоджень потерпілим в результаті падіння. На думку апелянта, суд неправильно задовольнив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди потерпілому. Вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню, оскільки на час розгляду справи потерпілий одужав, припинив лікування, в матеріалах справи відсутні дані про необхідність його подальшого лікування.

В запереченнях на апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 просить апеляції залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни, посилаючись на те, що вимоги, викладені в апеляціях прокурора та засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки вважає, що ОСОБА_6 розумів що, ОСОБА_7 не є особою з якою в нього виник конфлікт.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги та доводи своєї апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція засудженого задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.ст.323, 327, 334 КПК України (1960 року) та роз`яснень, що містяться у пунктах 16, 22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку» №5 від 29.06.1990 року, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обгрунтовує вирок доказами, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом. Вирок суду повинен бути постановлений на матеріалах, які повно та всебічно досліджені судом, а висновки суду про подію злочину, винуватість чи невинуватість особи та інші питання, які вирішуються судом при постановленні вироку, з достовірністю випливають з матеріалів справи. Ці висновки суду мають бути належно мотивовані і суд повинен зазначити, чому одні докази визнав достовірними і поклав їх в основу вироку, а інші визнав недостовірними і відхилив.

Вирок суду першої інстанції наведеним нормам закону не відповідає.

19 грудня 2012 року прокуратурою змінено обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 під час досудового слідства, з виключенням кваліфікації його дій за ч.1 ст.296 КК України.

В ході допитів як під час досудового слідства, так і при судовому розгляді справи обвинувачений ОСОБА_6 показав, що нанесення ударів потерпілому ОСОБА_7 і заподіяння йому тілесних ушкоджень обумовлено мотивом помсти за те, що потерпілий, як він вважав на момент вчинення злочину, приймав участь у його побитті під час конфлікту з місцевими жителями, який виник під час подій, що передували інкримінованому йому злочинові. Перед цим, коли він побачив потерпілого з салону свого автомобіля, хтось з присутніх показав на ОСОБА_7 , сказавши, що він також його бив.

Такі показання підсудного ОСОБА_6 узгоджуються з показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та не спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведене та доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, який зазначав, що дії ОСОБА_6 були викликані особистими неприязними стосунками до потерпілого ОСОБА_7 , осільки ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_7 вважаючи його саме тою особою, яка приймала напередодні участь в побитті підсудного.

Таким чином, хуліганський мотив інкримінованих ОСОБА_6 діянь є таким, що не підтверджується доказами та матеріалами справи, тому інкримінований підсудному злочин передбачений ч.1 ст.296 КК України не може бути покладений в основу обвинувачення і підлягає виключенню.

Що стосується доводів апеляції засудженого про те, що він спричинив тілесні ушкодження потерпілому з необережності то вони теж на думку колегії суддів є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення судово-медичного експерта в судовому засіданні про можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

З наявних в матеріалах справи, численних фото-таблиць до протоколів слідчих дій видно, що обочина автошляху на місці події не є твердою поверхнею. Це шар грунту без штучного покриття, пророслий травою.

Вирішуючи патання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд врахував ступінь моральних страждань потерпілого і обґрунтовано прийшов до висновку, що заподіяна йому моральна шкода є значною та визначив суму на її відшкодування у розмірі 50000грн., що за фактичних обставин справи, на думку колегії суддів, відповідає засадам розумності і справедливості.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, апеляційний суд змінює вирок у випадку зміни кваліфікації злочину і застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, апеляція прокурора задоволенню, а засудженого задоволенню частково.

На підставі наведенного, керуючись ст.ст.365, 366, 373 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора, який приймав участь в розгляді справи задоволити.

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку Яготинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2013 року рішення про визання ОСОБА_6 винним за ч.1ст.296 КК України та призначення йому покарання на підставі ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.122ч.1 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

С УД Д І:___(підпис)___ ___(підпис)___ ____(підпис)___
З оригіналом вірно
Суддя: