У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні 21 травня 2015 року в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

12 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій порушує питання про скасування ухвали колегії судів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2013 року та відкриття касаційного провадження.

Як на підставу своїх вимог посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, а саме, на його думку, судом касаційної інстанції було неоднаково застосовано положення пунктів «в» і «г» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 8 липня 2011 року в подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. На підтвердження своїх доводів, заявник надав копію ухвали колегії судів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2011 року, якою рішення першої та апеляційної інстанцій про застосування п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Одночасно ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд оскаржуваної ухвали касаційного суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви, та вивчивши долучені до неї документи, дійшла висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 447 КПК України заява про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження вищезазначеної підстави, якщо воно ухвалено пізніше.

Як убачається зі змісту заяви, оскаржувана ОСОБА_1 ухвала суду касаційної інстанції щодо нього постановлена 24 грудня 2013 року. З цього дня останній мав достатньо часу для того, щоб реалізувати своє право на звернення до Верховного Суду України.

Будь-яких підстав, які б свідчили про наявність перешкод для реалізації такого права, в заяві не зазначено. Тобто заявник не обґрунтував своє клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України.

Датою прийняття ухвали касаційного суду, наданої заявником для порівняння, є 19 квітня 2011 року, що також значно порушує строк, встановлений для подання заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 447 КПК України заява про перегляд судового рішення залишається без розгляду, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в поновленні строку для подання заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення необхідно відмовити, а заяву - залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 447 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судового рішення щодо нього.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2013 року залишити без розгляду.

судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4