Провадження № 11-кп/792/216/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 673/1667/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000282 та №0000306, внесені до ЄРДР 16 вересня 2014 року та 16 жовтня 2014 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора прокуратури Хмельницької області ОСОБА_10 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року, -
В с т а н о в и л а:
Вироком Деражнянського районного суду від 20 січня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, судимого:
· 20 вересня 2005 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 75 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки;
· 3 лютого 2006 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки;
· 7 лютого 2007 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ст.ст. 70, 71 КК України до п`яти років позбавлення волі;
· 29 червня 2011 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до трьох років п`яти місяців позбавлення волі;
· 19 листопада 2014 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, покарання невідбуте, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 1304 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної, трасологічної та товарознавчих експертиз у розмірі 3 142 грн. 30 коп.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 19 листопада 2014 року.
Речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_9 11 вересня 2014 року біля 23 год. 50 хв., шляхом зриву навісного замка, проник в будинок потерпілої ОСОБА_7 , розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав господарську сумку, вартістю 15 грн., грошові кошти у вигляді розмінних монет в розмірі 265 грн., праску, вартістю 575 грн., електрочайник, вартістю 250 грн., радіоприймач, вартістю 75 грн., куртку, вартістю 120 грн., 3 л соняшникової олії, вартістю 38 грн., тридцять алюмінієвих ложок, вартістю 15 грн., тридцять алюмінієвих виделок, вартістю 15 грн., шість медалей, загальною вартістю 135 грн., пам`ятний знак, вартістю 40 грн., значок, вартістю 10 грн., 400 г ковбаси, вартістю 28 грн., дві банки рибних консерв, загальною вартістю 23 грн., батон хліба, вартістю 5 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 1609 грн.
Крім того, 12 жовтня 2014 року біля 01 год. ОСОБА_9 через незамкнуті двері проник в належний потерпілому ОСОБА_11 сарай, розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав бензопилу, вартістю 600 грн. та 1,5 л мастила, вартістю 75 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 675 грн.
Тоді ж ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу проник в належний потерпілому ОСОБА_12 гараж, розташований по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав велосипед, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 302 грн. 85 коп.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор прокуратури Хмельницької області подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким додатково кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка вчинена повторно, та призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 4-х (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Свої вимоги аргументує істотним порушенням місцевим судом при розгляді провадження вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Звертає увагу на тому, що суд, в порушення п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не вмотивував своє рішення про виключення такої кваліфікуючої ознаки крадіжки, як повторність.
Зазначає апелянт і про порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, так як в мотивувальній частині вироку не зазначено індивідуальних ознак викраденого ОСОБА_9 майна.
Вважає, що судом при призначенні міри покарання ОСОБА_9 не було враховано, вчинення останнім умисного тяжкого злочину, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі; що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів; реально відбував покарання, проте на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та продовжив злочинну діяльність, посередньо характеризується, не працює. Крім того, на думку прокурора, судом не було достатньо враховано, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а саме, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги процесуального опонента, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони судового провадження у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора такою, яка підлягає частковому задоволенню в силу наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах, і які не оспорюються жодною стороною судового провадження.

Разом з тим, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло та інше приміщення, місцевий суд помилково не врахував таку кваліфікуючу ознаку, як повторність.
Згідно з вимогами ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. При цьому вирок є законним за умови правильного застосування в ньому кримінального закону.
У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5 зазначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону і формулювання висновку про їх відповідність.
Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 є особою раніше судимою і його дії органами досудового розслідування, відповідно до обвинувального акта, кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність, так як обвинувачений, маючи непогашену судимість, вчинив новий злочин.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 4 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину.
Крім того, стаття 35 КК України зобов`язує суди враховувати повторність при кваліфікації злочинів.
Отже, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що, відповідно до п.1 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування вироку.
За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність доповнення мотивувальної частини вироку кваліфікуючою ознакою - дії, вчинені особою повторно при кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що ОСОБА_9 11 вересня 2014 року біля 23 год. 50 хв., шляхом зриву навісного замка, проник в будинок потерпілої ОСОБА_7 , розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав господарську сумку, вартістю 15 грн., грошові кошти у вигляді розмінних монет в розмірі 265 грн., праску, вартістю 575 грн., електрочайник, вартістю 250 грн., радіоприймач, вартістю 75 грн., куртку, вартістю 120 грн., 3 л соняшникової олії, вартістю 38 грн., тридцять алюмінієвих ложок, вартістю 15 грн., тридцять алюмінієвих виделок, вартістю 15 грн., шість медалей, загальною вартістю 135 грн., пам`ятний знак, вартістю 40 грн., значок, вартістю 10 грн., 400 г ковбаси, вартістю 28 грн., дві банки рибних консерв, загальною вартістю 23 грн., батон хліба, вартістю 5 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 1609 грн.
Крім того, 12 жовтня 2014 року біля 01 год. ОСОБА_9 через незамкнуті двері проник в належний потерпілому ОСОБА_11 сарай, розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав бензопилу, вартістю 600 грн. та 1,5 л мастила, вартістю 75 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 675 грн.
Тоді ж ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу проник в належний потерпілому ОСОБА_12 гараж, розташований по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав велосипед, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 302 грн. 85 коп.
Дії ОСОБА_9 колегія суддів кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло та інше приміщення.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання ніж те, яке було призначене місцевим судом, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення; ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до положень ст.12 КК України, є тяжким; характер і ступінь його суспільної небезпеки, як особи, яка уже вчиняла умисні злочини, та вчинила новий умисний злочин в період не погашеної судимості; сукупність всіх даних, які характеризують особу обвинуваченого, а саме посередню характеристику обвинуваченого за місцем проживання, тобто ті ж дані, на які посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі, та призначив покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Достатньо враховано місцевим судом і обставини, які обтяжують та пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.
Зокрема, обставиною що пом`якшує покарання ОСОБА_9 місцевим судом визначено щире каяття, а обставинами що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_9 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, місцевий суд правомірно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України.
Таким чином, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_9 покарання є обґрунтованим, підстав для посилення покарання останньому, навіть з врахуванням постановлення нового вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , не вбачається.
З урахуванням того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виправлення якого апеляційним судом тягне за собою погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів, виходячи із змісту ст.ст. 407, 409, 413 КПК України, вважає необхідним вирок районного суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України скасувати з ухваленням в цій частині нового вироку, задовольнивши частково апеляційну скаргу прокурора.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Хмельницької області задовольнити частково.
Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині кваліфікації дій обвинуваченого скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в житло та інше приміщення.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, остаточно вважати засудженим ОСОБА_9 до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .