УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді в режимі відеоконференції, заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новий Розділ, Миколаївського району, Львівської обл., українця, гр. України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого, 07.10.1998 року Врадіївським райсудом Миколаївської обл. за ч. 2 ст. 140, ст. 45 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 27.04.2007 року Кіровським райсудом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 19.03.2014 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки; по теперішній справі, засудженого 15.12.2014 року Кіровським райсудом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», мотивуючи заяву тим, що має погане здоров`я, хворіє на туберкульоз, а тому просить застосувати до нього амністію.

Розглянувши заяву, заслухавши думку прокурора, який не підтримав дану заяву, перевіривши матеріали особової справи, суд прийшов до висновку, що заява щодо застосування до засудженого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до інформаційного листа від 26.05.2014 р. № 223-75704-14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін», у період між ухваленням обвинувального вироку та набрання ним законної сили питання застосування закону «Про амністію у 2014 році», враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК, має вирішуватися у порядку, передбаченому ст. 9 закону «Про амністію у 2014 році», судом, який ухвалив такий вирок. Якщо ж клопотання про застосування амністії подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого обвинувачений тимчасово перебуває (наприклад, за місцем знаходження слідчого ізолятора), суд ухвалою повертає клопотання особі, яка його подала, із роз`ясненням права та порядку звернення.

Згідно до п. «в» ч. 3 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» застосування цього Закону здійснюється до засуджених, які перебувають в установах виконання покарань.

В судовому засіданні встановлено, що вирок суду від 15.12.2014 року відносно ОСОБА_4 не набрав законної сили, оскільки подана апеляційна скарга, тобто ОСОБА_4 перебуває у СІЗО тимчасово, установа відбування покарання засудженому не визначена.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку щодо повернення заяви засудженому ОСОБА_4 із роз`ясненням права звернення з такою заявою до суду за місцем відбування покарання.

Керуючись ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву щодо застосування акту амністії повернути засудженому ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 право та порядок звернення до суду з вказаною заявою за місцем відбування покарання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1