Провадження №11-кп/772/500/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Апеляційного суду Вінницької області

в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря : ОСОБА_5

розглянув «03» червня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 11-кп/772/500/2015, внесене до ЄРДР за № 0005573 від 04.08.2014 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

06.11.2014 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора : ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року,

В с т а н о в и в :
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України - виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк покарання ОСОБА_6 рахується з часу його затримання, тобто з 19 березня 2015 року.
В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 307,45 грн. (триста сім гривень 45 копійки).
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме ноутбук чорного кольору марки «SAMSUNG RV508», залишено потерпілій ОСОБА_8 .

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 в період часу з 02.08.2014 року по 03.08.2014 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , побачив на столі в кімнаті ноутбук марки «SAMSUNG RV508», що належить ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_6 , керуючись жагою легкої наживи, скориставшись відсутністю ОСОБА_8 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав зі столу кімнати, ноутбук марки «SAMSUNG RV508», чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області №733 від 09.09.2014 року складає 1800 гривень. В подальшому з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1800 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року. Просить визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити останньому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати. Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок ухвалений відносно ОСОБА_6 ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального-процесуального Закону, є необґрунтованим та незаконним, оскільки висновки суду першої інстанції викладені у вироку невідповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 постає питання щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити змінивши вирок суду першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_6 бажання бути присутнім під час розгляду даного кримінального провадження не виявив, про час, місце та дату розгляду повідомлявся належним чином. З вимогами апеляційної скарги свого захисника ознайомлений, та просив задовольнити її в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_8 заперечила проти задоволення апеляції вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим. Пояснила, що обвинувачений внаслідок розриву фактичних шлюбних відносин її образив, вважає, що він має сплатити їй кошти в розмірі 30000 гривень за викрадені золоті вироби, також пояснила що родичі обвинуваченого пропонували їй компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, на яку вона не погодилась.
Прокурор заперечив щодо задоволення вимог поданої апеляційної скарги, оскільки вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Підстав для зміни оскаржуваного вироку не вбачає.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Згідно ч. 2 ст. 411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Статтею 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;
Як убачається з вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення майна, а саме ноутбуку марки «SAMSUNG RV508», що належить ОСОБА_8 .
Окрім цього, суд першої інстанції встановивши, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення мало місце до ухвалення вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, оцінивши в сукупності всі докази зібрані по даному провадженню, вірно надав юридичну оцінку діям останнього, а саме кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються. Обвинуваченим вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення під час розгляду даного провадження судом першої інстанції визнана повністю.
Доводи зазначені у поданій апеляційній скарзі з приводу невідповідності висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам справи апеляційним судом оцінюються критично, оскільки вони є надуманими та безпідставними, що загалом не впливають та не можуть впливати на доведеність винуватості обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги з приводу істотного порушення вимог кримінального-процесуального Закону апеляційним судом вважають безпідставними та такими, що суперечать висновкам суду першої інстанції. Підстави з який, адвокат обґрунтовує подану ним апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає надуманими, оцінюються критично, є лише позицією захисту та намаганням уникнути обвинуваченим відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню нових злочинів.
Як убачається з вироку, суд неналежним чином дотримався зазначених вимог закону, внаслідок чого призначене покарання є надто суворим.
Так, призначаючи покарання суд врахував обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, а саме, що вчинений злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості, також зазначив, що обвинувачений не працює. При цьому суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому.
Обґрунтовуючи неможливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання суд послався на думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого.
Однак поза увагою суду залишились інші дані про особу ОСОБА_6 зокрема, що за місцем проживання він характеризується позитивно (а.с.69). Також в матеріалах судового провадження наявна заява обвинуваченого про добровільну видачу викраденого майна (а.с.54). З зазначеного випливає, що ОСОБА_6 сприяв слідству в розкритті злочину, а в сукупності з визнанням вини суду слід було врахувати дані обставини такими, що відповідно до ст.66 КК України також пом`якшують покарання.
Думка потерпілої ОСОБА_8 , висловлена під час апеляційного розгляду з приводу призначення покарання апеляційним судом оцінюється критично та визнається упередженою до обвинуваченого. Так, скеред причин, якими ОСОБА_8 наполягає на суворому покаранні, остання назвала розрив фактичних шлюбних стосунків з обвинуваченим та необхідність повернення останнім грошових коштів за зниклі вироби з жовтого металу.
При цьому слід зазначити, що кримінальне провадження за фактом викрадення майна потерпілої (золотих виробів) провадиться в окремому провадженні та причетність обвинуваченого до даного кримінального правопорушення не підтверджена. Крім цього потерпіла вказала, що родичі обвинуваченого пропонували їй грошову компенсацію за понесену моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, від якої вона відмовилась.
З означеного випливає упереджене ставлення потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначення покарання та фактично є помстою останньому.
За наведених обставин з урахуванням обставин, які не були враховані судом першої інстанції (позитивна характеристика), а також обставин, які пом`якшують покарання, встановлені під час апеляційного перегляду (визнання вини та добровільне відшкодування заподіяної шкоди), за відсутності обставин, що обтяжують покарання, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
При цьому призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 с т.70 КК України слід врахувати вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 року.
Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, апеляційний суд, -
У х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України в вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Калинівського районного суду від 06.11.2014 року та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Судді:

03 червня 2015 рокум. Вінниця