У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Глибченко Т.І.

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 15 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого на вирок апеляційного суду Львівської
області від 26 грудня 2007 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимого 22.01.1999 р. за ст. 140 ч. 2

КК України на 3 роки позбавлення волі

з конфіскацією всього майна;

14.06.2004 р. за ст. 189 ч. 4, 289 ч. 3,

190 ч. 3, 187 ч. 2, 357 ч. 3, 185 ч. 3 КК України

на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна

засуджено:

- за
ст. 142 ч. 3 КК України 1960 р. на 12 років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за те, що він, 9
серпня 1998 року з метою заволодіння індивідуальним майном, близько 21 години
біля с. Федьківці Збаразького району Тернопільської області, за попередньою
змовою з ОСОБА_2, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження у зв'язку
з розшуком, та з ОСОБА_3 вчинили розбійний напад на громадянина ОСОБА_4 і
заволоділи його автомобілем «Мерседес-Бенц-210» НОМЕР_1 вартістю 10 000 гривень
та електричним записником марки «CASIO» вартістю 140 гривень

Після цього ОСОБА_1 і ОСОБА_2, вийшовши за
межі домовленості з ОСОБА_3 про вчинення розбійного нападу вчинили за
попереднім зговором умисне вбивство ОСОБА_4 із користі.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 11 грудня 2007 р. кримінальна справа в частині обвинувачення
ОСОБА_1 за ст. 93 п. «а, і» КК України 1960 р. направлена прокурору на
додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства.

На вирок суду від 26 грудня 2007 р. та
на ухвалу апеляційного суду від 11 грудня 2007 р. подані касаційні скарги
засудженого.

У касаційній скарзі як видно з її
змісту засуджений ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду про
направлення справи на додаткове розслідування, а справу в цій частині закрити
за відсутністю в його діях складу злочину.
Доводи скарги обґрунтовуються тим, що в матеріалах справи відсутні докази
його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ст. 93 п. «а, і» КК України
1960 р., а можливості добути інші докази із-за давності події втрачені.

У касаційній скарзі на вирок суду, як
видно з її змісту, засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати, а справу
закрити, або вирок змінити і призначити покарання за сукупністю злочинів,
зарахувавши уже відбуте покарання за попередніми вироками. Доводи скарги в цій
частині обґрунтовуються тим, що суд постановив вирок на недостовірних і
суперечливих доказах у справі тобто на тих доказах із-за чого справа направлена на додаткове
розслідування.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свої касаційні скарги, думку прокурора про скасування
судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг колегія суддів вважає,
що скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 КПК України
виділення справи в окреме провадження допускається тільки у випадках, які
викликаються необхідністю, коли це не може негативно відбиватися на
всебічності, повноті і об'єктивності дослідження і вирішення справи.

Суд
в порушення вимог названого закону, при обвинуваченні ОСОБА_1 у вчиненні
умисного вбивства із користі при розбійному нападі за попередньою змовою групою
осіб, виділив в окреме провадження обвинувачення за умисне убивство із користі
групою осіб з направленням справи на додаткове розслідування, а за розбійний
напад групою осіб ОСОБА_1 засудив. При цьому, як видно з судових рішень, суд обґрунтував
винуватість засудженого у вчиненні розбійного нападу групою осіб частиною тих
доказів, які підлягають перевірці при додатковому розслідуванні.

Колегія суддів вважає, що при
обвинуваченні ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, кваліфікація яких пов'язана з одним
умислом засудженого, штучний розрив його дій на різні злочини негативно впливає
на всебічність, повноту і об'єктивність дослідження і вирішення справи і є
неприпустимим.

Крім того, апеляційний суд в порушення
вимог ст. 399 КПК України, не виконав обов'язкових вказівок суду касаційної
інстанції, який ухвалою від 3 квітня 2007 р. скасував ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 20 грудня 2006 р., якою ця ж кримінальна справа щодо
ОСОБА_1, по тому ж обвинуваченню була направлена на додаткове розслідування з
підстав неповноти досудового слідства.

Оскільки апеляційний суд порушив вимоги
ст. 26, 399 КПК України, тобто допустив істотні порушення кримінально-процесуального закону, судові
рішення відповідно до ст. 370, 398 КПК України підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно
виконати вимоги процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно дослідити
наявні у справі докази, перевірити пред'явлене обвинувачення, виконати вказівки
касаційного суду щодо усунення недоліків слідства і в залежності від
встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Що стосується доводів засудженого про
скасування судових рішень з закриттям провадження у справі, то вони підлягають
перевірці при новому судовому розгляді,
а якщо вони не знайдуть підтвердження то суду слід звернути увагу на його
доводи щодо можливості зарахування відбутого покарання за попередніми вироками.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Львівської
області від 26 грудня 2007 р. щодо ОСОБА_1 та ухвалу цього ж суду від 11 грудня
2007 р. про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 в частині його
обвинувачення за ст. 93 п. «а, і» КК України на додаткове розслідування
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Федченко О.С. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.