Справа № 1-30/12
Вирок

іменем України

23.03.2012

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Тарасенко Н.В.

при секретарі Здрак Г.Л., Азарові В.С.

з участю прокурора Спіженко Н.В., Кенюка А.В., Константинова Н.П.

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого столяром в ПП «Виробничо-будівельна компанія «Євробуд», зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого,

- 28.07.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки;

- 15.10.2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 (пяти) років позбавлення волі, звільнився 20.08.2009 року по відбуттю строку покарання

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_3 будучи раніше судимим за грабежі, 14.07.2011 року приблизно о 21 год. знаходячись в підїзді будинку № 28 по вул. Жукова в м. Києві, скоїв незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого ОСОБА_2, повторно, за наступних обставин.

Підсудний ОСОБА_3 умисно з корисливих спонукань, з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_2, зайшовши за ним до підїзду будинку № 28 по вул. Жукова в м. Києві, в кабіні ліфту з метою подолання волі потерпілого до опору, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, наніс останньому не менше чотирьох ударів кулаком в область обличчя, завдавши останньому легких тілесних ушкоджень та виказав вимогу про передачу майна, а саме грошей та мобільного телефону, але свій злочинний намір не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий став чинити опір, не даючи змоги ОСОБА_3 відкрито викрасти належне йому майно.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині не визнав та пояснив, що умислу на заволодіння майном потерпілого не мав, 14.07.2011 року з компанією святкував на природі день народження його дівчини, під час святкування він випив стакан пива, алкоголь не вживає у звязку зі станом здоровя. Ввечері біля свого підїзду зустрів знайомих, яких пригостив пивом, разом вони спілкувались. Поряд проходив потерпілий ОСОБА_2, якого він прийняв за хлопця, з яким у нього був конфлікт, будучи впевненим, що це він, підійшов до потерпілого та запитав чи не бажає той пригостити його пивом. Хлопець ніяк не відреагував на його слова, та зайшов до підїзду, він зайшов слідом. Біля ліфтової кабіни він намагався спровокувати бійку з потерпілим, всіляко його ображав, потім вдарив його правою рукою в щелепу, від удару у потерпілого впали з обличчя окуляри. Він продовжував його ображати, запитував чи той хворий, на що потерпілий відповів, що так та зняв з голови шапку. Він подумав, що потерпілий знущається над ним. Так як в підїзді було погане освітлення, то він не побачив, що у потерпілого був рубець на голові. Після чого наніс йому ще один удар в обличчя, потерпілий викликав ліфт. Потім він дав можливість потерпілому зайти до кабіни ліфту, а сам став в дверях та продовжував його провокувати на бійку. Потім наніс потерпілому ще два удари в обличчя. Після чого у нього виник сумнів, що це саме той хлопець з яким у нього був конфлікт раніше, він залишив його та пішов до свого будинку. Приблизно через пять хвилин, до нього на вулиці підійшли двоє чоловіків та жінка, почали кричати, хтось з чоловіків вдарив його в груди, після чого відвели до дільничного, потім викликали патруль та відвезли його відділу міліції. Підсудний ОСОБА_3 також пояснив, що вимогу про передачу телефону, грошей він не висував потерпілому, удари наносив не з силою, просто хотів спровокувати на бійку.

Не дивлячись на невизнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні незакінченого замаху на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчиненого повторно, його винність повністю підтверджується зібраними по справі доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_2 в суді про те, що 14 липня 2011 року приблизно о 20 год. 30 хв. він зустрівся зі своїми друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, остання подарувала йому сувенір, який він вирішив віднести додому, щоб не пошкодити. Друзі залишились чекати неподалік підїзду. Біля підїзду на лавочці сиділи троє чоловіків, серед яких був і підсудний, який робив вигляд, що намагається на нього плюнути. Він подивився на підсудного, після чого той запитав чи є у нього цигарки, на що він відповів, що не палить. Після чого підсудний сказав, а якщо він перевірить кишені. Поки він чекав, щоб його матір по домофону відкрила двері підїзду, підсудний підійшов до нього та помацав кишені його штанів. Потім він зайшов до підїзду, підсудний зайшов за ним слідом. Вони підійшли до ліфту, підсудний запитав у нього чи він хворий, на що він відповів, що так. Після чого зняв з голови кепку, та показав підсудному голову, на якій у нього були шрами та сліди зеленки, оскільки 23 травня 2011 року він переніс операцію по видаленню пухлини мозку, у звязку з чим він відчуває слабкість в нозі, прикульгує. Після чого підсудний наніс йому удар кулаком в ліву щелепу, від чого у нього злетіла з голови кепка та окуляри. В цей момент двері ліфту відчинились та він зайшов до кабіни, підсудний став в дверях і таким чином не давав дверцям закритись. Після чого підсудний ударив його кулаком в праву скроню, потім вдарив в ліву щоку та область губи. Між кожним ударом підсудний задавав йому запитання чи є у нього гроші, чи є у нього мобільний, він відповідав що грошей, мобільного у нього немає. Потім ОСОБА_4 запитав, що у нього взагалі є, і він показав йому сувенір, який подарувала ОСОБА_6 свічку, після чого підсудний знову наніс йому удар в праву частину обличчя. Він просив його не бити. Взагалі підсудний наніс йому близько пяти ударів, або більше. Весь цей час він стояв в кабіні ліфту і натискав на кнопку свого поверху, однак так як підсудний стояв в дверцях, то ліфт не їхав. В цей час він почув, що з верхніх поверхів спускаються люди. Підсудний також це почув, відійшов від дверей ліфту, вилаявся та пішов в сторону виходу з підїзду. Він вдома розказав батькам, що трапилось. З батьком та старшим братом через кілька хвилин спустились на вулицю, люди які сиділи на лавочці біля будинку показали куди пішов підсудний. Після чого вони його наздогнали, затримали та відвели до дільничного. Також потерпілий пояснив, що після скоєного відносно нього злочину 29.09.2011 року йому було проведено незаплановану операцію на мозку;

- показами свідка ОСОБА_7 в суді про те, що приблизно всередині літа 2011 року, ввечері його брат прийшов додому та повідомив, що його побив в ліфті незнайомець, вони разом з батьком вибігли на вулицю, сусіди вказали в яку сторону пішов хлопець. Вони знайшли його, на запитання навіщо він таке зробив з його братом, хлопець занервував, вони відвели його в кімнату міліції, хлопець намагався втекти. Від дільничного було викликано наряд міліції;

- показами свідка ОСОБА_8 в суді про те, що 14 липня 2011 року приблизно о 21 год. додому повернувся його молодший син ОСОБА_2 та повідомив, що його побив в ліфті незнайомий хлопець. Вони зі старшим сином вийшли на вулицю, сусіди вказали в яку сторону пішов той хлопець. Вони наздогнали його, на запитання навіщо він бив його сина, підсудний відповідав, що не чіпав його. Вони запропонували пройти до міліції, однак той відмовився, тоді вони з сином взяли його за руки та відвели до дільничного;

- показами свідка ОСОБА_5 в суді про те, що 14.07.2011 року він в компанії з потерпілим та ОСОБА_6 гуляли по масиву Лісовому, остання подарувала потерпілому сувенір-свічку, яку потерпілий захотів віднести додому. Вони втрьох підійшли до будинку потерпілого. Вони залишились чекати потерпілого на вулиці. Біля підїзду на лавочці він сиділо троє хлопців, серед них був і підсудний, який щось сказав потерпілому. Їх розмова тривала недовго, про що вони розмовляли він не чув. Потерпілий зайшов до підїзду, слідом за ним зайшов і підсудний. Через деякий час підсудний вийшов з підїзду та направився в сторону ЖЕКу. Через пару хвилин з підїзду вийшли потерпілий з батьком та старшим братом та направились в сторону куди пішов підсудний. Він попрощався з ОСОБА_6 та пішов слідом за ними. Він бачив, що батько та брат потерпілого тримали за руки підсудного, той чинив опір, вони відвели його в кімнату міліції. Він також бачив на потерпілому синець на правій брові;

- показами свідка ОСОБА_9 в суді про те, що в липні 2011 року вони з матірю ОСОБА_10 сиділи на лавочці навпроти свого підїзду. Біля підїзду на лавочці також сиділо двоє хлопців, третій стояв поряд, розмовляв та сильно жестикулював. В цей час потерпілий зайшов до свого підїзду, слідом за ним зайшов і той хлопець, це був підсудний. Невдовзі хлопець вийшов з підїзду, через деякий час з підїзду вийшов батько з братом потерпілого, на їх запитання куди направився хлопець вони вказали напрямок;

- показами свідка ОСОБА_11 в суді, яка дала аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_9;

- показами в суді в якості свідка міліціонера ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12 про те, що влітку 2011 року ввечері, коли він знаходився у складі групи швидкого реагування від чергового надійшло повідомлення, що потребується допомога, він прибув до кімнати дільничного на Лісовому масиві, там знаходився потерпілий, підсудний. Як пояснював потерпілий, підсудний в підїзді будинку наніс йому удари, намагався заволодіти його мобільним телефоном. Підсудного було доставлено до приміщення ТВМ-1;

- протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 58-60)

- протоколом огляду місця події від 15.07.2011 року (а.с. 8), згідно якого оглядалось приміщення першого поверху та ліфтова кабіна пятого підїзду будинку № 28 по вул. Жукова в м. Києві.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 341/і від 01.09.2011 року у потерпілого ОСОБА_2 на момент судово-медичного огляду 15.07.2011 року, були виявлені тілесні ушкодження: синці у лівій щічно-виличній ділянці, на верхній повіці лівого ока у зовнішнього кута, на верхній повіці правого ока; крововилив на слизовій верхньої губи зліва та у слизовій лівої щоки, вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень(а.с.15-17). Також згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 18/314 від 27.02.2012р. отримані потерпілим ОСОБА_2 14.07.2011 року тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Ані травматичні дії в ділянку обличчя ОСОБА_2, ані самі тілесні ушкодження у вигляді синців не були причиною взагалі ані захворювання з приводу якого ОСОБА_2 було проведене оперативне лікування від 29.09.2011 року, ані будь якого перебігу даного захворювання зокрема, тобто між спричиненням ОСОБА_2 14.07.2011 року тілесних ушкоджень та його стаціонарним лікуванням у вересні-жовтні 2011 року (з проведенням оперативного втручання), будь-якого причинно-наслідкового звязку не вбачається.

Суд критично ставить до показань підсудного ОСОБА_3 про те, що він не мав наміру заволодіти майном потерпілого, а лише наносив удари, щоб спровокувати бійку, та вважає явно надуманими та розцінює як намагання помякшити відповідальність за вчинене. Оскільки протягом досудового слідства ОСОБА_3 змінював свої покази, в первинних поясненнях, під час допиту в якості підозрюваного, під час допиту в якості обвинуваченого від 22.07.2011 року взагалі пояснював, що ні в чому не винен, потерпілого не чіпав, просто йшов до свого підїзду, на нього напало кілька чоловіків, повалили на землю та відвели до кімнати міліції, пізніше під час додаткового допиту в якості обвинуваченого від 11.08.2011 року ОСОБА_3 почав частково визнавати свою вину, а саме в тому, що наносив удари потерпілому, однак наміру заволодіти його майном не мав.

Підстав сумніватись в правдивості показів потерпілого ОСОБА_2 у суду не має, оскільки вони були чіткі та послідовні протягом досудового та судового слідства: потерпілий пояснював, що підсудний в процесі нанесення ударів в обличчя запитував його чи є у нього гроші, чи є мобільний телефон, на відповідь, що не має отримував удари в обличчя, на питання, що взагалі у нього є, він показав ОСОБА_3 сувенір у вигляді свічки, після чого той знову вдарив його у праве око, яке було пошкоджено після операції, вилаявся та пішов з підїзду.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_3 доведена в повній мірі та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого ОСОБА_2, повторно.

Однак з предявленого ОСОБА_3 обвинувачення підлягає виключенню як така, що обтяжує його покарання, обставина рецидив злочинів, оскільки наявність у підсудного ОСОБА_3 не знятих та непогашених судимостей за вчинення однорідних злочинів враховано як кваліфікуючу ознаку вчиненого ним злочину повторність.

Суд також виключає з обвинувачення підсудного ОСОБА_3 як обставину, що обтяжує покарання, - скоєння злочину в стані алкогольного спяніння, оскільки в ході судового слідства ця обставина свого підтвердження не знайшла, підсудний був затриманий відразу після скоєння злочину, відповідний огляд на стан спяніння після його затримання в закладах охорони здоровя не проводився.

При призначенні міри покарання суд враховує суспільну небезпеку скоєного та особу підсудного, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, вину в скоєному злочині не визнав, суд також враховує стан здоровя підсудного, те, що він працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні матір інваліда третьої групи.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахування викладеного суд обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_2 по справі заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., сума якого була уточнена ним в ході судового слідства до 15600 грн. Розмір моральної шкоди потерпілий обґрунтовує тим, що злочинні дій підсудного призвели до виникнення у нього нервового стресу, повязаного зі страхом за можливе порушення цілісності черепу, погіршення функцій лівих кінцівок, оскільки підсудним наносились йому удари кулаком в обличчя, а 23 травня 2011 року він переніс нейрохірургічну операцію по видаленню частини поза мозкової пухлини з трепанацією черепа в правій лобно-скроневій області, внаслідок злочинних дій підсудного у нього погіршилось здоровя, на тривалий час було порушено звичний спосіб життя.

Підсудний ОСОБА_3 заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі.

Суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд враховує весь комплекс негативних емоцій та переживань, які були спричинені потерпілому ОСОБА_2 внаслідок злочинних дій підсудного ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України , суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_3 з 15 липня 2011 року згідно протоколу затримання в порядку ст. 115 КПК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити без змін - взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15600 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Суддя