Справа № 405/750/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000052, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.12.2014 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, стрільця комендантського відділення роти забезпечення військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , військове звання - «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.410 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України - носіння, зберігання та збут вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб та за ч.2 ст.410 КК України - викрадення військовослужбовцем вибухової речовини і бойових припасів, вчинене повторно, за наступних обставин.

ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на посаді стрільця комендантського відділення роти забезпечення у військовому званні «старший солдат».

Маючи досвід поводження зі зброєю і боєприпасами, при проходженні військової служби, ОСОБА_5 знав вимоги законодавства України про те, що вибухові речовини та бойові припаси відносяться до предметів обмежених в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а також те, що військовослужбовцям Збройним Силам України забороняється зберігати за територією військової частини боєприпаси.

Водночас, проходячи військову службу старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.9-11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, п.п.13-15 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року, п. 1.15 «Інструкції по організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї і боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 р. №359, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Проходячи військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_5 , в один з перших днів грудня 2014 року, підшукав на території вказаної військової частини 801,2 грамів вибухової речовини - тротилової шашки, яку викрав з метою збуту.

Маючи умисел на збут викраденої з військової частини вибухової речовини - 801,2 грамів тротилу, ОСОБА_5 повідомив про це свого товариша ОСОБА_6 (окремо виділено кримінальне провадження, та ухвалено вирок), якому запропонував підшукати покупця на вказану вибухову речовину, на що останній погодився.

Після чого, 03.12. 2014 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , запропонував збути вказану вибухову речовину - 801,2 грамів тротилу легендованій особі ОСОБА_7 , на що останній погодився.

04.12.2014 року, у вечірній час старший солдат ОСОБА_5 , реалізовуючи умисел на збут вибухової речовини - 801,2 грамів тротилу, перебував у себе в помешканні, за адресою : АДРЕСА_1 і передав ОСОБА_6 зазначену вибухову речовину, а саме: три бруски червоного кольору з надписом «тротилова шашка», з яких два бруски загальною вагою 397,7 грам та один брусок вагою 403,5 грам, з метою збуту легендованій особі ОСОБА_7 .

Надалі, 05.12.2014 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , біля будинку АДРЕСА_4 , збув легендованій особі ОСОБА_8 вибухову речовину - тротил вагою 801,2 грамів, за що отримав грошові кошти у сумі 1500 грн., які в подальшому відвіз старшому солдату ОСОБА_5 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

В подальшому, 09.01.2015 року приблизно о 03:00 год., старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , знаходився на території вказаної військової частини за адресою: АДРЕСА_3 .

Маючи умисел на викрадення бойових припасів, повторно ОСОБА_5 викрав бойові припаси - гранати Ф1 в кількості 20 одиниць із маркуванням на корпусі гранати «107-8-71 Т» та із запалами до них у тій же кількості з маркуванням «161-70 УЗРГМ 583», без передбаченого законом дозволу, з одного з військових автомобілів військової частини, які переніс з військової частини польова пошта НОМЕР_1 в ліс неподалік від залізничної колії в АДРЕСА_2 в районі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на відстані 200 метрів від будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де заховав на зберігання,- а саме запали до гранат Ф1 в кількості 14 одиниць із маркуванням «161-70 УЗРГМ 583» та корпуси гранат Ф1 в кількості 14 одиниць із маркуванням «107-8-71 Г».

Інші бойові припаси, а саме гранати Ф1 кількості 6 штук із маркуванням на корпусі гранати «107-8-71 Т» та запали від гранат Ф1 в кількості 6 штук з маркуванням «161-70 УЗРГМ 583» ОСОБА_5 , з метою зберігання, в ту же ніч, 09.01.2015 року переніс з лісу неподалік від залізничної колії в м. Кіровограді в районі «Старої Балашівки», на відстані 200 метрів від будинку, який знаходиться за адресою: м. Кіровограді, вул. Терешкова, 200 до прилеглої території металобази, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Аерофлотська, 28.

09.04.2015 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.28 ч. 1 ст.263, ч.2 ст. 410 КК України, як носіння, зберігання та збут вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб та викрадення військовослужбовцем вибухової речовини і бойових припасів, вчинене повторно. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 , за ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.410 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання, відповідно до ч.2 ст. 473 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ч. 3 ст.474 КПК України, якщо угода досягнута під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч. 1 ст.263, ч.2 ст. 410 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, раніше не судимий, свою вину визнав, щиро кається, покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч.2 ст.28 ч. 1 ст.263 та ч.2 ст. 410 КК України, із застосуванням ст.69 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Речові докази у кримінальному провадженні підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати , із врахуванням частки, яка була стягнута за вироком у виділеному кримінальному провадженні № 0000009 відносно ОСОБА_6 , підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави в сумі 1 506,51 грн.

Керуючись ст. ст. 468-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09.04.2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 1 ст.263, ч.2 ст. 410 КК України, призначивши покарання:

-за ч.2 ст.28 ч. 1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч.2 ст. 410 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Запобіжний захід на апеляційний період ОСОБА_5 залишити без змін, тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з 09.04.2015 року, зарахувавши перебування під вартою з 09.01.2015року по 08.04.2015 року, включно.

Речові докази: корпуси гранат Ф-1 в кількості 20 шт. із маркуванням на корпусі гранати «107-8-71 Т» та із запалами до них у кількості 10 шт. з маркуванням «161-70 УЗРГМ 583», цілісну тубусну коробку зеленого кольору, які передані до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на відповідальне зберігання начальнику складу роти забезпечення служби РАО ст. прапорщику ОСОБА_9 залишити у вказаній військовій частині (т.1 а.с. 185, 187).

Тротилові шашки в кількості 3 шт. знищені, згідно акту №55 від 09.12.2014 року комісією експертів з НДЕКЦ УМВС України у Кіровоградській області (т.1 а.с.54).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 1 506,51 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1