Справа № 333/4376/14-к
Справа №333/4376/14-к
Провадження №1-кп/333/49/15
ВИРОК

Іменем України
03 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0001866 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта вища, офіційно непрацюючого, неодруженого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутатом не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02 травня 2014 року, приблизно о 22-30 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись на території парку «Імені Гагаріна», розташованого по вул.Малиновського в м.Запоріжжя, в ході конфлікту, який виник на підґрунті стійких особистих неприязних відносин, схопив потерпілу ОСОБА_4 за обидві руки, спричинивши тим самим останній синці в області обох передпліч, після чого наніс їй декілька ударів кулаками рук в область голови, чим спричинив останній синець навколо правого ока та садна в тім`яних областях. Від завданих ударів ОСОБА_4 втратила рівновагу, впала та, вдарившись об землю, отримала синець в області правої гомілки. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які згідно судово-медичної експертизи №2340 від 27.05.2014 року, в сукупності, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, фактично визнав частково та суду пояснив, що на протязі останніх чотирьох років у нього з потерпілою тривають неприязні відносини, раніше вони проживали разом. 02 травня 2014 року він взяв сина до себе. Коли вони гуляли з останнім на території парку «Імені Гагаріна» в Космічному мікрорайоні в м.Запоріжжя, то він побачив потерпілу з її подругами. Після того, як він намагався повернути сина потерпілій, остання висловилась на його адресу нецензурною лайкою. Коли він приїхав додому, то йому зателефонувала матір ОСОБА_9 та повідомила, що у неї з потерпілою під час спілкування по телефону стався конфлікт. Після цього він поїхав до матері додому, де побачив, що потерпіла по телефону свариться з його сестрою та матір`ю. Приблизно о 22-00 годині цього ж дня він разом з сестрою ОСОБА_10 пішли до парку «Імені Гагаріна» в м.Запоріжжя, де знаходилась потерпіла з подругою. Між його сестрою та потерпілою відбувся конфлікт, в ході якого остання дістала з сумки аерозольний балончик з освіжувачем повітря та бризнула в обличчя ОСОБА_10 . Після цього він, намагаючись заступитися за сестру, вдарив кулаком правої руки два чи три рази потерпілу в область голови, після чого остання впала на праву сторону на велосипед сина. ОСОБА_4 він за обидві руки в області передпліч не хватав, а лише намагався розборонити сестру та потерпілу, яка тримала ОСОБА_10 за руки. Коли відбувався конфлікт, сина поруч не було, він грав з іншими дітьми. Алкогольні напої в той день він не вживав. Цивільний позов потерпілої в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнав, в частині стягнення моральної шкоди не визнав.
Незважаючи на фактичне часткове визнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, із показів допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 суд встановив, що з обвинуваченим вона раніше проживала однією сім`єю, в них є спільна дитина, на теперішній час вона з ОСОБА_6 не спілкується. 02 травня 2014 року, приблизно о 18-00 годині, вона вийшла гуляти з дитиною в парк «Імені Гагаріна», розташованому в Космічному мікрорайоні в м.Запоріжжя, де зустріла ОСОБА_6 з його сестрою. Приблизно о 20-00 годині вона повернулася додому, а дитина залишилась з батьком в парку. Через півгодини їй зателефонувала подруга ОСОБА_11 та повідомила, що її дитина залишилась в парку одна, а ОСОБА_6 з сестрою пішли. Після цього вона зателефонувала матері обвинуваченого, а коли слухавку взяла ОСОБА_12 , то в неї з останньою виник словесний конфлікт. Потім вона направилась до парку, де до неї з її подругою підійшли ОСОБА_12 з ОСОБА_6 . В них відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 побігла до кафе за допомогою. Коли ОСОБА_6 виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_11 , вона дістала зі своєї сумки аерозольний балончик з освіжувачем повітря та бризнула в обличчя обвинуваченому. В цей час ОСОБА_6 зробив їй підніжку, повалив на землю та почав бити руками в область голови та обличчя. Коли вона падала, то зачепила велосипед сина. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_12 пішли, а її подруга викликала міліцію. Коли відбувався конфлікт, син стояв поруч та намагався словесно зупинити дії обвинуваченого. Скільки обвинувачений наніс їй ударів, вона не пам`ятає. Алкогольні напої в той день вона не вживала. Заявлений нею цивільний позов вона підтримує повністю, просить суд його задовольнити. Також просить суд покарати обвинуваченого суворо, призначити покарання у виді громадських робіт.
Із показів допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 суд встановив, що остання є рідною сестрою обвинуваченого, з потерпілою в неї склались неприязні відносини. 02 травня 2014 року брат запропонував їй піти з дітьми в парк. Через деякий час вони розійшлися та гуляли в парку окремо. Коли вона прийшла додому, то її матір сказала, що їй дзвонить потерпіла та свариться. Приблизно о 22-00 годині, коли приїхав додому ОСОБА_6 , вона запропонувала йому разом піти в парк до потерпілої. В парку «Імені Гагаріна» в м.Запоріжжя вона побачила потерпілу ще з однією дівчиною, та підійшла до них. У них виник словесний конфлікт. В цей час ОСОБА_4 дістала з сумки балончик та намагалася бризнути їй в обличчя, у зв`язку з чим вона нахилилася та закрила обличчя руками. В той час, коли потерпіла схопила її за руки, вона відмахувалася від неї зонтом. До них підійшов ОСОБА_6 та намагався розборонити. Як обвинувачений вдарив потерпілу вона не бачила, адже була в цей час нахилена. Вона лише чула, як потерпіла кричала, щоб обвинувачений її не бив. Коли вона підняла голову, то іншої дівчини вже не було. Після цього до них підійшли дитина та хлопці з кафе, яких позвала інша дівчина. Коли потерпіла відходила назад від її брата, то спіткнулась об велосипед та впала.
Із показів допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 суд встановив, що вона з обвинуваченим малознайома, бачила його кілька разів, знає як колишнього чоловіка потерпілої. 02 травня 2014 року, приблизно о 20-30 годині, вона гуляла з дитиною в парку «Імені Гагаріна», розташованому по вул.Малиновського в м.Запоріжжя. В цей час до неї підійшла ОСОБА_4 . На її запитання, де син, та відповіла, що він гуляє з батьком. Через деякий час потерпіла пішла додому. Коли до неї підійшов ОСОБА_6 з сином та запитав, де потерпіла, вона відповіла, що та пішла додому. Після цього ОСОБА_6 комусь зателефонував, залишив сина та пішов. Далі вона зателефонувала потерпілій та повідомила, що дитина залишилась сама. Через деякий час, коли потерпіла прийшла забрати дитину, до них підійшов ОСОБА_6 з дівчиною, як вона потом дізналась, то була його сестра ОСОБА_10 . Остання почала нецензурно висловлюватися та розмахувати зонтом. Після цього ОСОБА_6 повалив на землю ОСОБА_4 та почав бити її в область голови руками. Злякавшись, вона побігла до літнього кафе та попросила викликати охорону. Конфлікт тривав приблизно 15 хвилин. Здалека вона бачила, як до них підійшли люди з кафе.
Крім показів потерпілої та свідків судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.05.2014 року суд встановив, що ОСОБА_4 02.05.2014 року о 23-35 годині звернулася до співробітників ППС із заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який наніс її тілесні ушкодження в парку «Імені Гагаріна».

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03.05.2014 року суд встановив, що ОСОБА_4 03.05.2014 року о 12-40 годині звернулася до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який наніс її тілесні ушкодження, чим спричинив фізичну біль.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 03.05.2014 року, суд встановив, що 03.05.2014 року слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, в присутності двох понятих, здійснив огляд місця події, а саме: територію парка «Імені Гагаріна» в м.Запоріжжя. До протоколу додані фотознімки з місця події.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №2340 від 27.05.2014 року суд встановив, що синець навколо правого ока, садна в тім`яних областях, синці в області обох передпліч, синець в області правої гомілки у ОСОБА_4 кваліфікується як легкі тілесні ушкодження. Зазначені пошкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення пошкоджень не суперечить строку, вказаному оглянутою, а саме: 02.05.2014 року.
Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №2341Д від 27.05.2014 року суд встановив, що утворення тілесних пошкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , можливе при будь-якому взаєморозташувані потерпілої відносно нападаючого за умови доступності зон пошкоджень. Видимі тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворились не менше ніж від 6 травмуючих впливів.
У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

В ході судового слідства суд всебічно і повно дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Версія обвинуваченого, що він не хватав потерпілу ОСОБА_4 за обидві руки, спричинивши тим самим останній синці в області обох передпліч,спростовуються показами допитаних у судовому засіданні потерпілої та свідка, висновками судово-медичних експертиз. Окрім цього, суд приймає до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що лише намагався розборонити сестру та потерпілу, яка тримала ОСОБА_10 за руки, однак не пам`ятає, яким саме чином це робив.
Показання потерпілої суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням свідка ОСОБА_11 , допитаної у судовому засіданні, дослідженим у судовому засіданні матеріалам експертиз, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Покази свідка ОСОБА_10 не спростовують зазначені докази, адже з її показів вбачається, що вона безпосередньо не бачила, яким чином ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження потерпілій.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину, офіційно не працює. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.
Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, його матеріальний стан, конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, положення ст.56 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.
По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 93,24 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень. Зазначений цивільний позов обвинувачений визнав частково, в частині стягнення матеріальної шкоди.
Положеннями ч.1 ст.129 КПК встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Зі змісту цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що вона просить стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 93,24 гривень за проведення судово-медичного обстеження, на підтвердження чого надала суду фіскальний чек.
Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Матеріальна шкода у розмірі 93,24 гривень витрачені ОСОБА_4 грошові кошти на проведення судово-медичного обстеження знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується відповідним чеком, наданим суду потерпілою. Обвинувачений зазначену матеріальну шкоду визнав повністю. У зв`язку з цим, суд вважає вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого понесеної ним матеріальної шкоди у вигляді витрачених коштів на судово-медичне обстеження у розмірі 93,24 гривень обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.
Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Оцінюючи вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, яка оцінена нею в загальній сумі 10000,00 гривень, суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілої, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпіла в результаті заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень понесла фізичні страждання, поміняла звичний спосіб життя.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди частково, а саме стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 122, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_13 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 93 (дев`яносто три) гривні 24 копійки.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1