Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4424/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0001530 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, дітей не маючого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
Подільським районним судом м. Києва від 26 лютого 2004 року за ч. 2 ст. 141 КК України (1960 року), ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, який скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2004 року та визначено покарання за ч. 2 ст. 141 КК України (1960 року), ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
Деснянським районним судом м. Києва вироком від 19 березня 2007 року за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
Шевченківським районним судом м. Києва вироком від 17 лютого 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 04 березня 2015 року, знаходячись біля будинку № 19 по вул. Світлицького в м. Києві, незаконно носив, а саме, умисно без передбаченого законом дозволу переміщував безпосередньо на ремені чорного кольору у спеціально призначеному чохлі ніж, який в подальшому того ж дня в період часу з 13 години 40 хвилин по 14 годину 10 хвилин був виявлений та вилучений працівниками міліції.
Згідно висновку трасологічної експертизи № 236 від 26 березня 2015 року, вилучений у ОСОБА_4 ніж є холодною зброєю та відноситься до мисливських ножів загального призначення колючо-ріжучої дії.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що за місцем свого проживання він зберігав ніж, який був подарований йому знайомою. 04 березня 2015 року він вийшов з квартири, де мешкає, взявши його з собою у спеціально призначеному чохлі для того, щоб з`ясувати у дільничного інспектора, до якого він мав намір направитись, чи заборонено законом носіння та зберігання вказаного предмету, оскільки відповідного дозволу на це не мав. Переміщуючись в транспортному засобі помістив вказаний предмет на ремінь та продовжив зберігати його при собі. Перебуваючи біля будинку № 19 по вул. Світлицького в м. Києві, до нього підійшли працівники міліції, якими в подальшому було виявлено та вилучено вищезазначений ніж.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, однак без офіційного працевлаштування, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.
Враховуючи вказані обставини, суспільну небезпеку вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання у виді позбавлення волі.
Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, в березні 2015 року, тобто в період відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2014 року, відповідно до якого він звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з встановленим іспитовим строком три роки, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд застосовує положення ст. 71 КК України, враховуючи при цьому, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням.
Визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків суд враховує положення ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої воно має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Виходячи зі змісту положення ч. 3 ст. 78 КК України, відповідно до якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України, змісту роз`яснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно яких у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину це слід розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, оскільки це э недопустимим.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на користь держави за проведену по справі експертизу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2014 року, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання після звернення вироку до виконання.
Речовий доказ по справі ніж, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві (квитанція № 001158) знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в рахунок відшкодування вартості проведеної експертизи холодної зброї суму в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд міста Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1