Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2013 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого-судді - Бородія В.М.,

при секретарі - Штульман В.І.,

за участю прокурорів - Гошовської Ю.В., Клещенка О.М.,

потерпілої - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1, індивідуальний номер картки платника податків НОМЕР_2, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2013 року, близько 18 години 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_2, діючи умисно, наніс удар кулаком правої руки в область обличчя громадянки ОСОБА_1, від чого остання отримала, згідно висновку судово - медичної експертизи № 1791 від 11 червня 2013 року тілесні ушкодження у вигляді - синця на повіках правого ока з переходом на підочну та в лицеву ділянку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково, не визнав позовні вимоги потерпілої та дав показання, що 08 червня 2013 року, близько 18 години, він з подвір»я свого приватного будинку по АДРЕСА_1 випустив собаку на вулицю погуляти, а сам пішов за нею. Через деякий час почув скавчання собаки та побачив, що вона повертається. На вулиці була ОСОБА_1, яка в руці тримала палицю. Він зрозумів, що це саме вона побила собаку. Між ними розпочалась сварка, під час якої ОСОБА_1 хотіла вдарити його палицею, попала по піднятій руці і палиця відлетіла, він розвернувся і пішов. Він потерпілу не бив, тілесних ушкоджень їй не наносив. Однак, допускає, що вона могла вдаритись в машину, яка стояла поруч, коли він її штовхнув.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 дала показання, що 08 червня 2013 року, близько 18 години, вона вигулювала своїх козенят і перебувала біля будинку по АДРЕСА_2. В цей час із собакою із двору свого будинку вийшов ОСОБА_2 Собака була без намордника і підбігла до неї і почала гавкати. Щоб собака не покусала її і козенят, вона її відганяла палицею, однак, не била. В цей час до неї підійшов ОСОБА_2, почав на неї кричати, взяв у руки одне з козенят і кинув його в її бік. Розпочав наносити кулаками удари по голові і обличчю, а потім штовхнув її на машину, вона вдарилась і над бровою пішла кров. Вона категорично наполягає, що синці на повіках правого ока, в підочній ділянці ударом руки їй заподіяв ОСОБА_2, садно у надбрівній області, могло виникнути коли вона вдарилась в машину, коли ОСОБА_2 її штовхнув.

Свідок ОСОБА_3, яка мешкає в будинку АДРЕСА_3, дала суду показання, що близько 18 години, 08 червня 2013 року почула крик на вулиці. Вийшовши на вулицю, побачила, як ОСОБА_2 штовхав ОСОБА_1, від поштовху вона вдарилась головою об машину. Які події відбувались до цього, вона не бачила.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 1791 від 11 червня 2013 року у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді - синця на повіках правого ока з переходом на підочну та в лицеву ділянку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом, могли утворитись 08 червня 2013 року.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні документу протоколу одночасного допиту осіб від 26 серпня 2013 року, потерпіла давала показання, які не протирічать її позиції в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв»язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов»язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи , яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Також необхідно враховувати, що згідно п.8 Розділу Х1 « Перехідні положення» КПК України 2012 року, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку , що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази потерпілої ОСОБА_1, обвинуваченого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3 отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.

Належним і допустимим як джерело доказу є протокол одночасного допиту двох осіб та висновок судово-медичної експертизи потерпілої, оскільки вказані слідчі дії проведенні з дотриманням вимог КПК України.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв»язку для прийняття відповідного процесуального рішення суд , суд прийшов до переконання, що покази потерпілої про обставини вчинення злочину є об»єктивними, щирими і які суд може покласти в основу обвинувального вироку. В сукупності з показами свідка ОСОБА_3, які суд вважає правдивими, висновками судово-медичної експертизи, характером виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, які підтверджують покази потерпілої, суд прийшов до переконання про доведеність вчинення ОСОБА_2 злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Після безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, позицію обвинуваченого, суд розцінює як вибраний ним спосіб захисту та вважає такою, яка направлена на уникнення кримінальної відповідальності.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_2, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_2, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання до скоєного характеризувався позитивно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не перебуває на обліку і лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Обставин, передбачених ст.66 КК України, що помякшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_2 обставин передбачених ст. 67 КК України також не встановлено.

Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, дані щодо особи обвинуваченого, що він є пенсійного віку суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_2 до покарання у виді штрафу.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа , яка зазнала шкоди від злочину, має право пред'явити позов до особи, яка вчинила злочин.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров»я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування їй 208 гривень 95 копійок майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, його розмір підтверджуються сукупністю досліджених фактичних обставин справи, доводами потерпілої, що вона понесла витрати на медичне обстеження у зв»зку із заподіяними їй тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 Розмір затрат підтверджується дослідженою в судовому засіданні квитанцією про сплату потерпілою 208 грн.95 копійок Центральній районній поліклініці Подільського району міста Києва.

Окрім цього ОСОБА_1, з врахуванням уточнень в судовому засіданні, просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 5 тисяч гривень на відшкодування моральних збитків.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов потерпілої в частині відшкодування моральних збитків підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд виходить з того, що в результаті вчинення відносно неї злочину, вона зазнала фізичного болю і страждань від ушкодження здоровя, зазнала психологічний стрес, на певний час втратив нормальні життєві звязки та позбавлена була можливості вести звичний спосіб життя, доглядати внука, переживала, щоб сусіди, родичі та знайомі не бачили її побитою з синками. Несла психологічні страждання від необхідності відвідувати лікарів, слідчі і судові органи.

З врахуванням принципу розумності, даних щодо особи обвинуваченого, який є пенсіонером, його майнових можливостей, суд прийшов до висновку що позов потерпілої про стягнення на її користь з ОСОБА_2 моральних збитків підлягає частковому задоволенню на суму 2 тисячі гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_1 ( індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1) задовольни частково стягнути на її користь із ОСОБА_2 ( індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2) двісті вісім гривень 95 копійок за заподіяну майнову шкоду та дві тисячі гривень за заподіяні моральні збитки, а всього на суму дві тисячі двісті вісім гривень 95 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяБородій В.М.