У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Присяжнюк Т.І.

суддів

Вус С.М., Глоса Л.Ф.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 30 січня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 9 червня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженку м. Сімферополь,

мешканку м. Тернопіль,

раніше судиму 11.02.2005 року

цим же судом за ст.ст. 190 ч. 2,

358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України на 2 роки обмеження волі

з іспитовим строком на 2 роки,

засуджено
за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України остаточно
ОСОБА_1 призначено покарання на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 120 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та на
користь ОСОБА_3 1000 гривень матеріальної і 500 гривень моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 10 серпня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 засуджено за те, що вона 12
березня 2005 року, близько 16 години, перебуваючи у приміщенні магазину
“Молодіжний“, АДРЕСА_1, із ящика для зберігання індивідуального майна покупців,
викрало речі ОСОБА_2 на загальну суму 1024 гривні 42 копійки.

Вона ж 16 березня 2005 року, близько 17
години, перебуваючи у магазині “Торговий Світ”, АДРЕСА_2, із ящика для
зберігання індивідуального майна громадян, таємно викрала речі ОСОБА_3 на
загальну суму 2134 гривні 75 копійок.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1
просить вирок щодо неї змінити, призначити їй покарання не пов'язане з
позбавленням волі. На обґрунтування цього, вказує, що в сумочці потерпілої
ОСОБА_3 грошей у сумі 1000 гривень не було, ключі, які вона викрала в ОСОБА_2
цінності не становлять, а призначене їй покарання є надто суворим.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за обставин, викладених у
вироку, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні
доказів.

Посилання у скарзі засудженої про те, що в сумочці потерпілої ОСОБА_4
грошей у сумі 1000 гривень не було, а також те, що ключі, які вона викрала в
ОСОБА_2 ніякої цінності не становлять,
колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки
показання потерпілих протягом досудового слідства, а ОСОБА_3 також і під час
судового розгляду справи були послідовними та логічними, вони об'єктивно
узгоджуються з іншими доказами по справі, тому правильно визнані судом належним
та достовірним джерелом доказів й покладені в основу вироку.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону по справі не
встановлено.

Покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України і призначене судом з урахуванням характеру та ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даним щодо особи засудженої.

Судом також обґрунтовано враховано, що
ОСОБА_1 вчинила злочини під час встановленого їй судом іспитового строку.

Підстав для призначення справи до
касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів Верховного Суду України -

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні касаційної
скарги засудженій ОСОБА_1.

Судді :