Дата документу Справа № 317/5119/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/5119/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/326/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з Запорізьким СІЗО)

розглянула 10 лютого 2015 року в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя матеріали провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану Джамбульської області м.Джанатас, громадянина України, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

3 вересня 2008 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

2 грудня 2008 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

23 листопада 2008 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 08 серпня 2013 року з Софіївської ВК №55 по відбуттю строку покарання,

ВСТАНОВИЛА:
З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що 09 грудня 2014 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році, в якому останній вказував на те, що він страждає на тяжке захворювання та у нього є малолітня дитина, тому, на його думку, він підпадає під дію вказаного Закону.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину, окрім того протягом іспитового строку він вчинив новий злочин, у зв`язку з чим до нього неможливо застосувати Закон України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за змістом якої, просить цю ухвалу змінити та застосувати до нього Закон України Про амністію у 2014 році, оскільки він страждає на тяжке захворювання, має малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати до нього амністію, прокурора, який заперечував проти задоволенні апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, через наступне.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.1 Закону України передбачена можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк в т.ч. осіб, які страждають на тяжкі хвороби. Проте, вказана норма закону не розповсюджується на осіб, які засуджені за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини.

За змістом статей 2-4,6,7 вказаного Закону, підлягає звільненню від відбування покарання визначена категорія осіб, за умови, що на день набрання чинності цим Законом вони відбули певну частину покарання.

Проте, згідно з матеріалами провадження, вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 3 лютого 2014 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких), до 5 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки. З 23 червня 2014 року знаходиться під вартою по іншому кримінальному провадженню щодо нього за ч.2 ст.186 КК України, яке на цей час перебуває на розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію статей Закону України Про амністію у 2014 році, і підстав для задоволення його апеляційної скарги не вбачає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано послався в своїй ухвалі, як на одну з підстав для відмови в задоволенні клопотання засудженого, на те, що він протягом іспитового строку вчинив новий злочин, провадження про який знаходиться на розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя, оскільки по даній справі на теперішній час рішення по суті судом не прийняте.

Разом з цим, вказане посилання в цілому не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_7 положень Закону України Про амністію у 2014 році.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається від вартою - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4