Справа № 333/1795/15-к
Пр. №1-кп/333/230/15

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2015 р. м. Запоріжжя
за обвинуваченням за ч.2 ст.15, ч.1 ст.333 КК України, -
В червні 2014 року, перебуваючи в м. Запоріжжя, ОСОБА_4 , за допомогою мережі Інтернет домовився з невстановленою слідством особою мешканцем республіки Азербайджан на ім`я ОСОБА_5 про незаконну поставку останньому авіаційних комплектуючих до вертольоту Мі-8, а саме гідропідсилювача системи шляхового управління вертольота РА-60Б та 2 пневматичних агрегатів управління (редукційних прискорювачів) УПОЗ/2М, які відносяться до товарів військового призначення, та в установленому порядку допущені до цивільного використання (позиція МLЮ списку товарів військового призначення, затвердженого постановою КМУ №1807 від 20.11.2003 року). При цьому, відповідно до домовленості, ОСОБА_4 мав придбати в України зазначені авіаційні комплектуючи та здійснити їх доставку до м. Ростов-на-Дону Російської Федерації. Водночас ОСОБА_4 було достовірно відомо, що вказані авіаційні комплектуючи використовуються на військовому вертольоті Мі-8 та його цивільних модифікаціях, у зв`язку з чим, їх переміщення за межі України потребує спеціального дозволу компетентного органу виконавчої влади.
В подальшому, на виконання домовленості з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_5 , в кінці червня 2014 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Запоріжжя, за допомогою мережі Інтернет, домовився з невстановленою слідством особою, мешканцем м. Донецьк на ім`я ОСОБА_6 , про придбання та отримав від останнього авіаційні комплектуючі, а саме гідропідсилювач системи шляхового управління вертольота РА-60Б №027240106 та 2 одиниці пневматичних агрегатів управління (редукційних прискорювачів) УПОЗ/2М № 11044225 та № 11041177.
Продовжуючи виконання домовленості з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_5 , 23.07.2014р. ОСОБА_4 , з метою подальшого переміщення через державний кордон України з приховуванням від митного контролю помістив зазначені вище комплектуючі до авіаційної техніки до непрозорих поліетиленових пакетів чорного кольору, які поклав до спортивної сумки зеленого кольору. Вказану сумку з комплектуючими до авіаційної техніки ОСОБА_4 помістив до багажника власного автомобіля Маzda 3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В подальшому, продовжуючи виконання домовленості з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_5 , достовірно розуміючи протиправний характер своїх дій. з метою переміщення зазначених комплектуючих авіаційної техніки через державний кордон України до м. Ростов-на-Дону (Російської Федерації) з приховуванням від митного контролю та з порушенням встановленого порядку міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, ОСОБА_4 на власному автомобілі Магсіа 3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирушив до пункту пропуску «Новоазовськ» Донецької області.
Однак, ОСОБА_4 не зміг довести до кінця свій злочинний намір, оскільки близько 15 год. 30 хв. 23.07.2014 на виїзді з м. Запоріжжя на трасу М18 Харків - Сімферополь, на стаціонарному посту ДАЇ, розташованому на вул. Космічній в м. Запоріжжя, його протиправна діяльність була припинена співробітниками СБ України, а зазначені вище комплектуючі до авіаційної техніки були вилучені.
Тим самим, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 8. 24 закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» № НОМЕР_2 від 20.02.2003 року, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1807 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», п.З постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 року №86 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання», без відповідної реєстрації в Державній службі експортного контролю в якості суб`єкта міжнародних передач товарів та без отримання дозволу на здійснення міжнародної передачі товарів військового призначення, вчинив незакінчений замах на міжнародну передачу - експорт, в формі фактичного відвантаження до Російської Федерації товарів військового призначення гідропідсилювача системи шляхового управління вертольота РА-60Б №027240106 та 2 пневматичних агрегатів управління (редукційних прискорювачів) УПОЗ/2М №11044225 та №11041177.
Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 333 України за ознаками закінченого замаху на порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.
Між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Згідно даної угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.333 КК України та призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про затвердження укладеної між ними угоди про визнання винуватості.
Суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам ч.4 ст. 469 КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального злочину за ч.3 ст.15, ч.1 ст.333 КК України, який є злочином середньої тяжкості, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, умови угоди не суперечать приписам ч.6 ст. 474 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст. 474 КПК України, а також сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 475, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.15, ч.1 ст.333 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1700 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
· гідропідсилювач системи шляхового управляння вертольота РА-60Б №027240106;
· пневматичні агрегати управління (редукційні прискорювачі) тормозної системи коліс вертольота УПОЗ/2М №№11044225 та 11041177;
· спортивна сумка зеленого кольору, в якій знаходились вказані вище авіаційні комплектуючі, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів УСБУ в Запорізькій області передати обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1