№ справи
11 -а-1563 Головуючий
1 інстанції - Тютюн Т.М.
Категорія ст. 236-1 КПК України Доповідач - Бачурін О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого
судді: Полтавцевої Г.А.

суддів: Чорного
О.М ., Бачуріна О.В.

за участю
прокурора: Журавської О.В.

представника
скаржників: ОСОБА_1 ,

розглянувши
у судовому засіданні в м. Києві 25 липня
2007 року апеляцію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 04.07.2007 року;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Оболонського районного суду м. Києва від
04.07.2007 року залишена без задоволення скарга ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на
постанову помічника прокурора Оболонського району м. Києва від 16.04.2007 року про відмову в
порушенні кримінальної справи. Приймаючи таке рішення, районний суд виходив з того, що відсутні будь - які дані, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_4.
та ОСОБА_5. ознак злочину, передбаченого
ст. 190 КК України.

Не
погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2.
та ОСОБА_3. звернулися з апеляцією і просять скасувати постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 04.07.2007
року, постановити нове рішення, яким зобов'язати прокуратуру провести
додаткову перевірку, посилаючись на
те, що суддя не зробив належні висновки
щодо скоєння правопорушення з боку працівників Оболонської райдержадміністрації
м. Києва, виходячи з того, що мати ОСОБА_2. - ОСОБА_4. , отримавши зі своєю новою сім'єю складом з
трьох осіб трикімнатну квартиру продала її і не звільнила свою двокімнатну
квартиру, яку обіцяла передати його
сім'ї, чим порушила їх права, Житловий кодекс і Правила обліку громадян.

Заслухавши
доповідача; пояснення представника скаржників ОСОБА_1 яка підтримала апеляцію в повному обсязі;
прокурора, який заперечував проти її
задоволення; перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає апеляцію необгрунтованою з наступних підстав:

відповідно
до ст.
236-2 КПК України суддя,
розглядаючи скаргу, повинен
перевірити, чи були дотримані вимоги ст. 99
КПК України при відмові в порушенні справи,
тобто чи дійсно не було підстав для порушення справи.

Як
вбачається з матеріалів справи,
суддя, розглядаючи скаргу
відповідно до ст. 236-2 КПК України, дослідив матеріали справи, і прийшов до обґрунтованого висновку про
залишення скарги без задоволення, у
зв'язку з відсутністю будь - яких даних,
які б вказували на наявність в діях ОСОБА_4. та ОСОБА_5.
ознак складу злочину,
передбаченого ст. 190 КК України. При цьому суд погодився з
висновком помічника прокурора, що
правові відносини, які склалися між
заявником та сім'єю його матері - ОСОБА_4.
носять цивільно-правовий характер,
виходячи з того, що надана
трикімнатна квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність сім'ї ОСОБА_4 після сплати
50% її вартості згідно умов інвестиційного договору № 278-ПІА від 30.09.2002
року, укладеного з Державною
госпрозрахунковою організацією «Житло-Інвест» на підставі свідоцтва про право
власності від 16.09.2003 року, виданого
Головним управлінням житлового забезпечення КДМА.

Житлова
площа за адресою: АДРЕСА_2, в якій сім'я
ОСОБА_4 проживає і на яку претендують апелянти,
була отримана матір'ю заявника в ЖБК «Кристал - 6» ще в 1986 році і
також перейшла у її власність після сплати нею пайового внеску.

Оскільки
жодна з квартир ніколи не належала скаржникам,
то в них нема підстав вимагати передачу квартири їм і вважати, що сім'я ОСОБА_4 якимсь чином заволоділа їх
майном.

Суддя
також погодився з тим, що при
зарахуванні на квартоблік будь-яких неправдивих відомостей щодо себе ОСОБА_4.
не надавала.

Такий
висновок суду відповідає матеріалам, на
підставі яких було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної
справи, а саме: документами з
квартирного обліку, копією свідоцтва про
право власності на квартиру, рішенням
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2007 року, про визнання ОСОБА_3 та її неповнолітніх
дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7. такими, що втратили право користування житловою
площею в спірній двокімнатної квартирі АДРЕСА_2 та іншим.

Колегія
суддів вважає постанову суду від 4 липня 2007 року обґрунтованою і погоджується
з нею.

Посилання
в апеляції щодо неповноти судового розгляду їх скарги не знайшло
підтвердження, а ствердження апелянтів
про відсутність рішення судді щодо правопорушень з боку працівників Оболонської
райдержадміністрації м. Києва, не відповідають фактичним обставинам
справи, тому що в оскаржуваної постанові
зазначено, що таке питання не
розглядалося, оскільки в заяві про
злочин воно не порушувалось.

За таких
обставинах колегія суддів вважає необхідним залишити постанову суду від 4 липня
2007 року без змін, а апеляцію без
задоволення.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст.
365; 366; 382 КГТК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Постанову Оболонського районного суду
м. Киева від 4 липня 2007
року, якою залишена без задоволення
скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову помічника прокурора Оболонського району
м. Києва про відмову в порушенні
кримінальної справи від 16.04.2007 року залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_2., ОСОБА_3. без задоволення.