№ 1-кп/269/303/2013
ВИРОК

іменем України

28 листопада 2013 року Совєтський
районний суд м. Макіївки Донецької
області в складі:

головуючої судді Слабкіної
О.А.

при секретарі
Савоськіній О.В.

за участю прокурора Ляховецького
Б.І.

захисника-адвоката ОСОБА_1

розглянувши в відкритому
підготовчому судовому засіданні в
залі суду кримінальне провадження на
підставі обвинувального акту відносно
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Макіївки Донецької області,
громадянина України, не одруженого, не
працюючого, інваліда ІІ групи
дитинства, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, не судимого, -

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_2 05
листопада 2013 року в денний час доби,
більш точний час в ході досудового
слідства встановити не виявилося
можливим, знаходячись у полі поблизу
місця його проживання: АДРЕСА_2, діючи
умисно, протиправно, з метою
незаконного придбання, зберігання
вибухових речовин, в порушення вимог
«Положення про дозвільну систему,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.1992 року та
Інструкції про порядок виготовлення,
придбання холодної зброї,
пристосувань вітчизняного виробництва
для відстрілу патронів, споряджених
гумовими або аналогічними по своїх
властивостях метальними снарядами не
смертельної дії, і вказаних патронів, а
так само боєприпасів до зброї і
вибухових матеріалів, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 21.09.1998 року № 662», знайшов
та присвоїв собі, тим самим незаконно
придбав вибухову речовину, що
містилася у паперовому згортку, який в
свою чергу знаходився в
поліетиленовому пакеті. Вказану
вибухову речовину обвинувачений
ОСОБА_2 переніс до себе до дому, за
адресою: АДРЕСА_2, де незаконно зберігав
в обраному ним місці до 12.00 год. 12.11.2913
року. У вказаний час 12.11.2013 року
обвинувачений ОСОБА_2 вийшов з будинку
за адресою свого проживання та
попрямував у напрямку АС «Совєтська»
сел. Ханженкове м. Макіївки, при цьому
маючи при собі вибухову речовину, яка
заходилась в поліетиленовому пакеті.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_2
незаконно носив при собі вибухову
речовину до 12.50 год. 12.11.2013 року. В цей
час обвинувачений ОСОБА_2, який
проходив поблизу буд. 1 по вул.
Вокзальна сел. Ханженкове Совєтського
району м. Макіївки підійшли працівники
міліції, якими був проведений
особистий догляд обвинуваченого
ОСОБА_2 і у якого працівниками міліції,
у присутності понятих, з письмового
дозволу обвинуваченого ОСОБА_2 біля
будинку № 1 по вул. Вокзальна
Совєтського району м. Макіївки при його
особистому догляді, проведеному у
встановленому законом порядку, в
правій руці обвинуваченого ОСОБА_2
було виявлено та вилучено
поліетиленовий пакет з паперовим
згортком, всередині якого знаходилась
вибухова речовина групи бризантних
зниженої потужності класу
амонійно-селітерних-амоніт
промислового виробництва у вигляді
конструктивно оформленого заряду ( 1
од.) Маса (брутто) наданого на експертне
дослідження амоніту - 270 г. Вказану
вибухову речовину ОСОБА_2 незаконно
придбав, переносив та зберігав без
передбаченого законом дозволу.

Своїми діями обвинувачений
ОСОБА_2 вчинив кримінальне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України,
які виразилась у незаконно придбанні,
носінні, зберіганні вибухових речовин
без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування
між сторонами кримінального
провадження, а саме: заступником
прокурора Совєтського району м.
Макіївки Євтуховим О.С. та
підозрюваним ОСОБА_2, в порядку п. 1 ч. 1
ст. 468, ч. 2 ст. 469, ст. 472 досягнуто та
підписано угоду від 21.11.2013 року про
визнання винуватості ОСОБА_2 у скоєнні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК
України, за змістом якої підозрюваний
ОСОБА_2 беззастережно визнає свою
вину у вчинені зазначеного злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та
наведені обставини вчинення цього
злочину, сторони дійшли згоди щодо
обрання підозрюваному ОСОБА_2
покарання за вчинений ним злочин,
передбачений ч. 1 ст. 263 КК України у
вигляді позбавлення волі на строк три
роки із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК
України, відповідно до яких звільнити
ОСОБА_2 від відбування від покарання та
покласти на ОСОБА_2 обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи, періодично з'являтися до
кримінально-виконавчої інспекції для
реєстрації на строк Один рік. В угоді
зазначені наслідки укладення та
затвердження угоди про винуватість,
встановлені ст. 473 КПК України та
наслідки її невиконання.

Прокурор просить затвердити угоду
про визнання винуватості. Захисник
обвинуваченого ОСОБА_1 просив
затвердити угоду про визнання
винуватості ОСОБА_2, також як і сам
обвинувачений.

Розглядаючи питання про
затвердження угоди про визнання
винуватості, суд встановив наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК
України при прийнятті рішення у
підготовчому судовому засіданні суд
має право затвердити угоду про
визнання винуватості.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК
України між прокурором та
обвинуваченим може бути укладена
угода про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4 ст. 469 КПК
України угода про визнання
винуватості між прокурором та
обвинуваченим може бути укладеною у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні
встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2
обгрунтовано обвинувачується у
вчиненні кримінального
правопорушення, відповідальність за
яке передбачено ч. 1 ст. 263 КК України,
яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким
злочином.

Судом встановлено, що дана угода
про визнання винуватості за своїм
змістом та порядком укладення
відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК
України, відповідає закону України про
кримінальну відповідальність за ст. 263
ч.1 КК України, в тому числі щодо
правової кваліфікації кримінального
правопорушення та щодо узгодженої міри
покарання у виді позбавлення волі, із
застосуванням норм ст.ст. 75, 76 КК
України.

Також в судовому засіданні
встановлено і суд переконався, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, які
передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, те, що він взмозі виконати
умови угоди в повному об'ємі, а також
розуміє інші заходи, які будуть
застосовані відносно нього у разі
затвердження мирової угоди.

Судом встановлено, що умови
даної угоди не суперечать вимогам
ст. 471 КПК України та ст. 263 ч. 1 КК
України, не суперечать інтересам
суспільства, не порушують прав, свобод
та інтересів інших осіб, угода
укладена на добровільних засадах,
обвинувачений взмозі виконати
взяті на себе зобов'язання та є
винуватим в скоєнні злочину,
відповідальність за який передбачена
ч. 1 ст. 263 КК України, підстав для
відмови в затвердженні угоди,
передбачені ст. 474 ч. 7 КПК України
відсутні.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, суд вважає за можливе
затвердити угоду від 21 листопада 2013
року про визнання винуватості між
сторонами і призначити
обвинуваченому ОСОБА_2 міру покарання,
узгоджену сторонами в угоді.

Керуючись ст. 314, ст. 371, ст.
373, ст. 374, ст. 474, ст. 475 КПК України суд,-

З А
С У Д И В:

Затвердити угоду від 21.11.2013 року,
укладену між заступником прокурора
Совєтського району м. Макіївки
Євтуховим О.С. та підозрюваним ОСОБА_2,
про визнання винуватості ОСОБА_2 у
скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 263
КК України.

ОСОБА_2 визнати винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
263 КК України та призначити узгоджене
сторонами покарання у вигляді
позбавлення волі на строк Три роки.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК
України ОСОБА_2 звільнити від
відбування покарання, якщо він
протягом встановленого
випробувального строку Один рік
виконає покладені на нього наступні
обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та місця роботи, періодично з'являтися
до кримінально-виконавчої інспекції
для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_2 - не
обирався.

Вирок може бути оскаржений, з
підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК
України, до апеляційного суду
Донецької області через Совєтський
районний суд м. Макіївки Донецької
області протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Копію вироку негайно, після
його проголошення, вручити засудженому
та прокурору.

Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку суду.

Суддя
О. А. Слабкіна