Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кс/523/1021/15
У Х В А Л А
про відмову в скасуванні арешту на майно

14.07.2015 року м. Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_3 , слідчого СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , а також представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту на рухоме майно,

в с т а н о в и в:
8 липня 2015 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту, накладеного під час досудового розслідування кримінального провадження №0000503 на напівпричіп-самоскид марки «Lenaerts ВВ210Т», р.н. НОМЕР_1 . Зазначене клопотання обґрунтоване, на думку власника цього майна та його представника, неправомірністю арешту - через відсутність як підстав, передбачених ст.ст.167 та 170 КПК України, так і будь-якого процесуального статусу ОСОБА_7 в даному провадженні. Одночасно ОСОБА_7 просить слідчого суддю, в разі неможливості скасування арешту, передати це майно на подальше відповідальне зберігання їй чи ОСОБА_9 , як особі, яка наділена правом представляти її інтереси з питань експлуатації, ремонту, керування, проходження технічного огляду, сплати платежів, зборів та визначення місця стоянки даного рухомого майна.

Отримавши заперечення прокурора, слідчого, потерпілого та його представника проти клопотання власника рухомого майна слідчий суддя дійшов наступного.

Як вбачається із досліджених матеріалів кримінального провадження №0000503, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2012 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України, слідчою СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 19 вересня того ж року, в порядку КПК України 1960 року, було порушено кримінальну справу за фактом заволодіння шляхом обману належного ОСОБА_5 напівпричіпу марки «Lаnaerts ВВ210Т», р.н. НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_3 , 2003 р.в., жовтого кольору, вартістю 184000 грн. Приводом до порушення справи були матеріали дослідчої перевірки, а також заява ОСОБА_5 від 17 вересня 2012 року про причетність до цього злочину малознайомої особи на ім`я ОСОБА_10 .

В обґрунтування колишньої належності на праві власності потерпілому ОСОБА_5 зазначеного напівпричіпу судом досліджено посвідчення Південної митниці про реєстрацію транспортного засобу (далі ТЗ), висновок спеціаліста з комплексного дослідження ТЗ, заяву про зняття з обліку ТЗ для реалізації.

24 вересня 2012 року слідчим було накладено арешт на зазначений ТЗ з метою забезпечення цивільного позову та конфіскації майна. Відповідні відомості про арешт було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Розбіжність в найменуванні марки зазначеного майна: «Lаnaerts» замість вірного « ОСОБА_11 » була усунута слідчими шляхом винесення 29 травня 2015 року постанови про уточнення даних.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що згідно копії довідки-рахунку серії ДПІ №012152, виданої ТОВ «ОЛІВІЯ-ЮГ» 17 січня 2012 року, ОСОБА_5 отримав грошові кошти від ОСОБА_7 за реалізацію цього ТЗ, що стало підставою державної реєстрації 24 квітня 2012 року ВРЕВ м. Макіївка Донецької області права власності ОСОБА_7 на цей ТЗ, з видачею іншого р.н. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 ).

Водночас, як вбачається з доводів потерпілого ОСОБА_5 безпосередньо в даному судовому засіданні, а також протоколів його допитів в якості потерпілого від 26 вересня 2012 року, 22 травня 2015 року та 8 липня 2015 року останній вищезазначену довідку-рахунок не підписував, гроші за реалізацію ТЗ не отримував, фактичну втрату цього майна пов`язує з шахрайськими діями малознайомої особи на ім`я ОСОБА_10 , якій довірив з листопада 2008 року зберігати ТЗ на розташованій на ОСОБА_12 горі демонстраційній стоянці, та випадково виявив це майно особисто, за окремими зовнішніми ознаками, лише 21 травня 2015 року на території автобусного парку за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе,2.

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 1 жовтня 2012 року він познайомився з потерпілим через відповідальну за зберігання цього ТЗ особу на ім`я ОСОБА_10 , виявив бажання придбати напівпричіп за 10000 доларів США та, на його прохання, ОСОБА_5 в квітні 2012 року зняв це майно з обліку і передав технічний паспорт. Разом з тим, ОСОБА_13 фактично безоплатно втратив це майно через його неповернення іншою особою на ім`я ОСОБА_14 з розташованої СТО в м. Іллічівську Одеської області.

Як вбачається з протоколів допиту в якості свідка ОСОБА_15 він був особою, яка допомогла іншому його знайомому на ім`я ОСОБА_16 , мешканця Донецької області, придбати у ОСОБА_13 на початку 2012 року цей ТЗ за 12000 доларів США. Щодо можливого знайомства з теперішньою власницею ТЗ ОСОБА_17 свідок надав вкрай суперечливі покази. Так, 3 жовтня 2012 року він взагалі заперечив будь-яке знайомство з нею, а 5 червня 2015 року змінив ці покази, пояснивши, що жінка на ім`я ОСОБА_18 приїжджала разом з покупцем ОСОБА_16 на угоду з ОСОБА_13 , якому передала грошові кошти за цей ТЗ. Крім того, влітку минулого року ОСОБА_18 також приїжджала до місця його проживання в м. Іллічівськ, де декілька днів бездокументально орендувала у родини ОСОБА_15 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . До часу останнього допиту ОСОБА_18 за даною адресою фактично не проживає, її місце перебування свідку невідомо. Разом з тим, як вбачається з протоколу допиту цього свідка від 10 липня 2015 року він 16 липня 2010 року придбав саме у ОСОБА_7 інший легковий транспортний засіб.

Обставини безпосереднього виявлення потерпілим напівпричіпу марки «Lеnaerts ВВ210Т», р.н. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_3 , 2003 р.в., жовтого кольору, на території ТОВ «БУДМАКС» за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе,2, підтверджено відповідним протоколом огляду місця події від 25 травня 2015 року. При цьому, напівпричіп перебував у з`єднанні з автомобілем марки «DAF», р.н. НОМЕР_5 .

Відповідно до реєстраційної довідки та показань свідка ОСОБА_15 від 5 червня 2015 року автомобіль марки «DAF», р.н. НОМЕР_5 , був придбаний цим свідком для власної доньки ОСОБА_19 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яким він одарив її у 2012 році. Подальша доля цього автомобіля свідку невідома.

Представник ОСОБА_7 в судовому засіданні представила примірники заяви ОСОБА_7 до територіального органу соцзахисту населення в м. Іллічівську та рішення від 22 грудня 2014 року про призначення останній особі допомоги як переміщеній особі. При цьому, як вбачається з цих документів ОСОБА_7 вказала фактичним місцем свого проживання адресу, за якою зареєстрований ОСОБА_15 , а саме: АДРЕСА_1 .

Враховуючи сукупність викладених обставин, а також факт тривалого добровільного не з`явлення ОСОБА_7 , як власниці арештованого майна, яка нібито проживає в сусідньому з м. Одесою районному центрі, до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, слідчий суддя розцінює як доведеність існування можливої узгодженості дій невстановлених осіб на імена ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 на заволодіння шахрайським шляхом у ОСОБА_5 напівпричіпу марки «Lеnaerts ВВ210Т», р.н. НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_3 , 2003 р.в., жовтого кольору.

2 червня 2015 року слідчим цей ТЗ було визнано в якості речового доказу в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 4 червня 2015 року на зазначене рухоме майно було накладено арешт з метою недопущення подальшої можливості його відчуження, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки особи, у користуванні яких на теперішній час перебуває цей ТЗ матимуть змогу вчинити дії, спрямовані на його убезпечення від законних вимог потерпілого ОСОБА_5 .

На виконання зазначеного судового рішення в період з 4 по 5 червня цього ж року слідчим було проведено технічну експертизу даного ТЗ та передано на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_21 (фактично прийняв охоронець ОСОБА_22 ) до розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, 10 червня 2015 року представником потерпілого ОСОБА_5 через орган досудового розслідування було подано цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення в межах даного кримінального провадження заподіяної шахрайським заволодінням цього ТЗ майнової та моральної шкоди на загальну суму 284000 грн.

Оскільки досудове розслідування кримінального провадження №0000503 в даний час не завершено, а дослідженні в даному судовому провадженні матеріали обґрунтовують висновок про ймовірне незаконне відчуження цього рухомого майна від ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , що потребує подальшого проведення певних перевірних слідчих дій, то слідчий суддя вважає, що в даний існує необхідність збереження арешту на це майно, яке відповідає критерію п.3 ч.2 ст.167 (предмет злочину) та вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Слідчий суддя також не знаходить достатніх підстав для тимчасової передачі арештованого майна як теперішньому власнику, так і іншій довіреній нею особі через наявний ризик можливого вчинення дій, пов`язаних із приховуванням ТЗ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167,170,174 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту, накладеного під час досудового розслідування кримінального провадження №0000503 на напівпричіп-самоскид марки «Lеnaerts ВВ210Т», р.н. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_3 , 2003 р.в., жовтого кольору, або про передачу цього рухомого майна ОСОБА_7 чи іншій, довіреній нею, особі на подальше відповідальне зберігання - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду, а також направити ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1