УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня
« 1 » дня Колегія судів судової палати у
кримінальних

справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

головуючого-
Катарова П.Г. суддів- Бордачова
В.М. - Соловйова М.В. за участю прокурора -
Сулейманової Д.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 24 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Джанкой, не працюючий, який має неповнолітню дитину, раніше тричі судимий:

17 серпня 1990 року
Джанкойським міським судом АР Крим за ст.ст. 140 ч.З, 141 ч.2, 19, 142 ч.І КК України на 4 роки позбавлення
волі,

27 серпня 1992 року Жовтневим
районним судом м. Харкова за ст.ст. 94,
43 КК України на 10 років
позбавлення волі, звільнений 8
січня 2002 року,

7 травня 2004 року
Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ст. 309 ч.І КК України на 2
роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з
випробуванням і іспитовим строком 2
роки,

ЗАСУДЖЕНИЙ: за ст. 121
ч.І КК України на 5 років
позбавлення волі.

Строк покарання обчислений з 25 червня 2006 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 1282
грн. 79 коп. у
рахунок відшкодування судових витрат.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 81 КПК України.

Згідно з вироком,
ОСОБА_1 визнано винним
в умисному тяжкому
тілесному ушкодженні, вчиненому за таких обставин.

Справа №11-356/2007
року

Категорія: ст. 121
ч.І КК України

Головуючий у інстанції суддя Глєбов О.А.

Доповідач суддя
Бордачов В.М.

-2
-

В ніч на 16
червня 2006 року,
ОСОБА_1, в барі «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_2, у стані алкогольного
сп'яніння, під час сварки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних
стосунків, з ОСОБА_2, наніс останньому удар ножем у живіт, спричинивши йому
тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе визнав повністю.

В апеляції:

- засуджений
ОСОБА_1, не оспорюючи
доведеність вини і правильність кваліфікації його дій, просить вирок змінити та
пом'якшити призначене покарання, враховуючи повне визнання вини і щире каяття у
вчиненому, його стан здоров'я, сімейний стан та наявність малолітньої дитини, а
також матери - інваліда
2 групи, яка
потребує його допомоги.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, який
заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для
зміни вироку немає.

Висновки суду про вину
ОСОБА_1 вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідають
фактичним обставинам справи, обґрунтовані зібраними по справі доказами, які
всебічно і об'єктивно досліджені судом: показання ОСОБА_1, в яких він визнав
себе винним, а також потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5(а.с. 68), даними протоколу
огляду місця події ( а.с.4-7),
висновками судово-медичної експертизи про характер, кількість, локалізацію та
ступень тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень (а.с. 55-56), а також
висновками дактилоскопічної експертизи про те, що слід пальця руки на поверхні
клинка, вилученого при огляді місця події у вищевказаному барі залишений
засудженим (а.с.
47-51).

Відповідно до обґрунтованих висновків стаціонарної
судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_1
- психічно здоровий, під час вчинення інкримінованого йому злочину міг
усвідомлювати свої дії і керувати ними (а.с.
143-145).

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які
б могли бути підставою для скасування постановленого по справі судового
рішення, колегія суддів не встановила, дії ОСОБА_1за ст. 121
ч.І КК України, суд правильно кваліфікував, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Що ж стосується міри покарання, призначеної засудженому ОСОБА_1, то колегія суддів
зазначає, що при цьому судом першої інстанції було повно враховано ступень
тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до числа тяжких, дані про особу
винного, обставини, які пом'якшують покарання.

Так, взявши до уваги конкретні обставини, специфічні для
цієї справи, а також вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння,
враховуючи дані про особу засудженого, раніше неодноразово судимого, суд
обгрунтовано дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення
засудженого і попередження нових злочинів є покарання в умовах позбавлення
волі.

Разом з тим, враховуючи визнання ОСОБА_1 своєї вини, щире
каяття у вчиненому, а також дані про його особу і знову наведені в апеляції, як
наявність дитини, а також думку потерпілого, який вважає за можливе не
призначати засудженому суворе покарання, суд визначив

- 3
-

йому покарання, яке є мінімальним, встановленим санкцією
кримінального закону, яким передбачено відповідальність за вчинення даного
злочину і вважати таке покарання надмірно суворим, або явно несправедливим,
колегія суддів підстав не знаходить.

Таким чином, доводи про надмірну суворість призначеного ОСОБА_1 покарання, не
можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки при визначенні його міри, суд
першої інстанції врахував як конкретні обставини справи, так і обставини, які
пом'якшують покарання, знов наведені в апеляції.

Керуючись ст.ст. 365-366
УПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Джанкойського
міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 24 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити -
без зміни.

Головуючий:

Судді: