№ 317/2867/14-к
№/п 1-кп/317/13/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2015 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0001426 від 26.07.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Пологівського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.08.2006 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.2, 310 ч.1, 315 ч.2, 317 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки, 27.11.2008 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 307 ч.2, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 07.12.2012 року з Софієвської ВК №55 (на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 21 день),

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 25 липня 2013 року, близько 20 годин 00 хвилин, перебуваючи на стаціонарному лікуванні на території КУ «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру, буд. 5-б, зайшов до приміщення палати № 2, в якій перебував на лікуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час спілкування між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 узяв у руки кухонний ніж та направився до ОСОБА_4 , погрожуючи спричиненням йому тілесних ушкоджень. Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 були порушені законні права та інтереси ОСОБА_4 , який опинився у стані необхідної оборони.

Діючи без розриву у часі, ОСОБА_4 , з метою захисту своїх законних прав та інтересів, наніс два удари руками в область голови ОСОБА_6 , від яких останній впав на підлогу, чим спричинив пошкодження в області голови у вигляді численних зливних темно-фіолетового кольору смугастих синців, кількістю не менше 7, на ділянці площею 17х13 см, на правій половині обличчя, від рівня правого зовнішнього слухового проходу до виличної ділянки обличчя, та від правої скроневої ділянки до кута нижньої щелепи, крововилив на правій половині обличчя в щічно-виличній ділянці розмірами 11х7х0,5 см, крововилив у товщі правого скроневого м`язу розмірами 4х2х0,4 см, під м`якими мозковими оболонками у полюса правої скроневої долі, на зовнішній поверхні тім`яної долі, вогнищеві темно-червоного кольору блискучі крововиливи, об`ємом 4х4х0,3 см та 2х3х0,3 см, аналогічний крововилив розмірами 3,5х3х2 см у полюса правої лобної долі мозку, синець на верхньому повіці правого ока невизначеної форми розмірами 5х2,5 см, рану на передній поверхні носа на межі хрящової й кісткової частин лінійної форми довжиною 2 см, в проекції рани наявний поперечний перелом «спинки» носа, синець у зовнішнього кута лівого ока неправильно-округлої форми, розміром 2х1,5 см, численні крововиливи в лівій виличній ділянці на площі 7х3,5 см, поверхневу рану на підборідді 1,2х1 см, рану на слизовій оболонці нижньої губи, ближче до лівого кута рота, вертикально розташовану лінійну розмірами 2,5х0,4 см, з крововиливом навколо, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зі сторони порожнини рота розмірами 4х2,5 см, та усунув посягання.

Не зупиняючись на досягнутому, розуміючи, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень протиправні дії ОСОБА_7 зупинені і охоронюваним правам та інтересам ОСОБА_4 ніщо не загрожує, явно перевищуючи межі необхідної оборони, умисно заподіюючи ОСОБА_7 тяжку шкоду, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_7 , наніс останньому два удари правою ногою в область грудної клітини, чим спричинив крововилив 17х13х1 см та набряк м`яких тканей в м`язах правої бічної поверхні грудної клітини в проекції 6-11 ребер, переломи 7-11 ребер праворуч по під пахвовій лінії із ушкодженням плеври й судин, що супроводжувалося накопиченням в правій плевральній порожнині крові в об`ємі 420 мл.

Спричинені ОСОБА_4 . ОСОБА_6 ушкодження згідно висновку експерта № 187/к від 29 січня 2015 року в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 , від яких останній у період часу з 20 годин 00 хвилин до 20 годин 30 хвилин помер.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що він перебував на лікуванні у Обласній туберкульозній лікарні у с. Веселянка, 25.07.2013 року приблизно о 20.00 годині він зайшов в палату до знайомих, вони розпивали спиртні напої, звернувся до ОСОБА_8 з проханням повернути телефон і гроші ОСОБА_9 , на що ОСОБА_8 відповів агресивно, схопив ножа з тумбочки та кинувся на Біду. ОСОБА_4 пояснив, що захищався, та наніс йому два удари долоню по щоці ОСОБА_8 і два рази ногою в область грудної клітини, коли той впав на підлогу, при цьому зазначив, що перебував у стані необхідної оборони, оскільки вважав загрозу для свого життя від ОСОБА_8 реальною, той був у стані алкогольного сп`яніння, агресивний, мав ніж.

16.03.2015 року прокурором в порядку ст. 338 КПК було змінено обвинувачення в суді, складено обвинувальний акт та кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 118 КК України (перекваліфіковано зі ст. 121 ч.2 КК України).

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше судимий, характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, адже ОСОБА_4 , будучи судимим за умисний злочин, вчинив новий умисний злочин.

Беручи до уваги вчинення ОСОБА_4 злочину у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про його стійку антисуспільну установку та небажання встати на шлях виправлення, суд вважає неможливим застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі.

До призначеного покарання за вироком, необхідно приєднати частково не відбуте покарання за сукупністю вироків згідно ст.ст. 81 ч.4, 71 КК України, за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 27.11.2008 року.

Клопотання захисника щодо застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі на підставі ст. 284 ч.2. п.1 КПК України, оскільки ОСОБА_4 на час набрання законом чинності хворів на активну форму туберкульозу 4 категорії, суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно ст. 4 п. «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. ОСОБА_4 має дві судимості, в тому числі і за тяжкі злочини за ст. 307 ч.2 КК України, за обома попередніми вироками суду, тому не може бути амністований, незважаючи на наявність вказаної захисником хвороби.

Доводи захисника у дебатах про недопустимість певних доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, суд не бере до уваги, оскільки сторона захисту після зміни обвинувачення в суді прокурором та складання нового обвинувального акту, дала згоду на дослідження доказів у провадженні в порядку ст. 349 ч.3 КПК України, не оспорювала докази, не вважала за доцільне їх дослідження, їй було роз`яснено судом про наслідки застосування ст. 349 ч. 3 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо вирішення долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року десяти місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 27.11.2008 року, призначивши ОСОБА_4 загальний строк покарання за сукупністю вироків два роки два місяці позбавлення волі.
Речові докази куртку, спортивні брюки та футболку з нашаруванням крові ОСОБА_6 , що перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області знищити.

Строк покарання ОСОБА_4 вираховувати з моменту його фактичного затримання.

У задоволенні клопотання захисника про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі відмовити у повному обсязі.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: