АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1137/15 Справа № 199/2782/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

28 травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000578 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська та обвинуваченим

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпропетровська, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим 16 червня 2006 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська та відповідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2006 року за ч. 3 ст. 289, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а обвинувальний акт повернуто прокурору прокуратури Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська.

На вищевказану ухвалу старшим прокурором прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська принесена апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною, так як постановлена з істотним порушенням вимог КПК України. Автор апеляції

Провадження № 11-кп/774/1137/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 263 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
вказує на те, що суд першої інстанції в порушення вимог закону, під час підготовчого судового засідання, вийшов за межі повноважень, які визначені Главою 27 КПК України, надавши оцінку діям обвинуваченого та перевіривши правильність кваліфікації інкримінованих останньому дій.

Судом першої інстанції встановлена невідповідність угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 вимогам ст. ст. 470, 472 КПК України, що потягло за собою повернення обвинувального акту, як такого, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, в ході дослідження матеріалів, зокрема обвинувального акту та угоди, місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_7 інкримінується виготовлення вибухового пристрою, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 263-1 КК України, проте, незважаючи на ці обставини, дії обвинуваченого були кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 1 статті 263 КК України, що на думку суду, слугує безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, повторила доводи, викладені в ній і просила задовольнити апеляцію.

Вислухавши думку прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки місцевого суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України колегія суддів вважає обґрунтованими.

Кримінально-процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Цим же Законом, до повноважень суду першої інстанції, в підготовчому судовому засіданні, віднесена перевірка обвинувального акту на відповідність вимогам ст. 291 КПК України та прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Матеріали кримінального провадження дійсно свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до цієї норми закону, вказане процесуальне рішення повинно містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, це визначення того, чи передбачене вчинене особою діяння Кримінальним кодексом України та якою саме конкретною нормою цього Закону.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, обґрунтовано та об`єктивно вказав в ухвалі на явну та очевидну невідповідність встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення його правовій кваліфікації.

При цьому, суд першої інстанції не вийшов за межі підготовчого судового провадження та не перевищив свої повноваження, передбачені ст. 314 КПК України, як про це в апеляції вказує прокурор.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляції прокурора відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська залишити без задоволення, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору прокуратури Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська, без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області