Провадження №1-кп/748/11/15
Єдиний унікальний № 748/3255/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 21 серпня 2014 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, має малолітню доньку, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03 листопада 2003 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ч. 4 ст. 296, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 25 липня 2006 року за постановою Дубненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 04 дні,

- 04 травня 2012 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 25 січня 2013 року по відбуттю покарання,

- 01 серпня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі,

- 24 жовтня 2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до одного року двох місяців позбавлення волі, звільненого ухвалою Березанського міського суду Київської області від 05 червня 2014 року від подальшого відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України « Про амністію у 2014 році», як такого, невідбута частина покарання якого становить менше одного року,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 17 серпня 2014 року близько 17 год. 30 хв., повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у центрі смт. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області по вул. Танкистів відкрито викрав з задньої кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 гроші у сумі 300 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та суду показав, що з потерпілим 17 серпня 2014 року розпивав спиртні напої, спочатку у нього вдома, потім у центрі смт. Гончарівське. Потерпілий давав обвинуваченому гроші, щоб той купив спиртне, при цьому потерпілий виймав гроші з нагрудної кишені, обвинувачений бачив купюри по п`ятдесят, сто, двадцять, десять грн. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_9 , з яким вони продовжували вживати спиртне. Потім потерпілий дав обвинуваченому 100 грн., за які він та ОСОБА_9 у знайомого купили півтори літри бензину. Потерпілому віддали здачі близько 30 грн., а решту грошей залишили собі, обдуривши потерпілого. Бензин залили в мопед потерпілого, обвинувачений та ОСОБА_9 з`їздили за машинкою для татуювання, після чого повернули мопед потерпілому. Приблизно через неділю працівники міліції повезли його до опорного пункту, що знаходиться в приміщенні селищної ради, де під погрозою фізичною розправою він написав явку з повинною, що відкрито викрав гроші у потерпілого. Хоча на той момент потерпілий говорив, що простив його. Працівники міліції били його пляшкою з водою, клали на голову папку та били по голові, зазначив, що були тілесні ушкодження, синяки від дій працівників міліції, але до лікарні він не звертався. При проведенні слідчого експерименту він був у стані сп`яніння, його залякували працівники міліції та примушували давати покази. Слідчому судді він не скаржився на дії працівників міліції, бо боявся їх погроз. Зазначив, що від слідства він не переховувався, а поїхав до батька в село.

Потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що 17 серпня 2014 року він з обвинуваченим вживали спиртні напої, спочатку вдома у обвинуваченого, а потім у центрі смт. Гончарівське, де до них приєднався ОСОБА_9 , якого потерпілий назвав партизаном. Потерпілий у процесі розпиття спиртних напоїв давав гроші обвинуваченому на горілку, коли до них приєднався ОСОБА_9 потерпілий дав на бензин 100 грн. При цьому, зазначає, що гроші брав з задньої кишені штанів, вийняв 400 грн., купюрами по сто гривен, з яких сто гривен дав на бензин, а решту 300 грн. поклав назад до кишені. Обвинувачений це все бачив. Коли обвинувачений та ОСОБА_9 принесли бензин, йому віддали здачу. Вони разом ще випили, потім обвинувачений та ОСОБА_9 кудись поїхали, повернувшись мопед кинули у парку. Після цього ще вживали спиртне, потерпілий випив 50 грам. горілки та піднявся йти до мопеда, у цей момент відчув, як ОСОБА_5 вихватив гроші з задньої кишені брюк, і вони зі ОСОБА_9 почали тікати. Потерпілий кричав, щоб вони зупинились, але вони втекли. Потерпілий приходив додому до обвинуваченого, щоб той повернув гроші, але на нього зчинили крик, що ніхто нічого не брав. Після цього він написав заяву у міліцію. Потерпілий стверджував, що пояснення обвинувачений давав у його присутності, він все визнавав, підписував протокол допиту і писав явку з повинною, ніхто обвинуваченого не примушував, ніхто не бив, а тепер він відмовляється, бо не хоче відповідати за скоєне. При проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого потерпілий також був присутній, покази обвинувачений давав добровільно, йому ніхто не погрожував і не примушував.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що була понятою при проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , який добровільно розказував та показував за яких обставин ОСОБА_5 вчинив злочин. А саме показав, що коли потерпілий піднявся з лавочки ОСОБА_5 із задньої кишені його брюк вийняв гроші. Зазначила, що при проведенні слідчого експерименту був присутній і ОСОБА_5 , будь яких тілесних ушкоджень у нього вона не помітила. Тиску працівники міліції у її присутності, ні на обвинуваченого, ні на свідка не чинили. Зазначила, що в той день обвинувачений не був у стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що була понятою при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 . При цьому зазначила, що ОСОБА_5 добровільно розказував, як викрав гроші з кишені потерпілого та побіг з ними в бік центру смт. Гончарівське. Протокол слідчого експерименту вона читала та підписувала, все було зазначено вірно. Зазначила, що психічно та фізичного тиску на обвинуваченого при цьому ніхто не чинив, він усе розказував та показував добровільно.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєнні інкримінованого йому злочину, його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Так, у ході проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_8 він на місці добровільно показував та розказував про обставини скоєння злочину. Показав, що 17 серпня 2014 року ОСОБА_5 в ході сумісного розпиття спиртних напоїв із задньої кишені його штанів викрав 300 грн., після чого швидким кроком пішов за будинок, потерпілий направився за ним, але ОСОБА_5 майже одразу вийшов із-за будинку та йшов йому назустріч. Потерпілий наказав ОСОБА_5 віддати гроші, при цьому обшукав його кишені, але нічого не знайшов ( а.с. 42-45 ).

Покази потерпілого при проведенні слідчого експерименту логічно узгоджуються з його показами у судовому засіданні, де він детально пояснив скільки у нього було грошей, та скільки грошей та яким чином обвинувачений у нього викрав.

З протоколу проведення слідчого експерименту та ілюстративної таблиці до нього від 04 вересня 2014 року за участю свідка ОСОБА_9 ( а.с. 46-49) вбачається, що ОСОБА_9 розповів, як після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_8 підвівся та хотів іти, ОСОБА_5 швидко піднявся та різким рухом із задньої кишені штанів ОСОБА_8 вийняв 300 грн., після чого швидким кроком зайшов за вугол будівлі, ОСОБА_8 ішов за ним та казав, щоб він віддав гроші. ОСОБА_8 обшукав ОСОБА_5 , але грошей не знайшов. У ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 на статисті продемонстрував як ОСОБА_5 витягнув гроші з кишені потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила у судовому засіданні, що ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту добровільно розказав та показав, як ОСОБА_5 викрав гроші у ОСОБА_8 , а саме коли потерпілий піднявся з лавочки ОСОБА_5 із задньої кишені його брюк вийняв гроші.

Визнаючи слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_9 належним доказом по справі, суд виходить з наступних міркувань. Процесуальними джерелами доказів, як передбачено ч.2 ст.84 КПК України, є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відомості, які свідчать про причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованих правопорушення, отримані при проведенні слідчого експерименту, який передбачений чинним КПК України, у встановленому порядку і закріплені в процесуальному документі - протоколі даної слідчої дії. Доказами, відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, визнаються і ті, що отримані на досудовому слідстві, та досліджені в судовому засіданні. У п.2 ч.3 ст. 374 КПК України наголошується, що у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин і досліджені безпосередньо в суді. Тобто, судове рішення обґрунтовуються лише доказами, дослідженими і визнаними судом. У даному випадку, суд досліджував процесуальний документ - протокол проведення слідчого експерименту і визнає його доказом, оскільки відомості, здобуті у ході цією процесуальної дії, отримані органом досудового слідства відповідно до вимог чинного КПК України та узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом, зокрема показами потерпілого у судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження. Допитати свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні суд позбавлений об`єктивної можливості, оскільки він військовослужбовець і приймає участь в АТО. У судовому засіданні з цих підстав прокурор не наполягав на допиті цього свідка.

У ході проведення слідчого експерименту від 17 вересня 2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 він на місці добровільно показував та розказував про обставини скоєння злочину( а.с. 50- 54 ). Так, зазначив, що в ході розпиття спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_8 виймав з задньої кишені штанів гроші в сумі 400 грн., сто гривен він дав на бензин, а решту поклав назад до кишені. ОСОБА_8 давав ще 15 грн. на спиртне. Коли ОСОБА_8 піднявся йти, то він ОСОБА_5 заліз правою рукою до задньої кишені штанів потерпілого та вийняв гроші у сумі 300 грн., які бачив у потерпілого до цього. А сам швидко пішов за вугол будинку та сховав гроші під цеглину. По дорозі чув як ОСОБА_8 кричав, що він повернув гроші, коли він повернувся, то потерпілий обшукав його кишені, але грошей не знайшов.

Про добровільність дій обвинуваченого при проведенні слідчого експерименту та відсутність щодо нього будь- якого тиску з боку співробітників міліції зазначила у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 .
Твердження обвинуваченого, що на досудовому слідстві вину визнавав під психологічним та фізичним тиском працівників міліції не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовані постановою слідчого в ОВС прокуратури Чернігівської області ОСОБА_12 від 26 листопада 2014, якою закрито кримінальне провадження № 000259 від 11 листопада 2014 року за відсутністю в діях співробітників Чернігівського РВУ МВС України в Чернігівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. Так, у ході проведеної перевірки було встановлено, що жодного психологічного чи фізичного тиску співробітниками РВУ МВС України в Чернігівській області щодо ОСОБА_5 не чинилось. Зазначену постанову обвинувачений не оскаржував. Крім того за повідомленням старшого прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_13 від 06 січня 2015 року звернення ОСОБА_5 до Генеральної прокуратури України щодо неправомірних дій працівників правоохоронних органів Чернігівської області та з інших питань розглянуто прокуратурою Чернігівської області, за результатами досудового розслідування 26 листопада 2014 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю у діянні співробітників міліції складу кримінального правопорушення. (а.с. 141).

Заслухавши пояснення потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази по справі, які логічно узгоджуються між собою, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_5 саме відкрито у присутності потерпілого та свідка ОСОБА_9 викрав гроші у потерпілого ОСОБА_8 . Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 та його твердження про тиск з боку працівників міліції суд розцінює як захисну версію з метою уникнути відповідальності за скоєне.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у відкритому викраденні грошей потерпілого ОСОБА_8 , вчиненому повторно, і його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, його молодий вік, наявність неповнолітньої дитини, ту обставину, що злочин він вчинив незадовго після звільнення з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, суд вважає, що покаранням, необхідним та достатнім для його виправлення, буде позбавлення волі в межах санкції статті за інкримінований йому злочин.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження обраний під час досудового слідства щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою для забезпечення виконання процесуального рішення слід продовжити до вступу вироку у законну силу.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання -31 жовтня 2014 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1