У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в судовому засіданні 27 листопада
2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2008
року, якою йому відмовлено у відновленні строку на подання апеляції на
постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 4 жовтня 2007
року та залишено його апеляцію на зазначену постанову без розгляду,

установила:

Постановою
Якимівського районного суду Запорізької області від 4 жовтня 2007 року ОСОБА_1,
обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК
України, оголошено в розшук та замінено йому запобіжний захід з підписки про
невиїзд на затримання і доставку його в суд під вартою.

На зазначену
постанову ОСОБА_1 подав апеляцію та звернувся до суду з клопотанням про
відновлення строку, встановленого ст. 349 КПК України, на апеляційне оскарження
цього рішення.

Постановою
Якимівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2008 року
відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та залишено його апеляцію без
розгляду через відсутність поважних причин для пропуску строку подання
апеляції, а також через те, що постанова про оголошення особи в розшук та її
затримання оскарженню не підлягає.

Ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області від 5 травня 2008 року постанову
Якимівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2008 року
залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та ухвалу і направити
справу на новий судовий розгляд. Твердить, що суд безпідставно відмовив у
відновленні строку на апеляційне оскарження незаконної постанови.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові рішення є
законними і обгрунтованими.

Приймаючи рішення
про визнання апеляції ОСОБА_1 такою, що не підлягає розгляду, суд виходив з
того, що, за змістом ч. 2 ст. 353 КПК України пропущений строк на апеляційне
оскарження може бути відновлено за умови пропуску цього строку з поважних
причин, а ОСОБА_1 не надав суду доказів про поважність причин пропуску строку
на апеляційне оскарження постанови.

Як убачається із
судових рішень, на підставі постанови суду про зупинення провадження в справі,
оголошення підсудного в розшук та доставку його в суд під вартою від 4 жовтня
2007 року ОСОБА_1 був затриманий 15 грудня 2007 року. В цей же день у
присутності двох понятих ОСОБА_1 було оголошено зміст цієї постанови (а. с. 98
- 100), проте зі скаргою на судове рішення він звернувся лише 21 січня 2008
року, тобто з пропуском встановленого ст. 236-2 КПК України строку.

Ураховуючи
наведене, суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у відновленні строку на подання
апеляції на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 4
жовтня 2007 року. З правильністю такого рішення місцевого суду небезпідставно
погодилася апеляційна інстанція, в колегії суддів воно також не викликає
сумніву.

За таких обставин
колегія суддів не знаходить підстав для призначення справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394
КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Лавренюк М.Ю.