Справа № 1-103/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при
секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю
прокурора ЖУКОВА А.О., захисника - адвокатаОСОБА_2., розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Аджамка,
Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, українця,
нежонатого, який перебуває у фактичних шлюбних стосунках та має на утриманні
новонароджену дитину, невійськовозобов'язаного, без освіти, непрацюючого,
раніше несудимого, що проживає по АДРЕСА_1,

в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав доведеним, що 19 березня 2008 р. близько 19
години підсудний ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на літній
площадці магазину ПП “Антоненко” по вул. Леніна у м. Новомиргороді,
Кіровоградської області, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення
чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий знаходиться у стані сильного
алкогольного сп'яніння, умисно ударив ОСОБА_3. кулаком в голову, а коли той
внаслідок застосованого насильства упав, продовжив побиття руками і ногами у
різні частини тіла, заподіявши фізичний біль та заволодівши його речами:
шкіряними напівботинками за 135 грн., брючним ременем за 64 грн., вельветовою
курткою за 90 грн., завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 289 грн.

В подальшому викрадене було виявлене працівниками міліції
і повернуте потерпілому.

Висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на
доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного та інших документах.

Підсудний ОСОБА_1 власну винуватість у скоєнні грабежу визнав повністю і
пояснив, що органами досудового слідства правильно зазначені обставини вчинення
злочину та його наслідки.

Суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно
викладених в описовій частині вироку фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.
Тому суд обмежує перевірку та дослідження доказів у справі допитом підсудного
за правилами ч. 3 ст. 299 КПК України.

Сукупність вказаних доказів, їх оцінка переконують суд,
що ОСОБА_1 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого ОСОБА_3. Тому його дії потрібно
кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків,
суд виходить з того, що з вини підсудного потерпілому ОСОБА_3 вказаним злочином заподіяна шкода
на загальну суму 289 грн.

Оскільки спричинені збитки було відшкодовано у
добровільному порядку шляхом повернення викраденого майна потерпілому в натурі,
суд зараховує його в рахунок відшкодування шкоди.

До того ж потерпілий не побажав пред'являти позов про
відшкодування завданої шкоди (а. с. 33, 35).

При призначенні міри покарання
підсудному за вчинене, суд враховує характер тяжкого злочину, а також особу
ОСОБА_1, що раніше несудимий, є людиною молодого віку, за місцем проживання
характеризується посередньо, перебуває у фактичних шлюбних стосунках та має на
утриманні новонароджену дитину (а. с. 121, 123-133).

Обставинами, що:

пом'якшують відповідальність підсудного, суд визнає його
щире каяття і добровільне відшкодування завданого збитку (пп. 1-2 ч. 1 ст.
66 КК України);

обтяжують відповідальність, суд визнає вчинення злочину у
стані алкогольного сп'яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України).

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші
обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудного без
відбування покарання.

Тому потрібно прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України та
покласти на нього обов'язок: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Керуючись ст. ст. 81, 321-324, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на
4 (чотири) роки.

За правилами ст. 75 КК України звільнити засудженого від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два) роки 6
(шість) місяців.

Відповідно до пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати
засудженого ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу
- підписку про невиїзд з постійного місця проживання - залишити без змін.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:
шкіряні напівботинки, брючний ремінь, що належать потерпілому ОСОБА_3 та зберігаються у власника, -
залишити зазначеному володільцеві.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду
Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО