Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/655/15-к
№ провадження 1-кп/541/62/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі колегії:

- головуючого судді: ОСОБА_1 ,

- суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

- при секретарі: ОСОБА_4 ,

- з участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- та адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, не інваліда, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

· у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 189; ч.2 ст. 121; ч.1 ст. 296 КК України,

встановив:

Епізод №1
18 грудня 2014 року, близько 20 години ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні належної йому квартири, розташованої в АДРЕСА_1 разом із своєю бабусею ОСОБА_9 1926 року народження, яка проживала разом з ним і за якою він, зважаючи на її похилий вік, здійснював догляд. Між ними з невстановлених причин виник конфлікт в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 став наносити по голові, тулубу, кінцівках потерпілої ОСОБА_9 , численні удари руками, ногами та алюмінієвим (палицею) ціпком, яким користувалася потерпіла, заподіявши їй, згідно висновку судово-медичної експертизи наступні тілесні ушкодження: крововиливи у м`які тканини голови правої лобно-скронево-тім`яної ділянки; правої потиличної та лівої скронево-тім`яної ділянок та у м`яку мозкову оболонку потиличної ділянки справа та по всій поверхні мозочка; забій речовини головного мозку правої та лівої лобних ділянок; правої скроневої ділянки; субдуральні гематоми в лобних ділянках справа та зліва; косо-поперечний перелом у середній третині лівого стегна з крововиливами у м`які тканини навколо та косо-поперечний перелом плечової кістки в ділянці хірургічної шийки зліва з крововиливом у м`які тканини навколо; рани, що розташовані на спинці носа (на фоні синця); в надбрівній ділянці зліва (на фоні синця), синці, що розташовані: навколо правого ока; навколо лівого ока; в лобно-скроневій ділянці справа; в лобно-скроневій ділянці зліва; на спинці носа, з розповсюдженням на стінки; в ділянці кута та тіла нижньої щелепи, зліва; в ділянці кута нижньої щелепи справа з розповсюдженням на щоку; на передній поверхні правого плечового суглобу; на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча; на передній поверхні правого плеча в нижній третині; на задній поверхні правого ліктьового суглобу з розповсюдженням на плече; на тильній поверхні правої кисті з розповсюдженням на передпліччя; на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині з розповсюдженням на плече; на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; на задній поверхні лівого плечового суглобу; на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині; на внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; у середній третині; на боковій поверхні грудної клітини зліва по заднє-підпахвовій лінії на рівні 2-3 ребер; на рівні 5-го ребра; 8-го ребра; в лівій поперековій ділянці; на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині; на зовнішній поверхні правого колінного суглобу; на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки; на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині; на задній поверхні правої гомілки, в нижній третині; на внутрішній поверхні правого гомілко-ступеневого суглобу; на внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині; на передній поверхні лівого колінного суглобу; на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині; на задній поверхні лівого стегна у верхній третині з розповсюдженням на сідниці; на задній поверхні правого стегна у верхній третині з розповсюдженням на сідницю.

Дані тілесні ушкодження по ступеню тяжкості, у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови, яка призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, забою речовини головного мозку та субдуральних гематом.

Епізод №2.
В ніч з 31 січня на 01 лютого 2015 року ОСОБА_8 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В той час, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли спати, ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли з ОСОБА_12 , наніс потерпілому один удар кулаком руки в область носа , чотири удари кулаком руки у скроневу частину обличчя та один в область щелепи, спричинивши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у виді перелому спинки носа, рани на переніссі, що по ступеню тяжкості, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь обвинувачений ОСОБА_8 не визнав. В порядку ст. 63 Конституції України від дачі показань в судовому засіданні відмовився.

Винність ОСОБА_8 за обставинами встановленими в судовому засіданні, підтверджується наступними доказами перевіреними в судовому засіданні:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона працює фельдшером по прийому викликів «Полтавського центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на станції екстреної медичної допомоги №4 в м. Миргороді. Точного часу не пам`ятає, але це було вночі, на її чергуванні, зателефонувала жінка, яка викликала швидку допомогу на вулицю Троїцька сказавши, що п`яний онук побив бабусю, зазначивши ім`я потерпілої ОСОБА_9 . Вона направила на цю адресу бригаду швидкої медичної допомоги;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працює водієм автомобіля швидкої медичної допомоги в «Полтавському центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». В грудні 2014 року, вночі, коли він був на чергуванні, то виїздив разом з бригадою швидкої медичної допомоги по виклику на вулицю Троїцьку в м. Миргороді. Особисто він весь час перебував в автомобілі, або поряд з автомобілем, а лікар та фельдшер ходили в будинок. В подальшому він допоміг погрузити в автомобіль жінку, яку доставили в приймальне відділення Миргородської ЦРЛ. Чи поїхав з нею хто-небудь з родичів він не звернув уваги;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що в складі бригади швидкої медичної допомоги він 19 грудня 2014 року вночі виїжджав по виклику на вулицю Троїцьку. Разом з лікарем вони зайшли в приміщення будинку. Побачили в кріслі бабусю з численними тілесними ушкодженнями на обличчі, гематомами. На підлозі валялися шматки волосся. В приміщенні кімнати був молодий хлопець та жінка. Хлопець, як йому здалося, був в стані алкогольного сп`яніння, а тому поводився неадекватно. Жінка турбувалася про бабусю, поїхала разом з ними до лікарні. В автомобілі жінка казала: «що він наробив» та «ось так виховала»;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що перебуває у дружніх відносинах з матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_17 . В двадцятих числах грудня 2014 року вона зустрілася з ОСОБА_17 в приміщенні Миргородського МВ, біля паспортного відділення. ОСОБА_17 вирішувала питання зміни прізвища та ім`я з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_19 ». При цьому ОСОБА_17 їй розповіла, що її мама знаходиться в реанімаційному відділенні Миргородської ЦРЛ, оскільки її побив онук та попрохала про допомогу в догляді за бабусею, так як по роботі не може відлучатися з м. Києва, на що вона дала свою згоду. В послідуючому вона за вказівкою лікарів купувала ліки для бабусі за кошти, які пересилала їй на карточку ОСОБА_17 . Вона займалася і похоронами бабусі. ОСОБА_17 казала їй що онук побив бабусю за квартиру у Львові. На скільки їй відомо, зі слів ОСОБА_17 , то обвинувачений їй погрожував після випадку з бабусею, коли вона зробила йому зауваження з приводу розбитої посуди, казав, щоб не лізла не в свої справи, бо може статися так, що її десь закопають в огороді і ніхто не знатиме де;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_8 в кінці грудня 2014 року. В його присутності обвинувачений самостійно, без будь-якого тиску зі сторони працівників міліції розповів в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 та показав на статистові механізм заподіяння ним двох ударів долонею руки по обличчю бабусі, яка сиділа в кріслі. Також обвинувачений пояснив, що свої подальші дії не пам`ятає, оскільки був п`яний;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим ОСОБА_8 . Знайомий з ним кілька місяців. Був у нього два рази вдома, але бабусі ніколи не бачив. ОСОБА_8 в грудні 2014 року в розмові йому пояснював, що посварився з бабусею з приводу нерухомого майна і казав, що вдарив її два рази долонею і тепер вона лежить в лікарні. При цьому повідомив, що до цього випадку бабуся багато раз падала сама. Потім в наступній розмові повідомив, що бабуся померла, стверджував, що померти від нанесених ним двох ударів вона не могла;
- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що вона працює соціальним працівником та за посадовими обов`язками постійно протягом 7 років доглядала за потерпілою ОСОБА_9 . Їй відомо, що бабуся проживала в м. Миргороді без реєстрації, а зареєстрованою була в м. Львові. Коли 19.12.2014 року вона прийшла до дому до ОСОБА_9 , то обвинувачений їй повідомив, що бабуся в лікарні. Причину по якій бабуся знаходиться в лікарні він не називав. В телефонній розмові з ОСОБА_23 , вона їй також повідомила, що бабуся знаходиться в лікарні, не роз`яснюючи причину.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що був понятим при проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_8 . Обвинувачений добровільно без будь-якого примусу розповідав про те, що вдарив бабусю по обличчю і вона потім потрапила в лікарню. При проведенні даної слідчої дії складався протокол, який ним був підписаний в березні 2015 року;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що працює слідчим СВ Миргородського МВ. 19.12.2014 року, вночі, коли він був на чергуванні, то до чергової частини надійшов виклик з вулиці Троїцької в м. Миргороді. Було повідомлено про заподіяння тілесних ушкоджень одній жінці та про те, що є небезпека заподіяння тілесних ушкоджень іншій жінці. При приїзді на місце ним було прийнято рішення невідкладно провести огляд місця події - квартири розташованої по АДРЕСА_1 . При проведенні огляду місця події були присутні двоє понятих та підозрюваний ОСОБА_8 , який надав усний дозвіл на огляд квартири. Закон не передбачає отримання саме письмового дозволу на огляд квартири. ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння. При проведенні огляду було виявлено та вилучено аркуш паперу з рукописним текстом датований 18.12.2014 року та два фрагмента металевого ціпка. Дані речі в присутності понятих були оглянуті, сфотографовані і опечатані. Аркуш паперу був поміщений в конверт, який був скріплений печаткою та підписами понятих, а фрагменти ціпка були поміщені в поліетиленовий пакет чорного кольору, який також був опечатаний та скріплений підписами понятих. В протоколі огляду місця пригоди він не зазначив про те, що дані речі були опечатані;

- поясненнями свідка ОСОБА_26 , який пояснив, вночі 19.12.2014 року він на прохання працівників міліції був понятим при проведенні огляду квартири розташованої в АДРЕСА_2 . Крім нього був ще один понятий. Двері квартири їм відчинив обвинувачений ОСОБА_8 та запросив зайти в приміщення. Жодних заперечень проти проведення огляду квартири він не висловлював. Обвинувачений при проведенні огляду постійно перебував в приміщенні квартири. З його точки зору, обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив його зовнішній вигляд. При проведенні огляду було виявлено і вилучено два фрагменти металічної палиці та аркуш паперу з рукописним текстом. Фрагменти металічної палиці були в його присутності та присутності ще одного понятого поміщені в поліетиленовий пакет чорного кольору та опечатані і скріплені його підписом та підписом ще одного понятого. Аркуш паперу з рукописним текстом також було окремо поміщено до конверту, який було опечатано та також скріплено його підписом та підписом ще одного понятого;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що був присутній в якості понятого при проведенні огляду місця пригоди. Огляд було проведено вночі. Коли він, ще один понятий, слідчий підійшли до будинку, то двері були зачинені. Двері будинку їм відчинив обвинувачений, який з його точки зору перебував в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений запросив їх зайти в приміщення будинку, після чого було проведено огляд будинку. Обвинувачений постійно був присутнім під час проведення огляду, жодних заперечень з приводу такого огляду не висловлював. Під час огляду було виявлено та вилучено аркуш паперу з рукописним текстом та два фрагменти металевої палиці. Дані речі були в його присутності упаковані, опечатані. При проведенні огляду місця пригоди проводилося фотографування;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, за яким було проведено в приміщенні приймального відділення Миргородської ЦРЛ огляд обвинуваченого ОСОБА_8 на стан алкогольного сп`яніння та встановлено, що на момент огляду 3 година 19 грудня 2014 року обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.п.233 , т.1 );

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що 19.12.2014 року о 8 годині 45 хвилин до Миргородського МВ звернулася ОСОБА_28 ( в подальшому змінено прізвище та ім`я на ОСОБА_17 ) та повідомила, що її син ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження її матері ОСОБА_9 . Зі змістом цього протоколу ОСОБА_17 ( ОСОБА_28 ) була ознайомлена, зауважень щодо його змісту не висловила (а.п.52, т.1 );

- протоколом слідчого експерименту від 20.03.2015 року проведеного з метою перевірки та уточнення показань свідка ОСОБА_13 , з якого вбачається, що свідку було продемонстровано звукозапис скопійований з вінчестеру (жорсткого диску) КАУ «Полтавський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Свідок підтвердила, що на звукозапису мається саме текст її розмови з жінкою, яка викликала швидку допомогу за адресою АДРЕСА_3 та повідомила , що п`яний онук побив бабусю « ОСОБА_9 » , вона лежить на підлозі та хрипить» (а.п.53, т.1);

- протоколом добровільної видачі системного блоку головним лікарем КАУ «Полтавським центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» станції екстреної медичної допомоги» 4 м. Миргород, з якого вбачається, що головний лікар станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_29 добровільно видала працівникам міліції системний блок чорного кольору та повідомила, що на даний системний блок впродовж останніх місяців здійснювалося записування викликів екстреної медичної допомоги їхнього центру. Системний блок було оглянуто та вилучено до Миргородського МВ, як речовий доказ (а.п.54, т.1 );

- протоколом огляду предмету, з якого вбачається, що було оглянуто системний блок чорного кольору вилучений з КАУ «Полтавського центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» станції №4 та отримано із жорсткого диску інформацію про виклик швидкої допомоги на адресу АДРЕСА_4 до ОСОБА_9 (а.п. 55, т. 1);

- рапортом оперативного чергового Миргородського МВ про отримання 19.12.2014 року на телефон 102 повідомлення в 0 год. 31 хв. про події на АДРЕСА_1 (а.п.51, т.1);

- протоколом огляду місця події, фото таблицею до нього, де дається докладний опис приміщень будинку по АДРЕСА_1 . Зафіксовано виявлення та вилучення металевого ціпка в розібраному стані та аркушу паперу із рукописним текстом написаним кульковою ручкою від імені ОСОБА_9 про дарування частини квартири ОСОБА_8 (а.п.57-64, т.1);

- протоколом огляду трупу, фото таблицею до нього , з якого вбачається, що в приміщенні моргу проведено огляд трупа ОСОБА_9 , зафіксовано тілесні ушкоджень виявлені на тілі (а.п.68-71, т.1);

- лікарським свідоцтвом про смерть, з якого вбачається, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні Миргородської ЦРЛ. Причина смерті крововилив у мозок, тупа травма голови (а.п.73, т.1);

- висновком судово-медичної експертизи, з якої вбачається, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу нанесених ним потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень дані ним при проведенні слідчого експерименту не відповідають об`єктивним даним судово-медичного дослідження. Враховуючи характер тілесних ушкоджень голови ОСОБА_9 , їх утворення внаслідок ударів долонею руки є малоймовірним (а.п.105, т.1);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , з якої вбачається, що на тілі потерпілої було виявлено наступні тілесні ушкодження: крововиливи у м`які тканини голови правої лобно-скронево-тім`яної ділянки; правої потиличної та лівої скронево-тім`яної ділянок та у м`яку мозкову оболонку потиличної ділянки справа та по всій поверхні мозочка; забій речовини головного мозку правої та лівої лобних ділянок; правої скроневої ділянки; субдуральні гематоми в лобних ділянках справа та зліва; косо-поперечний перелом у середній третині лівого стегна з крововиливами у м`які тканини навколо та косо-поперечний перелом плечової кістки в ділянці хірургічної шийки зліва з крововиливом у м`які тканини навколо; рани, що розташовані на спинці носа (на фоні синця); в надбрівній ділянці зліва (на фоні синця), синці, що розташовані: навколо правого ока; навколо лівого ока; в лобно-скроневій ділянці справа; в лобно-скроневій ділянці зліва; на спинці носа, з розповсюдженням на стінки; в ділянці кута та тіла нижньої щелепи, зліва; в ділянці кута нижньої щелепи справа з розповсюдженням на щоку; на передній поверхні правого плечового суглобу; на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча; на передній поверхні правого плеча в нижній третині; на задній поверхні правого ліктьового суглобу з розповсюдженням на плече; на тильній поверхні правої кисті з розповсюдженням на передпліччя; на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині з розповсюдженням на плече; на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; на задній поверхні лівого плечового суглобу; на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині; на внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; у середній третині; на боковій поверхні грудної клітини зліва по заднє-підпахвовій лінії на рівні 2-3 ребер; на рівні 5-го ребра; 8-го ребра; в лівій поперековій ділянці; на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині; на зовнішній поверхні правого колінного суглобу; на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки; на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині; на задній поверхні правої гомілки, в нижній третині; на внутрішній поверхні правого гомілко-ступеневого суглобу; на внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині; на передній поверхні лівого колінного суглобу; на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині; на задній поверхні лівого стегна у верхній третині з розповсюдженням на сідниці; на задній поверхні правого стегна у верхній третині з розповсюдженням на сідницю. Дані тілесні ушкодження по своїй тяжкості у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті. Причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови, яка призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, забою речовини головного мозку та субдуральних гематом. Дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні ОСОБА_9 з висоти власного зросту або з висоти 1 метра (а.п.107-108, .1);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 зробленим на підставі показань свідка ОСОБА_28 ( прізвище змінено на ОСОБА_17 ), що були дані нею на досудовому слідстві «…почав бити ОСОБА_9 руками по обличчю, а потім алюмінієвою палицею по обличчю та по руках та ногах… почав бити її по тілу та голові, а також бив алюмінієвою палицею…», з якого вбачається, що тілесні ушкодження виявлені на трупі могли виникнути за обставин, що вказує свідок (а.п.106, т.1);

- висновком судово-медичної експертизи двох фрагментів металевого ціпка, що був вилучений при огляді місця пригоди, за яким кров ОСОБА_9 належить до А (ІІ) групи, якій властиві антиген А та ізогемаглютинін анти-В. На першому фрагменті металевого ціпка, що наданий на дослідження, знайдена кров людини, де виявлений антиген А. Ця кров могла походити від ОСОБА_9 (а.п.110-111, т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_21 в присутності понятих за фотознімками впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, з якою він перебуває в дружніх стосунках та спілкується (а.п.113-115, т.1);

- висновком дактилоскопічної експертизи двох фрагментів алюмінієвої палиці вилученої при проведенні огляду місця події , з якого вбачається, що на експертне дослідження фрагменти алюмінієвої палиці були доставлені упакованими в поліетиленовий пакет чорного кольору з биркою. Бирка виготовлена з паперу білого кольору. На ній написаний рукописний текст: «Металевий ціпок, вилучений із місця події АДРЕСА_1 19.12.2014р. Поняті (підписи), слідчий (підпис) ОСОБА_25 ». На поверхнях наданого на дослідження ціпка слідів рук не виявлено (а.п.20-26, т.2);

- висновком судово-психіатричної експертизи, з якої вбачається, що в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, ОСОБА_8 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, не виявляв ознак недоумства чи іншого хворобливого стану психіки, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під дію ч.2 , ч.3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України ОСОБА_8 не підпадає, може постати перед слідством і судом. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_8 не знаходився в емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність в досліджуваній ситуації, не знаходився в стані вираженого емоційного збудження або емоційної напруги, що можуть розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. При проведенні психіатричної експертизи обвинувачений пояснював експертам, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, наніс бабусі 2 удари долонею по обличчю. Заперечував нанесення потерпілій ударів ногами та палицею, але зазначав, що «я не пам`ятаю, тому що був сильно п`яний» (а.п.90-98, т.1);

По епізоду №2
- поясненнями потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що 31 січня 2015 року він зустрів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з якими поїхав додому до ОСОБА_8 . Там вони вживали спиртні напої. Внаслідок випитого алкоголю він заснув в кріслі. Проснувся від того, що ОСОБА_8 наносив йому удари по обличчю. Він втратив свідомість. Потім вже ранком наступного дня ОСОБА_8 знову став його бити, наніс близько трьох ударів в область обличчя перебивши ніс. В бійку втрутилися ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які їх розтягнули. ОСОБА_8 його бив, оскільки вони мали різні переконання щодо друзів. Всього ОСОБА_8 наніс йому близько п`яти ударів в голову.

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 31 січня 2015 року він, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали додому до ОСОБА_8 . У них з собою були спиртні напої та продукти. Спочатку вони вживали спиртні напої, а потім він і ОСОБА_11 пішли спати. На ранок побачили на обличчі ОСОБА_12 тілесні ушкодження: розбита губа, синяки під очима та розбитий ніс. Особисто він ОСОБА_12 не бив. Вранці він чув, що ОСОБА_12 сварився з ОСОБА_8 . Причину сварки він не знає, але вони сперечалися голосно. Він втрутився в цю сварку та розтягнув їх. Вивів ОСОБА_12 на вулицю та давши йому гроші на маршрутку відправив його додому. Ввечері коли вони їхали до ОСОБА_8 , то у ОСОБА_12 жодних тілесних ушкоджень не було. Він не бачив, хто та в який час наніс ОСОБА_12 тілесні ушкодження. ОСОБА_8 казав їм, що перебуває під арештом і це пов`язано з його бабусею, якій були спричинені тілесні ушкодження. Хто спричинив тілесні ушкодження бабусі ОСОБА_8 не казав;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 31 січня 2015 року він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вживав спиртні напої в будинку останнього. Потім він пішов спати. Жодних конфліктів між ними за столом не було. Вранці почув суперечку між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , побачив на обличчі ОСОБА_12 тілесні ушкодження. Хто спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження він не знає. Особисто він ОСОБА_12 не бав. Коли вони приїхали додому до ОСОБА_8 , то у ОСОБА_12 жодних тілесних ушкоджень не було. ОСОБА_8 їм повідомляв, що перебуває під арештом, що пов`язано з тілесними ушкодженнями, яких зазнала його бабуся. Про те, хто наніс тілесні ушкодження бабусі ОСОБА_8 він не казав;

- заявою потерпілого ОСОБА_12 , що адресована старшому прокурору Миргородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_30 , який заподіяв йому 31 січня 2015 року тілесні ушкодження (а.п.216, т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 в присутності понятих за фотознімками впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка заподіяла йому в січні 2015 року тілесні ушкодження (а.п.218-220, т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_12 , з якої вбачається, що у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа; рубця в ділянці перенісся (який утворився на місці бувшої рани), які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивші короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення. По давності утворення можуть відповідати даті та обставинам викладеним в описовій частині (в ніч із 31 січня 2015 року на 01 лютого 2015 року) (а.п.221-222, т.1);

- протоколом слідчого експерименту та фото таблицею до нього, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 в присутності понятих докладно розповів та показав на статистові про обставини за яких він отримав тілесні ушкодження (а.п.223-227, т.1).

Разом з тим, суд оцінюючи сукупність встановлених фактичних обставин справи та аналізуючи досліджені докази, не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 відносно потерпілого ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Суд вважає, що дії обвинуваченого по даному епізоду злочинної діяльності підлягають перекваліфікації на ч.2 ст.125 КК України з наступних обґрунтувань.

Посилання прокурора на те, що дії ОСОБА_8 були безпричинними, а відтак обвинувачений грубо порушив громадський порядок в будинку за місцем свого проживання з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявилося в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень , не відповідають наданим стороною обвинувачення в судовому засіданні доказам.

У кримінальному провадженні відсутні докази, не здобуті вони і під час судового слідства, які б вказували на те, що ОСОБА_8 вчинив умисні дії, спрямовані саме на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Відсутність у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_8 діянні неповаги до суспільства свідчить і про відсутність хуліганства, хоча б дії винного в тій чи іншій мірі порушували громадський порядок і характеризувались застосуванням насильства до потерпілого.

Під час судового розгляду, з показань потерпілого ОСОБА_12 встановлено, що тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні обвинуваченим на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли в ході спільного вживання алкогольних напоїв.

Поміж тим, об`єктивна сторона хуліганства полягає в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до суспільства.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є усвідомлене вчинення особою діяння з мотиву явної неповаги до суспільства. Це завжди злочин вчинений з прямим умислом. Такі суб`єктивні ознаки як мотив вчинення злочину та спрямованість умислу є основними критеріями, що відрізняють хуліганство від суміжних злочинів. Саме про це йдеться і в роз`ясненнях, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року №10.

Отже, враховуючи, що органами досудового слідства не здобуто беззаперечних доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та наявність обґрунтованих доказів стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, заподіяв потерпілому ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я , колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 125 КК України.

Окрім іншого, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 189 КК України, як вимагання, поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілій.

Відповідно до ст.ст. 17, 92, 94 КПК України обов`язок доказування обставин злочину, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Під час судового розгляду справи не знайшла свого підтвердження винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 189 ч.4 КК України виходячи з наступних обґрунтувань.

Суд визнає неналежним доказом лист написаний, як стверджує сторона обвинувачення потерпілою ОСОБА_9 (а.п.64, т.1) про те, що вона "відписує" свою частину квартири у м. Львові своєму внукові ОСОБА_8 , оскільки стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів, які б безсумнівно свідчили про те, що даний лист написано саме потерпілою ОСОБА_9 , а не іншою особою, адже почеркознавчої експертизи на досудовому слідстві даного документу не проводилося, клопотань про проведення такої експертизи під час судового провадження стороною обвинувачення не заявлялося, а суд не володіє спеціальними знаннями в даній сфері знань.

Твердження сторони обвинувачення в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_8 сприйняв лист «написаний потерпілою ОСОБА_9 » (а.п. 64, т.1), як документ, що має правові наслідки судом сприймається критично. Адже обвинуваченому ОСОБА_8 , як вбачається з матеріалів справи на час вчинення кримінального правопорушення вже достовірно було відомо про форму документів щодо переходу прав власності на житло та обов`язковість їх нотаріального посвідчення, оскільки раніше він був стороною договору дарування, який викладений на спеціальному бланку та посвідчений нотаріально та був ознайомлений з раніше складеним заповітом, який також був посвідчений нотаріусом (а.п. 78; 84-89, т.1).

Показання свідка ОСОБА_16 в частині того, що ОСОБА_17 їй повідомляла про те, що онук побив бабусю за квартиру у Львові не можуть бути підтвердженням факту вимагання , оскільки не містять інформації про те, що при цьому обвинуваченим пред`являлася вимога про передачу йому цього майна чи його частини, або права на нього.

Зважаючи на вище викладене, ОСОБА_8 слід виправдати по ч. 4 ст. 189 КК України за недоведеністю події вимагання та як наслідок за відсутністю в його діях складу цього злочину.

Стосовно клопотання сторони захисту про визнання не допустимим доказом по справі протоколу огляду місця події (а.п. 244-245 т.1 ) колегія суддів приходить до наступного переконання.

З огляду на те, що подія була пов`язана з повідомленням про вчинення тяжкого злочину та про можливість заподіяння шкоди ще одній особі, зважаючи на нагальність в розкритті такого злочину, проведення огляду місця події вночі обумовлювалося його необхідністю , а відтак даний доказ визнається судом допустимим.

Заява сторони захисту про відсутність згоди власника на проведення огляду помешкання спростовується показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які будучи допитаними під час судового засідання в якості свідків повідомили, що перед проведенням огляду до приміщення квартири їх запросив сам обвинувачений ОСОБА_8 , який і був безпосередньо присутній при проведенні такого огляду, жодних зауважень з приводу його проведення не висловив.

Показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 суд також визнає належними доказами по справі, оскільки їх допит було проведено безпосередньо в судовому засіданні та сторона захисту і обвинувачений ОСОБА_8 мали можливість поставити даним свідкам запитання, або ж спростувати їхні показання.

Показання свідка ОСОБА_17 , які давалися нею в ході судового слідства щодо непричетності її сина ОСОБА_8 до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що потягли її смерть спростовуються, заявою про злочин, яку ОСОБА_28 ( ОСОБА_17 ) подала до Миргородського МВ, висновком судово-медичної експертизи зробленої на підставі показань даного свідка на досудовому слідстві (а.п.106 т.1), показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснювала, що зустрічалася із ОСОБА_17 біля паспортного відділення Миргородського МВ в двадцятих числах грудня 2014 року і вона їй розповідала, що онук побив бабусю і вона зараз в реанімаційному відділенні Миргородського МВ.

Як було з`ясовано судом, свідок ОСОБА_17 має єдиного сина обвинуваченого ОСОБА_8 , а отже у потерпілої ОСОБА_9 був тільки один онук обвинувачений ОСОБА_8 . Допитаний судом свідок ОСОБА_15 суду пояснював, що в складі бригади швидкої допомоги виїжджав на вулицю Троїцьку та що коли забрали до автомобіля потерпілу, разом з нею сіла жінка, яка переживала за бабусю та казала: «що він наробив» та «ось так виховала». Такі слова ОСОБА_17 могла говорити виключно стосовно свого сина.

Окрім того, суд приймає до уваги, що наявність показань свідка ОСОБА_17 , які вона дала в судовому засіданні, може обумовлюватися обставинами пов`язаними з даруванням обвинуваченим ОСОБА_8 свідкові ОСОБА_17 належної йому частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - 08 травня 2015 року - до моменту давання таких показань свідком ( а.п.62, т.2).

Протокол слідчого експерименту проведений з участю обвинуваченого ОСОБА_8 (а.п. 99-104, т.1 ) відповідно до ст. 97 КПК України колегія суддів визнає недопустимим доказом , оскільки він отриманий з порушенням порядку встановленого ч.6 ст. 240 КПК України та ч.ч. 5,6 ст. 104 КПК України, а тому відповідно до ст.86 ч.1 КПК України є недопустимим доказом та згідно ч.2 цієї статті не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколу слідчого експерименту від 20.03.2015 року, додатку до слідчого експерименту від 20.03.2015 року, протоколів огляду предметів від 11.03.2015 року, суд вважає безпідставним, оскільки вказані в них предмети були добровільно видані головним лікарем КАУ «Полтавський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» станції екстреної медичної допомоги №4, що відповідає вимогам ч.2 ст. 93 КПК України стосовно порядку отримання доказів стороною обвинувачення. При цьому законом не встановлено обов`язкового застосування порядку передбаченого ст. 159 КПК України.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_8 щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 слід кваліфікувати по ст. 121 ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Також дії ОСОБА_8 щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 слід кваліфікувати по ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Отже, обвинувачений ОСОБА_8 винен у скоєнні злочинів передбачених ст. 121 ч.2 та ст. 125 ч.2 КК України та підлягає відповідальності за їх вчинення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд в порядку ст. 67 КК України визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд не знаходить.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, конкретні обставини справи, кількість тілесних ушкоджень заподіяних потерпілій, задовільну характеристику обвинуваченого з місця проживання, обставини, що обтяжують його покарання.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 121 ч.2 КК України, оскільки таке покарання сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та запобіганню вчинення ним нових насильницьких злочинів. По статті 125 ч.2 КК України суд також вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання, яке пов`язане з його ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Центральної районної лікарні про відшкодування на користь останньої витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок кримінального правопорушення не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я що є у державній власності, власності Автономної Республіки Крим, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як зазначено в позовній заяві, лікування потерпілої проводилося Миргородською ЦРЛ, фінансування якої здійснюється за рахунок бюджету Миргородського району, отже кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 підлягають зарахуванню до відповідного бюджету.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом цим Кодексом не врегульовані до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки прокурором в позовній заяві не заявлялася вимога про стягнення коштів до відповідного бюджету, як передбачено ч. 3 ст. 1206 ЦК України , а підстави для стягнення коштів на рахунок Миргородської ЦРЛ відсутні, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Речові докази по справі: аркуш паперу з рукописним текстом (а.п. 64, т.1) , CD диск зі звукозаписом від 19.12.2014 року долучений до протоколу слідчого експерименту від 20.03.2015 року, залишити в матеріалах кримінального провадження; два фрагменти металевого ціпка знищити.

Згідно обвинувального акту процесуальні витрати в провадженні відсутні.

За результатами судового розгляду , суд приходить до переконання про доцільність та необхідність обрати ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_8 вчинено тяжкий злочин, за який він засуджений до реальної міри покарання у виді позбавлення волі, ним скоєно новий злочин проти особи під час перебування під слідством та домашнім арештом, а отже, він може продовжити злочинну діяльність, ухилитися від виконання вироку (ризик переховування).

Керуючись ст.ст. 349; 368; 370; 374; 376 КПК України, суд, -
засудив:

ОСОБА_8 , визнати винним і призначити йому покарання:

- по ст. 121 ч. 2 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
- по ст. 125 ч.2 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.
В порядку ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
ОСОБА_8 по ст. 189 ч.4 КК України виправдати.
Обрати ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законної сили - тримання під вартою, взявши його під варту негайно із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання.
В задоволенні цивільного позову старшого прокурора Миргородської міжрайонної прокурори ОСОБА_5 в інтересах Миргородської ЦРЛ про відшкодування на користь Миргородської ЦРЛ витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок кримінального правопорушення в сумі 14386 грн. 61 коп. відмовити.
Речові докази по справі: аркуш паперу з рукописним текстом (а.п. 64, т.1) , CD диск зі звукозаписом від 19.12.2014 року долучений до протоколу слідчого експерименту від 20.03.2015 року, залишити в матеріалах кримінального провадження; два фрагменти металевого ціпка знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, засудженим ОСОБА_8 з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

Головуючий, суддя: ОСОБА_31 - ОСОБА_32

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3