УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/2255/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малинського районного суду Житомирської області, від 28 листопада 2014 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
· 16.05.2013 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
· 26.09.2014 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
До покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області, від 26 вересня 2014 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. До строку покарання зараховано час перебування ОСОБА_8 під вартою з 01 липня 2014 року до 26 вересня 2014 року.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого постановлено не застосовувати.
Згідно вироку, 23 листопада 2013 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на перехресті вулиць Соборна площа, Винниченка та Шевченка в м. Малині Житомирської області, вирішили з корисливих мотивів відкрито заволодіти майном потерпілого ОСОБА_9 , який повертався додому, рухаючись по вул. Шевченка.
Реалізуючи спільний умисел та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли помітити їх дії, ОСОБА_8 і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, наздогнали ОСОБА_9 , який в цей час перебував біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Після цього особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, схопила ззаду обома руками потерпілого за тулуб і повалила на землю, а ОСОБА_8 наніс останньому два удари ногою в лівий бік тулуба. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 обшукав кишені ОСОБА_9 та дістав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Асе 2» вартістю 1300 гривень в якому знаходилась сім - карта оператора стільникового зв`язку «Лайф» вартістю 10 гривень.
У зв`язку з тим, що доступ до функцій мобільного телефону був обмежений графічним паролем, який потерпілий відмовився назвати, то ОСОБА_8 спільно з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, нанесли ОСОБА_9 близько 7-8 ударів кулаками в обличчя, примусивши потерпілого розблокувати мобільний телефон. Викравши телефон, ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зникли з місця події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1310 гривень.
Внаслідок застосування насильства ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синцю та саден обличчя, губи, вушної раковини, які відносяться до категорії легкого ступеня важкості без короткочасного розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи правильності кваліфікації дій її підзахисного судом першої інстанції вважає призначене йому покарання занадто суворим. Наголошує, що судом не в достатній мірі були враховані обставини, що характеризують особу обвинуваченого та пом`якшують покарання. Акцентує увагу, що обвинувачений характеризується позитивно, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину. Вважає, що за таких обставин у суду були всі підстави при призначенні обвинуваченому покарання застосувати правила ст.69 КК України. За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду змінити, застосувати ст.69 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, обговоривши її доводи та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, підтверджені сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів і автором апеляції не оспорюються, як і не оспорюється правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Докази його вини, які наведені у вироку, давали суду усі підстави для прийняття зазначеного судового рішення. З даними висновками суду і його оцінкою доказів погоджується й колегія суддів.
Апеляційні доводи про суворість призначеного обвинуваченому покарання є необґрунтованими.
ОСОБА_8 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, даних про його особу, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
За обставину, яка пом`якшує ОСОБА_8 покарання визнано його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обвинувачений характеризується позитивно, не працює. Разом з тим, суд, обґрунтовано взяв до уваги і те, що ОСОБА_8 раніше судимий, належних висновків з попередньої судимості для себе не зробив, вчинив новий злочин в стані алкогольного сп`яніння.
Суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, що колегія суддів вважає правильним. Визнані судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, дані про його особу, на які послався суд, ґрунтуються на матеріалах справи.
Посилання захисника в апеляції на те, що суд, з урахуванням двох пом`якшуючих обставин, а саме: щирого каяття обвинуваченого та його сприяння органам досудового розслідування, повинен був при призначенні покарання застосувати правила ст.69 КК України, є безпідставними, оскільки, ці обставини є взаємодоповнюючими та передбачені одним пунктом відповідного закону.
Колегія суддів відмовляє у задоволенні поданої апеляції, так-як суд першої інстанції достатньо врахував особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання та призначив йому його в мінімальних межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції без належних на то підстав до призначеного за ч.2 ст.186 КК України покарання частково приєднав не відбуте покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області, від 26 вересня 2014 року та призначив ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно ст.71 КК за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
В даному випадку ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України до проголошення вироку від 26 вересня 2014 року, а саме 23 листопада 2013 року.
За вказаних обставин, враховуючи, що вироком від 26.09.2014, було враховано попередній вирок від 16.05.2013, та з застосуванням правил ч.4 ст.70, 75 КК України, ОСОБА_10 було призначено покарання 4 роки позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, у суду першої інстанції, при постановлені нового вироку та призначенні покарання, що належить відбувати реально, не було законних підстав для застосування принципів поглинення, часткового чи повного складанні призначених покарань. За таких умов кожний вирок повинен виконуватися самостійно.
З урахуванням наведеного вирок суду у порядку ст.404 КПК України підлягає зміні з виключенням з його резолютивної частини рішення про часткове приєднання не відбутого покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області, від 26 вересня 2014 року.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Малинського районного суду Житомирської області, від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 змінити.
В порядку ст.404 КПК України виключити із резолютивної частини вироку рішення суду про часткове приєднання невідбутого покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області, від 26 вересня 2014 року та призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без зміни.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а особою, яка перебуває під вартою в той же самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: