Справа № 442/3972/15-к
Провадження № 1-кп/442/251/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

його законного представника ОСОБА_5

та захисника - ОСОБА_6

представника Служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001099 від 01.06.2015 року відносно:

- неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобич Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, студента 2-го курсу Дрогобицького професійно-політехнічного ліцею №15, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 05.11.2014 року приблизно о 18.00 год., знаходячись поблизу Дрогобицької районної лікарні №5, що по вул. Стрийській, 443 в м.Дрогобич Львівської області, був очевидцем вчинення тяжкого злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме крадіжки поєднаної з проникненням у кабінет головного лікаря Дрогобицької районної лікарні №5, після чого за проханням ОСОБА_8 на моторолері, який був у його користуванні, перевіз частину викраденого майна, зокрема: системний блок та енергонакопичувач для комп`ютера та ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 . Будучи обізнаним про вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відповідно до ст..12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, не являючись членом сім`ї чи близьким родичем останніх, маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочин, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяно, приховав вчинення тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті тяжкого злочину, а також притягненні винних осіб до кримінальної відповідальності.

Крім цього, 05.11.2014 року приблизно о 21.00 год., ОСОБА_4 , знаходячись на асфальтовій площадці навпроти буд №52 по вул.. В.Великого в м.Дрогобич Львівської області, був очевидцем вчинення повторно тяжкого злочину ОСОБА_8 , а саме відкритого викрадення майна ОСОБА_10 та в цей же день, знаючи місце збуту викраденого майна, а саме ломбард «Скарбниця», що по вул.. Мазепи, 12 в м.Дрогобич Львівської області, де були здані викрадені речі ОСОБА_10 не повідомив правоохоронні органи про даний факт. Будучи обізнаним про вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, не являючись членом сім`ї чи близьким родичем останнього, маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений ОСОБА_8 злочин, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяно, повторно приховав вчинення тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті тяжкого злочину, а також притягненні винної особи до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав і пояснив, що 05.11.2014 року гуляв з друзями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і бачив як вони викрали з приміщення Дрогобицької районної лікарні №5 комп`ютер і він на своєму моторолері перевіз його до місця проживання ОСОБА_8 . Цього ж дня, приблизно о 21.00 год., знаходячись біля будинку №52 по вул. В.Великого в м.Дрогобичі, бачив як ОСОБА_8 викрав у незнайомої жінки сумочку. Там останній знайшов золоті вироби, які здав у ломбард «Скарбниця», що знаходиться в центрі міста. В цей час він не усвідомлював, що його друзі вчинили злочин та не знав, що про це потрібно повідомити працівників міліції. У скоєному щиросердечно розкаюється. Просять суворо його не карати.

Незважаючи на визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 його винуватість у вчиненні вказаних судом діянь підтверджується наступними доказами, а саме:

Письмовими доказами матеріалами кримінального провадження:

· даними протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року, згідно якого оглядався кабінет головного лікаря Дрогобицької міської лікарні №5, де було вилучено сліди пальців та слід низу взуття;

· даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_10 про викрадення в неї сумочки з особистими речами;

· відповіддю з ломбарду «Скарбниця», згідно якої 05.11.2014 року в ломбард здано золоті вироби, викрадені у ОСОБА_10 ;

· обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 187 КК України;

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.396 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

При призначенні покарання суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких таке було вчинено, особу винного, який є неповнолітнім, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються, винність свою визнав повністю, щиросердечно розкаюються у вчиненому.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року за №7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року), вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді, зокрема, в необхідності обрання підсудному більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ті обставини, яких є більше ніж два, а саме: неповнолітній вік підсудного ОСОБА_4 , який вчинив злочин вперше, постійність і незмінність його показань, вчинення злочину внаслідок незнання закону та не усвідомлення вчиненого через молодий вік, щире каяття, позитивна характеристика, - суд вважає за такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного ОСОБА_4 .

При таких обставинах та на підставі ч. 1 ст. 69 КК України суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст. 396 КК України інше, більш м`яке покарання, передбачене в санкції ч.1 ст. 396 КК України.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, умови його проживання, дані про його сім`ю та майновий стан, його ставлення до вчиненого, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді штрафу, яке є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України 510 ( п`ятсот десять) гривень штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя