Ухвала іменем україни 22 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,

суддів: ОСОБА_12, ОСОБА_13,

при секретарі ОСОБА_14,

за участю прокурора ОСОБА_15,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000559, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Бориспільського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бориспільського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого 06.05.2011 року за ч. 1 ст. 121 КК України на 2 роки позбавлення волі,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2014 року вирок щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 13 грудня 2012 року приблизно о 01:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1, де він проживав зі співмешканкою ОСОБА_4, діючи на ґрунті ревнощів, вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_5 за обставин, встановлених судом і викладених у вироку.

У касаційній скарзі із доповненнями засуджений ОСОБА_3 стверджує, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо нього є незаконними та просить їх скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Крім того, порушує питання про скасування судових рішень по справі в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотним порушенням кримінального процесуального закону. Посилається при цьому на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового розслідування та судового слідства. Вказує, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не доведена оскільки зазначає. що він не нападав на потерпілого, а оборонявся, про що свідчать наявні у нього тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_2, які підтримали касаційну скаргу засудженого, думку потерпілого ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, думку прокурора ОСОБА_15, який не підтримав касаційну скаргу засудженого, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3, порушує питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового розслідування та судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої і апеляційної інстанцій і їм була дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Вина засудженого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, які досліджувались судом. Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним, показання засудженого, потерпілого ОСОБА_1, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дані протоколів огляду місця події від 13 грудня 2012 року, висновки експертиз, проведених в рамках розслідування даного кримінального провадження, які узгоджуються між собою, які суд дослідив у відповідності до вимог процесуального закону.

Зазначені обставини органами досудового слідства і судом були встановлені з належною повнотою.

Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_3 про те, що суд не дослідив обставини щодо направленості його умислу, мотивів і цілі скоєних ним дій та не встановив мету вбивства потерпілого, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у вироку зазначено, що умисел на вбивство виник у ОСОБА_3 на ґрунті ревнощів. Про умисел обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого свідчать самі дії обвинуваченого, який після виходу з будинку потерпілого на вулицю, взяв кухонного ножа та вибіг за ним, де умисно наніс потерпілому, крім інших пошкоджень і один цілеспрямований удар ножем в ділянку розташування життєво важливого органу - серця. Саме внаслідок цього і настала смерть потерпілого.

Посилання в касаційній скарзі засудженого на те, що суд не перевірив з достатньою повнотою і об'єктивністю всі докази для обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_3 в скоєнні умисного вбивства потерпілого, є безпідставними. Суд належним чином мотивував свій висновок про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч.1 ст. 115 КК України, зазначивши, що крім показань обвинуваченого, свідків, висновків експертиз та інших досліджених доказів про намір на вбивство потерпілого свідчить також довжина ранового каналу, залишеного ножем, яким ОСОБА_3 наніс удар, що становить половину леза ножа. Крім того, суд критично оцінив показання обвинуваченого, що він лише виставив ножа і не мав наміру наносити удари, а потерпілий самостійно найшов на лезо ножа та врахував, що ОСОБА_3 завчасно взяв ніж, не погрожував потерпілому його застосуванням до нанесення удару.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що він оборонявся від нападу потерпілого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а доводи касаційної скарги про наявність у засудженого ОСОБА_3 тілесних ушкоджень матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

У зв'язку з наведеним, суд касаційної інстанції вважає, що за встановлених судом фактичних обставин дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, обставини справи, дані про особу засудженого, який раніше судимий за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров'я особи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується формально позитивно, а також враховано, як обставину, що обтяжує покарання засудженого, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, судом враховано відсутність обставин, що пом'якшують покарання засудженого.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень щодо ОСОБА_3, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського районного суду Київської області від 12 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_________________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13