Провадження № 11-кп/795/200/2015
Категорія - ст.286 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003194, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету 608,48 грн. в рахунок відшкодування коштів витрачених на лікування потерпілого Чернігівською міською лікарнею №2 Чернігівської міської ради.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 5160 грн. 49 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1965 грн. 60 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просив скасувати вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з апеляційними вимогами захисника, прокурор подав заперечення, в яких просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, оскільки вважає, що вирок постановлений без порушень вимог КПК України, а призначене судом покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вирок суду скасуванню не підлягає.

До початку апеляційного розгляду зазначеної апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 подав зміни щодо доводів та вимог до поданої захисником в його інтересах апеляційної скарги. В поданих суду змінах обвинувачений просить вирок суду першої інстанції стосовно нього змінити, звільнити його від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з встановленням максимального іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2,3,4 ст. 76 КК України. При цьому зазначив що не підтримує ні вимог ні доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , оскільки обраний ним спосіб захисту не збігається з його позицією, яка в ході розгляду матеріалів кримінального провадження змінилась, і з врахуванням здобутих та перевірених судом доказів він повністю впевнився в своїй винуватості в скоєнні кримінального правопорушення. Доводи зміненої апеляційної скарги полягають в тому що він повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин визнаних судом доведеними, щиро кається в скоєному, неодноразово вибачався перед потерпілим та його батьками, жалкує що в результаті його дій настали такі наслідки, знайшов можливість відшкодувати заподіяну шкоду та примирився з потерпілим та його законним представником, який підтримав його прохання щодо звільнення від покарання з встановленням іспитового строку. Просить врахувати суд апеляційної інстанції його молодий вік , те що він втратив батька, хоча і неофіційно, однак він працює та підтримує матеріально свою матір, позитивно характеризуються . Вказує на те що хоча вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, однак характеризується необережною формою вини. При цьому просить взяти до уваги вимоги ст. ст. 50,65 КК України , роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання та ч.2 ст. 61 Конституції України щодо індивідуальності характеру юридичної відповідальності.

Представник потерпілого подав суду клопотання в якому просив змінити вирок місцевого суду та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком , мотивуючи своє прохання тим що останній повністю відшкодував заподіяні збитки та вибачився перед ними.

Іншими учасниками судового розгляду апеляційні скарги на вирок суду не подавались.

Як встановив суд, 06.07.2014 року о 00 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи під впливом наркотичної речовини та керуючи автомобілем марки «Мercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Чернігові по вулиці Транзитна зі сторони вул. Б.Хмельницького в сторону вул. Спортивної.

Рухаючись у вказаному напрямку, на нерегульованому перехресті вулиць Гагаріна Транзитна, при виїзді на головну дорогу вул. Гагаріна, ОСОБА_7 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не надав дорогу автомобілю марки «ВАЗ 2111», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався по вул. Гагаріна зі сторони пров. Спортивний в напрямку вул. Дніпровська, в результаті чого сталося зіткнення.

Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «ВАЗ 2111», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота, розміження правої нирки, лінійних розривів селезінки; закритої травми грудної клітки, переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6 ребер справа по паравертебральній лінії, забиття правої легені, осумкованого плевриту праворуч; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття ран правої надбрівної дуги, лівої скроневої ділянки, які згідно висновку експерта № 707 від 31.07.2014 року у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 16.11, 16.15 Правил дорожнього руху, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги захисника в суді першої інстанції адвоката ОСОБА_6 , просив задовольнити змінену ним апеляційну скаргу з зазначених в ній підстав, вибачився перед законним представником потерпілого та просив не позбавляти його волі, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 який підтримав змінену його підзахисним апеляційну скаргу, просив врахувати позицію представника потерпілого в суді апеляційної інстанції, прийняти до уваги дані про особу обвинуваченого , який виключно позитивно характеризується , відсутність обтяжуючих покарання обставин, його щире каяття та повне відшкодування заподіяної шкоди та звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком, думку законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_10 , який погодився зі зміненою обвинуваченим апеляційною скаргою захисника, заявив що обвинувачений примирився з ними, відшкодував заподіяну шкоду, він як співробітник правоохоронних органів в минулому розуміє негативні наслідки для особи які настають внаслідок відбування покарання в місцях позбавлення волі, а тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого просить задовольнити вимоги зміненої апеляційної скарги та звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком, міркування прокурора, який заперечив проти вимог зміненої обвинуваченим апеляційної скарги, вважав вирок суду обґрунтованим, законним і просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона підлягає задоволення за наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 частково визнав свою вину, при цьому зазначивши, що оскільки перед даним перехрестям по вул. Транзитній був відсутній дорожній знак, яки й би вказував на те, що ця вулиця є другорядною по відношенню до вул. Гагаріна, то він діяв у відповідності з Правилами дорожнього руху, в зв`язку з чим в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 6 липня 2014 року в нічний час він повертався додому, дорогу знав погано. Перед перехрестям він зупинився, але знаку там не було. Коли він почав виїжджати з перехрестя, то відчув удар зліва. З приводу вживання наркотиків, пояснив, що вживав їх за тиждень до дорожньо-транспортної пригоди.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений не заперечуючи обставини кримінального правопорушення зазначені в вироку суду першої інстанції , показав що повністю визнає свою вину, зазначає що його позиція стосовно часткового визнання вини була викликана рекомендацією захисника , щодо недоведеності його вини за відсутності дорожнього знака який давав підстави вважати що дорога по якій він рухався є другорядною , що зобов`язувало його зупинитись. В даний час, оскільки його позиція не співпадає зі способом захисту адвоката ОСОБА_6 , він відмовився від його послуг, так як вважає себе повністю винним в скоєнні кримінального правопорушення, змінив доводи та вимоги поданої адвокатом в його інтересах апеляційної скарги оскільки не згоден з її змістом, так як вона не виражає його дійсної позиції по справі. Просить змінену ним апеляційну скаргу задовольнити , вирок суду змінити, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.

Оскільки обвинуваченим в поданих змінах до апеляційної скарги не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність його винуватості, кваліфікація його дій та докази зібрані на підтвердження його вини, а інші учасники кримінального зазначений вирок суду не оскаржують, колегія суддів не вбачає підстав для їх перевірки.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 за ознакою небезпеки для життя.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують його особу та думку потерпілого, який наполягав на обранні покарання, пов`язаного лише з позбавленням волі, прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання скоєння злочину вперше, жалкування про наслідки аварії, намагання відшкодувати матеріальні збитки потерпілому та відсутність обставин, які його обтяжують.

В суді апеляційної інстанції суду були надані додаткові дані щодо характеристики обвинуваченого за місцем навчання в середній школі та вищих учбових закладах, докази про повне відшкодування обвинуваченим заподіяної потерпілому шкоди, клопотання та заява потерпілого з проханням про призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

При вирішенні питання про призначення покарання колегія суддів керується нормами Кримінального кодексу про мету, систему, види, підстави, порядок та межі призначення покарання, та відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Індивідуалізація покарання як принцип його призначення полягає в обов`язковому врахуванні при призначенні покарання індивідуальних особливостей конкретної справи та особи винного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК суд при призначенні покарання обов`язково враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Індивідуалізація покарання припускає і його доцільність, оскільки тільки на підставі всебічного і повного врахування судом конкретних обставин справи особі, яка вчинила злочин, може бути призначено таке покарання, яке згідно ч. 2 ст. 65 КК України дійсно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає що суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому дотримався вимог ч.1 ст. 65 КК України та обгрунтованно призначив останньому основне покарання в виді позбавлення волі в межах санкції статті що йому інкримінується з обов`язковим призначення додаткового покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк.

При цьому, суд першої інстанції не обговорив питання про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції останнього від суспільства.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений мешкає разом з бабусею та дідусем які є пенсіонерами, має незакінчену вищу освіту та позитивні характеристики з місця навчання, втратив батька, в даний час примирився з потерпілим та його законним представником, відшкодував в повному обсязі заподіяну їм шкоду, що підтверджується матеріалами справи, та дає підстави вважати про соціальну адаптованість обвинуваченого в суспільстві та його дієве каяття в скоєному і намагання спокутувати провину за свої дії. В даний час законний представник потерпілого що діє в інтересах свого неповнолітнього сина змінив свою позицію щодо призначення обвинуваченому покарання та звернувся до суду з клопотанням про звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком.

Мета покарання - це виправлення та перевиховання особи яка скоїла злочин та попередження скоєння ним нових злочинів та не повинна бути карою та розправою за його скоєння. Ті обставини що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів , його суспільна небезпечність не є безумовної підставою для призначення особі покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Колегія суддів, виходячи із основних засад та принципів призначення покарання, даних про особу обвинуваченого , обставин що пом`якшують покарання таких як щире каяття, відшкодування заподіяних збитків, відсутності обставин які його обтяжують, суб`єктивного ставлення обвинуваченого до скоєного, думки законного представника неповнолітнього потерпілого, вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і знаходить за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, відповідно до ст. 75 КК України, з випробуванням з встановленням максимального іспитового строку на три роки та з покладенням на останнього обов`язків передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України, що дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення органами кримінальної виконавчої інспекції профілактичних заходів та здійснення нагляду за його поведінкою та способом життя.

Вирок суду першої інстанції , виходячи із наведеного, підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Змінену обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною другою статті 286 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку терміном на 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 п.п.2,3,4 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , навчання чи роботи, та з`являтись періодично на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції.

В іншій частині цей же вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16