Справа № 738/270/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/449/2015
Категорія - ч.1 ст.125, ч.2. ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бірківка Менського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Вироком Менського районного суду від 27 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.125, ст. ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.125 КК України - 200 годин громадських робіт, за ч.2 ст.125 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

Цивільний позов прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах держави в особі фінансового управління Менської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 від злочину залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 7000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 квітня 2014 року близько 13 години ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин під час сварки з ОСОБА_9 , умисно наніс ОСОБА_9 два удари спочатку рукою, а потім кросівкою, яку тримав у руці в область правого плеча та плечового суглобу, внаслідок чого ОСОБА_9 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

26 серпня 2014 року в 00 годин 10 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні легкового автомобіля на 48 кілометрі автомобільної дороги «Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч» на повороті в напрямку села Стольне Менського району Чернігівської області, на ґрунті ревнощів під час сварки з ОСОБА_7 , умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком в область голови, після чого витяг ОСОБА_7 з салону автомобіля та наніс їй не менше трьох ударів ногами в область голови, внаслідок чого ОСОБА_7 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення його за ч.1 ст.125 КК України, щодо побиття ОСОБА_9 , за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Також, просить закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення його за ч.2 ст.125 КК України, щодо побиття ОСОБА_7 , у зв`язку з її відмовою від обвинувачення. У разі, якщо суд не погодиться з його доводами застосувати положення ст.75 КК України і звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок суду постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та висновки викладені у ньому містять істотні суперечності.

З приводу побиття ОСОБА_9 наголошує, що він цього не робив і що обвинувальний вирок суду в цій частині базується лише на припущеннях та на сумнівних доказах, а саме на показаннях самої ОСОБА_9 та її знайомої ОСОБА_10 , яку він не знає і вважає, що вона свідчила проти нього лише на користь ОСОБА_9 . Адже з потерпілою ОСОБА_9 у нього ще раніше склалися несприятливі стосунки.

Що стосується обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України з приводу заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , то свою вину у скоєному він визнає та щиро кається. Вказує, що потерпіла ОСОБА_7 відмовляється від обвинувачення та не бажає притягувати його до кримінальної відповідальності, тому відповідно до вимог ст.284 КПК України кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує,що вона дійсно примирилась з обвинуваченим ОСОБА_6 , не бажає його притягнення до кримінальної відповідальності і відмовляється від обвинувачення, про що написала відповідну заяву. Тому просить суд скасувати вирок Менського районного суду Чернігівської області в частині засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України щодо її побиття та закрити кримінальне провадження в цій частині в зв`язку з її відмовою від обвинувачення.

Прокурор подав заперечення проти апеляційних скарг, зазначивши, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю і потерпілі погодились з мірою покарання для обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка відмовилась від обвинувачення, думку прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги та потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення його за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що знайомий з чоловіком потерпілої ОСОБА_11 . З потерпілою ОСОБА_9 були неприязні відносини, через її поведінку, про що неодноразово говорив ОСОБА_12 . Одного дня, точних дати та часу вказати не може, автомобілем приїхав додому до ОСОБА_13 в селище Березна Менського району, в будинок не заходив, на порозі будинку з ОСОБА_9 , яка в той час була вагітна, виникла словесна суперечка з приводу її поведінки. ОСОБА_9 не бив. Вказав, що свідка ОСОБА_10 не знає і ніколи її не бачив.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції.

Проте, покази обвинуваченого та доводи його апеляційної скарги в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що 09 квітня 2014 року в обідній час ОСОБА_6 приїхав автомобілем до неї додому, зайшов у будинок і почав сваритись, нецензурно висловлювався, погрожував розправою, під час сварки побив її, штовхнув на диван, а ударив кросівкою, яку тримав у руці у праве плече.

Свідок ОСОБА_10 показала, що 09 квітня 2014 року була у гостях у ОСОБА_9 . Цього ж дня, в обідній час до будинку ОСОБА_9 зайшов обвинувачений. Між обвинуваченим та ОСОБА_9 виникла сварка. Обвинувачений тягав ОСОБА_9 за волосся, штовхнув її, ОСОБА_9 впала на диван. Обвинувачений почав взувати кросівки щоб вийти з будинку, але знову підійшов до ОСОБА_9 та кросівкою, яку держав у руці вдарив ОСОБА_9 в область правого плеча.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 75 від 14 серпня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 мають місце тілесні ушкодження у виді синців в ділянці правого плеча та плечового суглобу справа, які могли утворитись від дії предмету чи падіння на такий можливо з прискоренням; висновком комісійної судово-медичної експертизи № 235 від 04 грудня 2014 року у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого плеча та плечового суглобу справа, котрі виникли від дії тупих предметів по механізму удару та тиснення і як усі в сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я; комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_9 , по давності утворення може відповідати даті 09 квітня 2014 року; виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у потерпілої, їх характеру та розташування, можна припустити, що вона могла піддаватися впливу як мінімум двох травмуючих дій в область правого плеча та плечового суглобу справа, протоколом проведення слідчого експерименту від 10 лютого 2015 року з відеофайлом із записом слідчого експерименту, який міститься на диску «DVD-R», доданому до протоколу.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , які в повній мірі узгоджуються між собою, висновками експертизи та даними слідчого експерименту, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду. Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Отже в цій частині апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Разом з тим, в апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 ставиться питання про закриття кримінального провадження за ч.2. ст.125 КК України з приводу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 . Ці доводи заслуговують на увагу, адже в матеріалах справи мається заява потерпілої ОСОБА_7 від 22 квітня 2015 року, згідно якої вона просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з її відмовою від обвинувачення ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.477 КПК України кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.125 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України потерпілий має право на всіх стадіях кримінального провадження примиритися з обвинуваченим. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, в цій частині апеляційна скарга обвинуваченого та апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 підлягають задоволенню, а кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України скасувати та провадження у цій частині закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4