Справа №11-257/2007
Категорія: ст.ст. 307
ч.2,309 ч.2 КК України
інстанції суддя Слєзко Т.В.
Доповідач суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
лютого « 20 » дня Колегія суддів
судової палати у

кримінальних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого - Склярова В.М. суддів - Трофімцова А.І. Бордачова В.М. за участю прокурора - Сулейманової Д.Н. розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі кримінальну справу за апеляцією
захисника ОСОБА_1 на
вирок Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 29 листопада 2006
року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Краскіно
Приморського краю, одружений, працюючий ІНФОРМАЦІЯ_2 в дитячому садку п.
Стройгородок, раніше двічі судимий:

9 липня 2003 року Ялтинським
міським судом АР Крим за ст. 309
ч.І КК України на З роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 2 роки,

- 11 лютого 2004 року цим ж судом
за ст. 309 ч.2 КК
України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст. 82
КК України постановою Білозерського районного суду Херсонської області від
8 вересня 2005 року невідбута частина замінена більш м'яким покаранням (1 рік
11 місяців 3 дні виправних робіт з відрахуванням в доход держави 20 %
заробітку),

ЗАСУДЖЕНИЙ: за
ст. 307 ч.2 КК
України на 5 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією Уг частини всього майна, яке є власністю
засудженого;

2

за
ст. 309 ч.2 КК України на 4
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
визначено 5 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією Уг частини всього майна, яке є власністю
засудженого.

Відповідно до ст. 71
КК України до призначеного покарання часткового приєднана невідбута частина
покарання за постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 8 вересня 2005 року та
визначено 5 років 7 місяців
позбавлення волі з конфіскацією Уг частини всього майна, яке є власністю
засудженого.

Строк відбування покарання обчислено з 22 червня 2006 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 588 грн. 35 коп. у рахунок
відшкодування судових витрат.

Питання про речові докази вирішено згідно зі ст. 81 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за
вчинення злочинів за наступних обставин.

За невстановлених обставин ОСОБА_2 незаконно придбав
наркотичний засіб -ацетильований
опій, який незаконно зберігав за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1.

20 травня 2006
року, близько 11 год.,
ОСОБА_2, за місцем свого проживання, збув ОСОБА_3 0,22 гр. (в
перерахуванні на суху речовину) особливо небезпечного наркотичного засобу - ацетильовиного
опію.

23 травня 2006 року, близько 13 год. 50 хв., ОСОБА_2, за
місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1,
незаконно збув ОСОБА_4 0,21
гр. (в перерахуванні на суху речовину) особливо небезпечного наркотичного
засобу - ацетильованого
опію.

В червні 2006
року, ОСОБА_2, за місцем свого проживання, збув ОСОБА_5 0,045 гр. (в
перерахуванні на суху речовину) особливо небезпечного наркотичного засобу -ацетильованого
опію.

21 червня 2006 року, близько 11 год. 40 хв., ОСОБА_2,
також за місцем свого проживання, збув ОСОБА_6 0,19 гр. (в перерахуванні на суху речовину) особливо
небезпечного наркотичного засобу -
ацетильованого опію.

21 червня 2006
року, близько 9 год.,
ОСОБА_2, на вул. Московська в м. Ялта у невстановленої слідством особи,
незаконно придбав 1,323 гр.
особливо небезпечного наркотичного засобу -
ацетильованого опію, який перевіз до місця свого проживання за

- 3
-

вищезазначеною
адресою, де незаконно
зберігав до виявлення
та вилучення працівниками
міліції в цей ж день близько 12
год.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винним себе
не визнав.

В апеляції: адвокат ОСОБА_1,
оспорюючи доведеність вини засудженого ОСОБА_2, просить вирок суду щодо
останнього скасувати, а справу провадженням закрити за недоведеністю його вини,
посилаючись на однобічність досудового і судового слідства.

Своє клопотання мотивує тим, що висновки суду про вину
ОСОБА_2 ґрунтуються тільки на неправдивих показаннях свідків, які не допитані
під час судового слідства і їх показання не перевірені судом, а виявлення та
вилучення наркотичного засобу за місцем його проживання проведено з порушенням
вимог кримінально-процесуального закону, оскільки вилучення проведено не в
присутності ОСОБА_2 та понятих.

Крім того, апелянт стверджує, що протокол обшуку за
місцем проживання засудженого не складався і його копія ОСОБА_2 не вручалась.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, який
заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для
задоволення апеляції немає.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за
вказаних в мотивувальній частині вироку обставин, підтверджені сукупністю
досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна оцінка.

Як вбачається з показань, в судовому засіданні ОСОБА_2
винним себе в інкримінованому йому злочині не визнав, проте не заперечував, що
під час проведення працівниками міліції обшуку в його квартирі, спочатку з-під
ванни достали медичний шестикубовий шприц, потім знайшли ще декілька порожніх
шприців, після чого під диваном знайшли двадцятикубовий шприц з рідиною, проте
стверджував, що їх при цьому «підкинули» працівники міліції, так як до цього
приміщення неодноразово, а диван -двічі, безрезультатно оглядали.

Проте, такі показання засудженого у судовому засіданні
спростовуються дослідженими по справі доказами і більш того, суперечать його ж
показанням під час досудового слідства, де він спочатку в поясненнях органам
дізнання 21 червня 2006 року (а.с. 45-46), а потім на
допитах у слідчого як підозрюваний 22
червня 2006 року
(а.с.263), а потім неодноразово як обвинувачений 26 червня 2006
року (а.с. 109-111) і 17 липня 2006 року (а.с. 143-144), повністю
визнаючи себе винним в інкримінованих йму злочинах, послідовно та повно
пояснював як про обставини придбання, зберігання для збуту і збуту наркотичного
засобу в травні-червні 2006
року, так і про придбання для особистого вживання наркотичних засобів
вранці 21 червня,
їх перевезення додому на такси та зберігання в шприцах, які в нього за місцем
проживання за диваном було знайдено при обшуку.

4

Підстав сумніватись в вірогідності наведених показань
засудженого під час досудового слідства і об'єктивності їх оцінки судом немає,
оскільки такі показання повністю відповідають іншим доказам по справі.

Так, відповідно до постанови від 8 червня 2006 року,
заступником прокурора Автономної Республіки Крим було санкціоновано проведення
оперативної закупки наркотичних засобів за місцем проживання ОСОБА_2 (а.с. 4) з залученням
особи, якій для забезпечення безпеки було визначено псевдонім ОСОБА_6 (а.с.
17), який на ЗО грн., отримані згідно з актом (а.с.7), закупив у ОСОБА_2 і
доставив до органів міліції шприц з 2 мл. рідини ( а.с. 8), яка відповідно до
обґрунтованих висновків судово-хімічної експертизи містила (в перерахунку на
суху речовину) 0.19 г. особливо небезпечного наркотичного засобу «опій
ацетильований» (а.с. 24-25).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив дані
обставини придбання у ОСОБА_2 наркотичного засобу.

Згідно з постановою суду (а.с.37), 21 червня 2006 року за місцем
проживання ОСОБА_2 було проведено обшук, під час якого, відповідно до
протоколу, під ванною було знайдено шприц, приблизно на 2.2 мл. заповнений
рідиною, від якого ОСОБА_2 відмовлявся, а за диваном - інший шприц,
який об'ємом приблизно 12
мл. заповнений рідиною темного кольору, належність якого собі ОСОБА_2 не
оспорював (а.с. 38-39).

Як вбачається із висновку спеціаліста (а.с. 47-48), підтвердженого
обґрунтованими висновками судово-хімічної експертизи (а.с. 71-72) рідина об'ємом 2.2 мл. і 12 мл., знайдена в
шприцах під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_2, містить особливо
небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований з вагою відповідно 0.207 г. та 1.116 г., а всього 1.323 г, в перерахунку на
суху речовину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, показав,
що приймав участь як понятий при проведенні обшуку у ОСОБА_2 , який спочатку
після виявлення шприца з рідиною під ванною відмовився від їх належності йому,
але коли знайшли другий шприц під диваном, ОСОБА_2 визнав, що шприци з рідиною
належать йому.

Аналогічно ці обставини пояснював під час досудового
слідства інший понятий, свідок ОСОБА_8,
у судовому засіданні свідчення якого було досліджено в порядку ст. 306 КПК України
(а.с. 49-50).

Про придбання в травні 2006 року у ОСОБА_2 наркотичного засобу показав в судовому
засіданні свідок ОСОБА_3,
а, також, про його придбання у ОСОБА_2 в травні та червні під час
досудового слідства показали свідки ОСОБА_4 (а.с. 80-81) та ОСОБА_5 ( а.с. 126 - 127), показання яких
також досліджені судом в порядку ст. 306
КПК України.

Оскільки
показання ОСОБА_2 під часдо судового слідства, без
суперечностей, знайшли своє підтвердження в доказах, які не викликають сумнівів,
суд першої інстанції обґрунтовано визнав ні його показання, в яких він визнав
себе винним, як достовірні та прийняв їх як доказ по справі.

За таких обставин, усупереч ствердженням апелянта, по
справі безперечно встановлено, то своїми діями ОСОБА_2 незаконно, з метою
збуту, повторно придбав, зберігав та незаконно збув ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 особливо небезпечні наркотичні засоби «опій ацетильований», а тому
вчинив злочин, який передбачений ст. 307
ч. 2 КК
України, а також повторно незаконно без мети збуту придбав, перевіз і зберігав
за місцем проживання особливо небезпечний наркотичний засіб «опій
ацетильований» - тобто
вчинив злочин, передбачений ст. 309
ч. 2 КК
України.

Сул, перевіривши матеріали справи, не виявив істотних
порушень криміпадьно~пронесуа;іьного закону, яки б могли бути підставою дія скасування
постановленого по справі судового ріп гения.

Що стосується покарання, призначеного засудженому"
ОСОБА_2, то колегія суддів зазначає, що судом враховані ступень тяжкості
вчинених злочинів, дані про його особу, який вчинив злочин в період відбування
покарання, у зв'язку з чим обгрунтовано дійшов висновку про необхідність його
виправлення в умовах позбавлення волі.

Однак, взявши до уваги, що засуджений займався суспільно
корисною трудовою діяльністю та позитивно характеризується за містом роботи ( а.с. 163), су і і призначив йому остаточне покарання,
яке с близьке
до мінімального, встановленого санкцією кримінального закону, яким передбачено
більш сувору відповідальність і підстав вважати таке покарання надмірно суворим
або явно несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 365
- 366 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим віл 29 листопада
2006 року щодо засудженого ОСОБА_2 залишити без змін.