АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1750/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.194 КПК України
(застосування запобіжного заходу)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області ОСОБА_6 та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На підозрюваного слідчим суддею покладені обов*язки :
- прибувати до слідчого прокуратури Харківської області, прокурора прокуратури Харківської області чи суду за першою вимогою;
- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- передати слідчому в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 паспорт громадянина України, закордонний паспорт, та інші документи, які надають право перетинати кордон України;
- уникати спілкування із свідками та потерпілими.
Строк дії ухвали визначений до 12 лютого 2015 року.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Не погоджуючись з кваліфікацією інкримінованого правопорушення та, вважаючи, що підозра є необґрунтована, зазначає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також з ухвалою слідчого судді не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Автор апеляційної скарги посилається на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст. 365 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, та вважає, що застосування інших запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Вислухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, прокурора, які підтримали свої апеляційні скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав:
В порядку ст.ст. 276-278 КПК України 11.12.2014 року ОСОБА_8 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст.365 КК України.
В клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України; тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 ; наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України. Всупереч вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України, слідчий лише зазначив про неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м*яких запобіжних заходів, проте, будь-якого обґрунтування, з посиланням на матеріали кримінального провадження, обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_8 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу, клопотання взагалі не містить.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з*ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та та вірно встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, доведеність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилався у клопотанні слідчий. Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність слідчим та прокурором обставин, які б свідчили про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, що зазначені у клопотанні, та необхідність застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу.
Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м*який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.195 КПК України. Слідчий суддя, посилаючись на недоведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов*язків, передбачених п.п.1, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, що відповідає вимогам ч.4 ст.194 КПК України.
Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що стороною обвинувачення зазначено про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, проте відсутній виклад обставин, з посиланням на матеріали, що їх підтверджують, на підставі яких слідчий чи прокурор дійшов висновку про наявність саме цих ризиків.
Окрім того, посилаючись на необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор в апеляційній скарзі не навів переконливих доказів та не обґрунтував обставин, які б свідчили про недостатність для запобігання ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України, та для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов*язків, як це вчинив суд першої інстанції.
Натомість, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, проживає разом з батьками, один з яких є інвалідом, та дружиною, характеризується позитивно.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що в повній мірі відповідає меті її застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам впливу на свідків та потерпілу.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо необгрунтованості підозри та недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, що викладені вище. Що стосується посилання апелянта на обмеження права на захист шляхом покладення обов*язку уникати спілкування зі свідками, то такі доводи є безпідставними з огляду на положення ст. 65 КПК України, яка визначає статус свідка у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 12 грудня 2014 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області ОСОБА_6 та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :