Справа № 301/230/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" лютого 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Іршави кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з базовою середньою освітою, раніше не судимої, непрацюючої, одруженої, уродженки с.Фрунзівка, Глобинського району, Полтавської області та мешканки АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , будучи матір`ю своєї новонародженої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на яку згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України покладено обов`язок піклуватися про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всупереч ч.1 ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною, 08 червня 2013 року, біля 02 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , маючи можливість передбачити суспільно-небезпечні наслідки своєї поведінки та не передбачаючи настання шкоди здоров`ю малолітньої ОСОБА_6 , хоча повинна була та могла передбачити їх настання, проявила неуважність та власну необережність по відношенню до своєї дочки, яка в силу свого малолітнього віку не може подбати про безпеку свого життя та здоров`я, мимоволі завдала удару ліктьовим суглобом своєї руки у праву частину голови малолітньої ОСОБА_6 , в результаті чого з власної необережності спричинила малолітній ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в потилично-тім`яній області голови справа, по вільному краю правої руковини, крововиливів у м`які тканини голови справа, важкої закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдалного та внутрішньо мозкового крововиливів травматичного набряку набухання речовини головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта №199/13 від 12 липня 2013 року за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із смертю малолітньої ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.
В ході досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення від 23 січня 2015 року, згідно якої сторони домовилися про те, що потерпілий ОСОБА_5 жодних матеріальних чи моральних претензій до підозрюваної немає, сторони погоджуються на призначення підозрюваній ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України у виді трьох років позбавлення волі та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік.
Потерпілий ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просять затвердити вищезазначену угоду.
Підозрювана ОСОБА_4 в підготовочому судовому засіданні подала заяву про звільнення її від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», позаяк вона на момент набарння чинності закону про амністію перебувала в стані вагітності та має на утриманні та є матір"ю неповнолітньої дитини.
Заслухавши думку сторін судового провадження, прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення та звільнення підозрюваної від покарання на підставі ЗУ "Про амністію у 2014 році", перевіривши угоду про примирення, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
У відповідності до приписів ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України та може бути затверджена судом. Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди підозрювана та потерпілий, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України, а тому, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 119 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам потерпілого, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди підозрюваним є можливим. Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. Підозрювана розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке буде їй призначене у разі затвердження угоди, розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, затвердити угоду.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 і призначення підозрюваній ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України у виді трьох року позбавлення волі та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік.
Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачена ОСОБА_4 має сина ОСОБА_7 з 17 лютого 2008 року , якому станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», тобто 19 квітня 2014 року, не виповнилося 18 років, а також ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народилася донька ОСОБА_8 , що свідчить про те, що станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», тобто 19 квітня 2014 року, ОСОБА_4 знаходилася в стані вагітності, що стверджується також копіями свідоцтв про їх народження дітей.
Згідно до п. "б", "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом та особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Беручи до уваги наведене та те, що на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» обвинувачена мала неповнолітню дитину та перебувала у стані вагітності, а тому вона являється суб`єктом застосування щодо неї Закону України Про амністію у 2014 році, а саме: ст. 1 п.п. "б", в Закону України Про амністію у 2014 році і її слід звільнити від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 січня 2015 року в кримінальному провадженні №0002981, укладену між потерпілим ОСОБА_5 , з однієї сторони, та підозрюваною ОСОБА_4 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, з іншої сторони.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ст. 1 п.п. "б", в Закону України Про амністію у 2014 році.
Згідно ст. 376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити підозрюваній та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Головуюча суддя : ОСОБА_1