Справа № 11-552/07 Головуючий
у 1 інстанції Труш В.О.
ст. 391 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого-судді
Лозовського А.О.

суддів Матата О.В., Олексюка Я.М.

з участю
прокурора Єндрущака В.В.

захисника
ОСОБА_2.

засудженого
ОСОБА_1. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Любешівського районного суду
від 10 серпня 2007 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, українця, не одруженого, судимого 8 жовтня 2001 року Луцьким міським
судом за ч.3 ст. 142 КК України в ред. 1960 p., ч.3
ст. 185, ч. 1 ст. 222 КК України, ст. 42 КК України до 6 років 3 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, засуджено за ст.391 КК України до
3 років позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання
до покарання, призначеного за даним вироком невідбутого покарання за вироком
Луцького міського суду від 8 жовтня 2001 року - 5 місяців 26-днів позбавлення
волі остаточно визначено ОСОБА_1. покарання у виді позбавлення волі строком 3
роки 5 місяців 26 днів з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1. залишено попередню - утримання під вартою.

За
вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним у тому, що будучи засудженим за тяжкий
злочин і відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі - виправно-трудовій
колонії № 42 смт. Маневичі Волинської області, проявив себе як злісний порушник
встановленого режиму утримання та трудової дисципліни, за що неодноразово
піддавався дисциплінарним стягненням, в тому числі 28 грудня 2006 року він був
поміщений в ДІЗО терміном на 15 діб за злісну непокору представникам
адміністрації установи приступати до роботи. При цьому ОСОБА_1. забезпечувався
всім необхідним інвентарем та сировиною в повному обсязі.

"23
січня 2007 року він був переведений в ПКТ терміном на один місяць за
систематичну непокору законним вимогам представників адміністрації установи
виходити на роботу та приступати до її виконання. При цьому ОСОБА_1. також
забезпечувався всім необхідним інвентарем, робочим одягом та сировиною в
повному об'ємі.

Із неодноразово
проведених бесід виховного характеру, а також прийнятих мір дисциплінарного
стягнення ОСОБА_1. належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення
вперто не бажає ставати і після відбуття стягнення в ПКТ продовжував порушувати
режим утримання та трудову дисципліну. За злісну непокору вимозі начальника
відділення приступати до роботи та виконувати норму виробітку, що мало місце 13
березня 2007 року, будучи при цьому забезпеченим всім необхідним інвентарем та
спецодягом, йому 14 березня 2007 року було оголошено догану.

23
березня 2007 року за грубе порушення режиму утримання і невиконання вимоги
представників адміністрації установи стосовно утримання свого спального місця,
ОСОБА_1. було оголошено сувору догану.

10
квітня 2007 року на вимогу начальника відділення в неробочий час виконати
роботу по благоустрою установи, будучи при цьому забезпеченим усім необхідним
інвентарем та спецодягом, відмовився в категоричній формі, за що його було
поміщено в ДІЗО терміном на 7 діб.

В
апеляції засудженого ОСОБА_1 вказується, що вирок суду є необгрунтованим та
підлягає скасуванню у зв'язку з однобічністю та неповнотою досудового та
судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи,
істотним порушенням процесуального закону та Конституції України; призначене
судом покарання не відповідає тяжкості його вчинків. Ставиться питання про
скасування вироку як безпідставного.

Заслухавши
доповідача, який виклав обставини справи та доводи апеляції, прокурора, який
пропонував залишити вирок без змін, засудженого ОСОБА_1., який змінив мотиви і
вимоги своєї апеляції, щиро розкаявся у скоєному злочині, прохав пом'якшити
йому призначене судом покарання, захисника ОСОБА_2., яка, посилаючись на
розкаяння засудженого, його сімейний стан, прохала зменшити йому покарання,
дослідивши матеріали справи, колегія судців вважає, що апеляція підлягає
задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1. у вчиненні злочину стверджується дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Його дії вірно
кваліфіковано судом за ст. 391 КК України.

При
визначенні покарання ОСОБА_1. суд не зазначив причину обрання йому максимальної
міри покарання, передбаченої санкцією даної статті.

Враховуючи,
що злочин, за який ОСОБА_1. засуджено, відноситься до категорії злочинів
середньої тяжкості, що ОСОБА_1. розкаявся у скоєному, його молодий вік,
сімейний стан, хворобу батька, за наявності вищезазначених обставин, що
пом'якшують покарання засудженого та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, призначити на підставі ст. 69 КК України ОСОБА_1. біль
м'яке покарання, ніж передбачено санкцією ст. 391 КК України

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого
ОСОБА_1. задовільнити.

Вирок
Любешівського районного суду від 10 серпня 2007 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Призначити
ОСОБА_1. покарання за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у
виді одного року обмеження волі.

На
підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання
до покарання, призначеного за даним вироком, визначеного відповідно до ст. 72
КК України із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні
обмеженні волі, невідбутого покарання за вироком Луцького місцевого суду
Волинської області від 8 жовтня 2001 року - 5 місяців 26 днів позбавлення волі,
остаточно визначити ОСОБА_1. покарання у вигляді позбавлення волі строком 11
місяців 26 днів.

В решті
вирок залишити без змін.