Справа № 1007/2155/2012р
Провадження №1/1007/160/2012р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рабець М.Д.

при секретарі - Гривко А.В.

з участю прокурора - Остапець Т.С.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, позбавленої батьківських прав неповнолітньої дочки, офіційно ніде не працюючої, інвалідності не маючої, тимчасово проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимої:

-25..11.1999р. Дніпровським районним судом м.Києва за ст.ст. 140ч.3; 141 ч.2 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі;

-08.12.2004р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.121ч.2 КК України до 7-ми років позбавлення волі;

-24.06.2005р. Броварським міськрайонним судом Київської області за стст.185ч.3,70 КК України до 7-ми років 1-го місяця позбавлення волі,-

у скоєні злочину, передбаченого ст. 186ч.З КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_2 повторно вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з проникненням у житло за таких обставин.

Судом визнано доведеним, що підсудна ОСОБА_2, будучи раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення крадіжки і грабежу та маючи не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стала та знову вчинила злочин.

Так, підсудна ОСОБА_2 17 грудня 20 11 року, приблизно о 18-й годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, поблизу буд. №13 по вул.Папаніна в м. Бровари, Київської області, в неї виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, що належало потерпілому ОСОБА_1О, поєднане з проникненням у житло.

З вказаною метою, підсудна зайшла на подвір'я названого вище будинку, де діючи умисно та з корисливих спонукань, шляхом розбиття віконного скла проникла в приміщення, звідки таємно викрала: два фотоальбоми вартістю по 50 грн. кожний загальною вартістю 100 грн., МРЗ-плеєр «IUDIO» HDP, вартістю 250грн., рюкзак вартістю 100 грн. до якого вона поклала викрадені перераховані речі.

Під час вчинення крадіжки злочинні дії підсудної ОСОБА_2 були помічені потерпілим ОСОБА_3 Одначе, підсудна ОСОБА_2 усвідомлюючи, що її дії несуть відкритий характер, оскільки виявлені іншою особою, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно та з корисливих мотивів, утримуючі при собі викрадене майко, вибігла з будинку і такими діями повторно відкрито викрала чуже майно, що належало потерпілому ОСОБА_1

Викраденим майном ОСОБА_2 розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у повторному, відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у житло підсудна ОСОБА_2 вчинила грабіж.

Органом досудового слідства такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.186ч.З КК України,

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину у вчиненні грабежу за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнала повністю, в скоєному розкаявся. Пояснила, що раніше була неодноразово судимою, звільнилася з місць позбавлення волі влітку 2011 року. Працювала неофіційно швеєю на приватному підприємстві в м.Києві. Потерпілого ОСОБА_1 знала давно. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, 17 грудня 2011 року, після святкування дня народження вона таємно викрала з будинку потерпілого два фотоальбоми та музичний плеєр і все це положила в рюкзак та виходила з будинку і її помітив потерпілий ОСОБА_1 Побачивши це вона втекла з будинку і коли відбігла по вулиці від будинку була затримана чоловіком, який її привів назад в будинок з викраденими речами. Після цього приїхали працівники міліції і зафіксувати факт відкритого викрадення майна потерпілого. В скоєному вона розкаюється, вважає, що коли б була твереза то не викрадала б майна потерпілого. Інших злочинів не вчиняла, просить суворо не карати.

Покази підсудної ОСОБА_2 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудною змісту обставин злочину, добровільності та істинності її позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст.299 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з'ясувавши правильне розуміння підсудною та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом підсудної та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують її особу.

Винність ОСОБА_2, крім її визнаватьних показань, підтверджується також сукупністю зібраних по справі досудовим слідством доказів, на досліджені яких підсудна не наполягала, оскільки не оспорювала фактичні обставини справи.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність винності ОСОБА_2 в пред'явленому їй обвинуваченні.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд приходить висновку, що підсудна ОСОБА_2О вчинила повторно відкрите викрадення чужого майна, з проникненням в житло, тобто грабіж і такі її дії правильно кваліфіковано за ст. 186ч.З КК України і тому вона повинна нести відповідальність за вказаною статтею.

Цивільний позов по кримінальній справі в процесі досудового слідства та в судовому засіданні не заявлявся.

Обираючи покарання ОСОБА_2 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.186ч.З КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, позбавлена батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в минулому мала схильність до скоєння злочинів, має непогашену в законному порядку судимість.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудної, суд визнає її щире каяття га сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1 ч.1 ст. 66 КК України.

Обтяжуючою покарання обставиною, передбаченою ст. 67 КК України в діях ОСОБА_2 суд визнає те, що інкримінований злочин вона вчинила, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Призначаючи вид і міру покарання підсудній ОСОБА_2, суд враховує перераховані обставини, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, дані про її особу, що вона в минулому була неодноразово судимою, офіційно ніде не працювала, позбавлена батьківських прав щодо дочки, хоча і визнала вину в скоєному, щиро розкаялася та разом з тим при прийняті рішення судом враховується схильність підсудної до систематичного вчинення злочинів, а тому з урахуванням вказаних обставин, в їх сукупності, суд приходить висновку про необхідність засудження ОСОБА_2 до покарання відповідно із санкцією інкримінованого їй злочину у виді позбавлення волі в мінімальній межі, яке вона із врахуванням даних про її особу і тяжкості скоєного злочину повинна відбувати в ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням суд не вбачає.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_2 та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі - два фотоальбоми, плеєр та рюкзак вважати повернутим потерпілому ОСОБА_1, а пудру, мобільний телефон та дві запальнички і сигарети «Прилуки» слід знищити, оскільки власниця підсудна їх забирати відмовилась.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.З КК України га призначити їй за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 залишити без зміни у вигляді взяття під варту з утриманням в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області,

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 18 грудня 2011 року.

Речові докази по справі - два фотоальбоми, плеєр та рюкзак вважати повернутим потерпілому ОСОБА_1, а пудру, мобільний телефон та дві запальнички і сигарети «Прилуки» необхідно знищити після вступу вироку в законну силу.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженою ОСОБА_2, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя М.Д. Рабець