АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/816/14-к
Номер провадження 11-сс/786/332/14
Категорія: ст.303 п.3
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на Ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2014 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови старшого слідчого СВ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області від 20 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження стосовно адвоката ОСОБА_8 за відсутністю в її діях складу злочину передбаченого ч.1 ст.165 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя Кобеляцького районного суду ОСОБА_1 вказала, що викладені у скарзі ОСОБА_7 обставини та факти щодо незаконних дій захисника Палька адвоката ОСОБА_8 в достатній мірі були перевірені органами досудового слідства, та підтвердження не знайшли. З огляду на це слідчий на законних підставах відповідно до ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України виніс постанову про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18 липня 2014 р., а матеріали направити на новий судовий розгляд, поновившити строк на її апеляційне оскарження, так як копію названого рішення він отримав лише 5 серпня ц.р.

Вказує, що при перевірці його заяви суддя залишив поза увагою, що слідчий не витребував та не дослідив протоколи його допиту від 20.05.2004 року та від 19.10.2004 року,відповіді начальника Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області від 19.02.06, 20.04.06р. та від 1.08.07., а також відповіді прокурора Козельщинського району від 23.02, 23.04. 2006 р. і 26.06. 2008 р. Вказані відповіді у нього є, але слідчий не витребував їх у нього та не дослідив належним чином. Крім того, слідчим не була досліджена довідка начальника СІЗО №23 м. Полтави, яка підтверджує, що допит 13.10.2004 року проводився без участі адвоката ОСОБА_8 ..

ОСОБА_7 також стверджує, що при розгляді його скарги слідчим суддею було порушено його право на участь у розгляді провадження, оскільки він не був етапований до суду з місць виконання покарання для безпосередньої участі у судовому засіданні та для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000014.

Розгляд апеляції за мотивованою ухвалою судді апеляційного суду постановленою у порядку підготовки до апеляційного розгляду, відповідно до ст.336 КПК України було призначено в режимі відео конференції за участі ОСОБА_7 .. Однак, від участі у її проведенні той відмовився мотивуючи це тим, що він має право особисто відстоювати свою правову позицію у судовому засіданні.

Зважаючи, що така позиція заявника ОСОБА_7 не ґрунтується на законі та він не навів переконливих підстав з яких, як засуджений, що відбуває покарання має бути доставлений до суду в інший регіон України, тому колегія суддів апеляційного суду прийняла рішення про розгляд апеляції у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора ОСОБА_6 про залишення постанови слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та мотиви апеляції, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Згідно зі ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із матеріалів провадження видно, що копія ухвали слідчого судді для вручення ОСОБА_7 направлена 21 липня 2014 р.. Оскільки в матеріалах відсутня інформація про дату, коли він її отримав, то колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що датою отримання ним ухвали є 5 серпня 2014 р. Зважаючи на те, що датою написання апеляції вказано 7 серпня 2014 р., і відсутня інформація, коли він здав її адміністрації для відправки до апеляційного суду, то не зважаючи на те, що до поштового відділення вона була здана 12 серпня, колегія суддів вважає поважною причиною пропуску встановленого законом строку на подачу апеляції та вважає за необхідне його поновити.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про порушення його прав слідчим суддею, яка не забезпечила йому можливості безпосередньо приймати участь у судовому засіданні, то вони є не обґрунтовані.

Так, як видно із матеріалів за скаргою ОСОБА_7 , після її надходження до суду 23.04.2014 року ухвалою слідчого судді від 24 04. 2014 року було відкрито провадження, а її розгляд призначено на 28.04.2014 р., потім розгляд переносився з різних причин три рази, останній раз - з метою розгляду в режимі відео конференції з установою, де ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі (Ладижинській ВК №39 с.Губник Вінницької області). Однак, як убачається із телефонограми, отриманої із названої установи та розписки ОСОБА_7 , він відмовився приймати участь у судовому засіданні в такому режимі та вимагав, покликаючись на рішення Конституційного Суду України №12 квітня 2012 року № 9-рп/2012, його етапування до Полтавського слідчого ізолятора для безпосередньої участі у судовому засіданні . Таку позицію засудженого слідчий суддя визнала як небажання приймати участь у розгляді скарги та прийняла рішення про судовий розгляд без його участі.

Колегія суддів апеляційного суду проаналізувавши висновки, які містяться у рішенні Конституційного Суду та норми нового Кримінального процесуального кодексу України з питання проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції прийшла до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вимогу ОСОБА_7 про етапування його до слідчого ізолятора.

Дійсно, вищеназваним рішенням Конституційного Суду України визначено, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантовані державою рівні права на захист прав і свобод у судовому порядку та на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку у судах усих юрисдикцій, спеціалізацій та інстанцій, у тому числі й особа, яка засуджена і відбуває кримінальне покарання в установах виконання покарань.

Між тим, апелянт не звернув увагу на те, що рішення Конституційного Суду України було прийняте до набрання чинності новим Кримінальним процесуальним кодексом (з 19 листопада 2012) року, який був прийнятий Верховною Радою України та підписаний Президентом України 13 квітня 2012 року. Тобто на час прийняття названого рішення норми про можливість проведення процесуальних дій в режимі відеоконференції не існувало.

Поряд із тим у названому рішенні вказано, що особа має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку, тобто, Конституційний Суд України у своєму рішенні визначає, що при розгляді провадження має дотримуватися визначений законом процесуальний порядок судового провадження..

Як видно зі ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі:

- неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

- наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Як видно за змістом процесуального закону, суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження лише в одному випадку коли поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, який проти цього заперечує. У всіх інших випадках суд на підставі вмотивованої ухвали має право ухвалити рішення про здійснення дистанційного судового провадження. Саме таку ухвалу ухвалив слідчий суддя Кобеляцького районного суду 27.05.2014 року, вказавши причину неможливості безпосередньої участі ОСОБА_7 відбування довічного покарання у місцях позбавлення волі у Вінницькій області.

За таких обставин, коли ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не є обвинуваченим, при цьому йому була надана можливість звернутися до суду безпосередньо за допомогою проведення відеоконференції, від якої він відмовився не навіши переконливих підстав для етапування його до суду, тому слідчий суддя обґрунтовано прийняла рішення про судовий розгляд скарги на постанову слідчого у його відсутність.

В частині доводів апеляції, про те, що слідчий суддя не надала можливості йому ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, то вони також є необґрунтованими. Так, на час розгляду скарги, клопотання від ОСОБА_7 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не надходило. У тім, у разі проведення розгляду скарги в режимі відеоконференції, він мав можливість заявити про це клопотання, а суддя розглянути його і після дослідження кримінального провадження, прийняти відповідне рішення, у тому числі, і про направлення йому копії провадження.

Як видно зі змісту заяви ОСОБА_7 , яка в копії надійшла до в.о. начальника СВ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області 18.02.2013 року від прокурора Кобеляцького району, він вказує на те, що 10.05, 20.05 і 18.10.2004 року він допитувався як підозрюваний, а потім, як обвинувачений слідчими прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без участі призначених йому захисників ОСОБА_11 , а потім, ОСОБА_8 .. За його твердженням вказані захисники «заднім числом» засвідчили підписами про свою участь у проведенні слідчих дій, унаслідок чого він був позбавлений права на захист і був засуджений до довічного позбавлення волі. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_7 покликається на працівників Кобеляцького райвідділу міліції Подоброго, ОСОБА_12 і Гриценка, які можуть підтвердити його твердження щодо участі у слідчих діях адвоката ОСОБА_11 .. Відсутність захисника ОСОБА_8 при проведенні з ним слідчих дій підтверджується відповіддю Полтавського СІЗО від 16.12.05 №10/5262.

У заяві ОСОБА_7 просив вжити всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи, порушити кримінальну справу стосовно адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ..

15.02.2013 року вказана заява була внесена старшим слідчим ОСОБА_13 до єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією ч.1 ст.365 КК України під №0000014.

Постановами старшого слідчого СВ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_13 від 27.04 та 11.11. 2013 року кримінальне провадження двічі закривалося за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, які були скасовані постановами слідчого судді Кобеляцького районного суду від 19.03.2013 р. та 4.02 2014 року. Приймаючи останнє рішення слідчий суддя покликався на те, що слідчий Кобеляцького РВ УМВС не виконав вимог постанови Козельщинського районного суду від 12.10.2012 року та Кобеляцького районного суду від 19 серпня 2013 року, а саме, до матеріалів перевірки не були долучені документи протоколи допиту від 20.05 та від 13.10. 2004 року, відповіді начальника Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області від 19.02.06, 20.04.06р.та від 1.08.07 а також відповіді прокурора Козельщинського району від 23.02. 23.04. 2006 р. та 26.06. 2008 р..

Останньою постановою слідчого від 20.02.2014 року в черговий раз було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю у її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Перевіряючи доводи апеляції ОСОБА_7 щодо незаконності ухвали слідчого судді Кобеляцького районного суду, якою було залишено без змін останню постанову слідчого, колегія суддів знаходить, що приймаючи таке рішення, слідчий суддя не звернула увагу на істотні обставини, які свідчать про поверховість проведеної перевірки заяви гр-на ОСОБА_7 ..

Так, не дивлячись на те, що у своїй заяві ОСОБА_7 вказував на порушення його права на захист з боку слідчих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та про внесення до складених ними офіційних документів його захисниками адвокатами ОСОБА_11 і ОСОБА_8 недостовірних даних щодо своєї участі у проведенні слідчих дій, фактично ці обставини слідчим не перевірялися. Замість цього до єдиного реєстру досудових розслідування було внесено дані про перевищення влади або службових повноважень службовою особою, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень за правовою кваліфікацією ч.1 ст.365 КК України. За ознакам цього ж складу злочину слідчий проводив слідчі дії, перевіряючи версію засудженого ОСОБА_7 ..

Між тим, така правова кваліфікація із заяви ОСОБА_7 не вбачається, до того ж на перевищення службовою особою своїх службових повноважень у заяві він не вказує.

За змістом ст.110 КПК України вбачається, що постанова слідчого має бути належним чином мотивована, зокрема мотивувальна частина повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

У той же час вказана постанова слідчого ОСОБА_13 таким вимогам не відповідає, а саме: - в постанові не містяться відомості про зміст обставин, які були підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови і їх обґрунтування, а покликання на вирок апеляційного суду Полтавської області від 9.06.2005 року та ухвалу судової колегії у кримінальних справах Верховного Суду України є недоречним, так як фактично в заяві ОСОБА_7 стверджує, що названі судові інстанції допустили помилку через те, що під час досудового слідства при проведенні з його участю слідчих дій було порушено його право на захист.

Не переконливі висновки слідчого у постанові про неможливість долучити та дослідити документи, на які покликається ОСОБА_7 , так як вони ніби то знищені у зв`язку з закінченням строків їх зберігання. Між тим, ОСОБА_7 у своїй апеляції стверджує, що у нього є вказані відповіді і він їх може надати для дослідження. Отже слідчий не вжив достатніх заходів для перевірки таких доводів засудженого ОСОБА_7 ..

На виконання ухвали суду, слідчий хоча й долучив до кримінального провадження копії допитів ОСОБА_7 , однак вони виготовлені таким чином, що читати їх неможливо.

Не коректним є покликання слідчого на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 4.12.2013 року про те, що в ній вказано, що при проведенні слідчих дій в умовах Полтавського СІЗО ведеться окремий журнал «обліку осіб, які входять до слідчих кабінетів» та останній станом на 2013 рік знищений. Колегія суддів вважає, що слідчий повинен сам перевірити порядок виклику арештованих, утримуваних у слідчому ізоляторі, на допит до слідчого, участь у цій слідчій дії захисників, їх допуск в СІЗО, а також порядок надання арештованим побачень з захисниками, Для цього, крім досліджень журналів відповідної форми, слідчий мав би допитати відповідальних за їх ведення працівників. Для підтвердження знищення названих у постанові документів та журналів, слідчий мав би долучити до провадження відповідні акти чи їх копії.

Для з`ясування позиції засудженого ОСОБА_7 щодо заяви та перевірки його доводів, останній підлягав також допиту, зокрема щодо часу, з якого він став стверджувати про порушення його права на захист, та чи ця обставина судом першої і касаційної інстанцій перевірялася, якщо ні, то чому вона виникла за збігом такого тривалого часу. Ретельному вивченню підлягали і його касаційні та інші скарги, що долучалися до матеріалів кримінального провадження в частині, викладеній ним у заяві.

Як видно із заяви ОСОБА_7 , інших матеріалів кримінального провадження, а також інформації, що є в електронній системі документообігу апеляційного суду, у провадженні органів досудового слідства знаходиться значна кількість заяв ОСОБА_7 про вчинення злочинів слідчими, захисниками, свідками, експертами та іншими особами при розслідуванні стосовно нього кримінальної справи. Очевидно, що таким чином ОСОБА_7 має намір або зібрати докази для звернення до суду про перегляд кримінального провадження за нововиявленими обставинами або ж, зловживаючи наданими йому правами, ухилитися від відбування покарання шляхом створення умов для систематичних переїздів по території України під приводом участі у розслідуванні та розгляді у судах кримінальних проваджень.

У той же час, як видно із судових документів, які маються у кримінальному провадженні, їх окреме розслідування різними слідчими підрозділами стосовно одного й того ж визначеного кола осіб, що приймали участь у розслідуванні справи та розгляді її у суді, негативно впливає на об`єктивність розслідування та призводить до поверхового і однобічного з`ясування важливих обставин. Саме задля забезпечення об`єктивного, повного та неупередженого розслідування заяв ОСОБА_7 колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу прокурора Полтавської області про можливість їх об`єднання відповідно до ст.217 КПК України.

Таким чином, задовольняючи частково апеляцію ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про необхідність скасування як ухвали районного суду так і постанови слідчого, постановивши нову ухвалу апеляційного суду за скаргою ОСОБА_14 від 14.04.2014р..

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 404,405,422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 частково задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Кобеляцького районного суду від 18.07.2014 року щодо ОСОБА_7 ..

Постанову слідчого судді Кобеляцькогоо районного суду від 18 липня 2014 року за скаргою ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду за якою скасувати постанову старшого слідчого СВ Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_13 від 20 лютого 2014 року. Матеріали кримінального провадження направити прокурору Кобеляцького району для організації досудового розслідування

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4