Справа № 1-28/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 року

Баранівський
районний суд Житомирської області в складі судді Хохлюк Г.О. при секретарі
Нікітчиній О.Ю. з участю прокурора Пшевлоцького Й.Д. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Баранівка справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та зареєстрованого
АДРЕСА_1, фактично проживаючого в с Суємці
Баранівського району, українця, громадянина України, в/з, з повною загальною
середньою освітою, непрацюючого, несудимого

за ст. 164 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Баранівського районного суду
Житомирської області від 3.04.1998 року ОСОБА_1 зобов"язаний сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 14 частини
усіх видів заробітку ( доходу), але не менше передбаченого законом мінімуму ,
починаючи з 23.03.1998 року і до повноліття сина, тобто до 21.03.2013 року, але
він з вересня 2003 року і до лютого 2007 року злісно ухилявся від їх сплати,
роботу належним чином не шукав, добровільно аліментів не сплачував, в центр
зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не звертався, на попередження
державного виконавця не реагував, за період з вересня 2003 року по 1.02.2007
року заборгував 4109,54 грн.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю визнав
вину і пояснив, що на підставі рішення Баранівського районного суду
Житомирської області від 3.04.1998 року він зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 14 частини усіх видів
заробітку ( доходу), але не менше передбаченого законом мінімуму , починаючи з
23.03.1998 року і до повноліття сина, тобто до 21.03.2013 року, але він з вересня 2003 року і до цього часу злісно
ухилявся від сплати аліментів, роботу належним чином не шукав, в центр
зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не звертався,
на попередження державного виконавця не реагував, але працював неофіційно,
іноді надавав допомогу сину - невеликими сумами, продуктами харчування та
одягом, але не в рахунок аліментів, за період з вересня 2003 року по
1.02.2007 року заборгував 4109, 54 грн. Він після порушення кримінальної справи
зрозумів, що повинен сплачувати аліменти постійно без затримки, відкрив сину
рахунок і вже сплатив 2100 гривень. Стягувачці він аліменти в даний час
сплачувати не може, бо вона за кордоном, сина її матір не доглядає, бо вживає
спиртні напої, а син в даний час знаходиться у його дядька, який виховує та
утримує дитину.

Дослідивши матеріали кримінальної
справи суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_1 доведено
повністю як його визнанням, так і іншими доказами, а саме: виконавчим листом
про стягнення аліментів, довідкою ДВС про борг по аліментам, довідкою з центру
зайнятості, попередженнями державного виконавця ( а.с 4,5,7, 10) поясненнями
потерпілої ОСОБА_2 ( а.с. 10), квитанціями
про сплату частину боргу, із яких видно, що ОСОБА_1 дійсно з вересня 2003 року
і по 1.02.2007 року злісно ухилявся від сплати аліментів, мав борг за період з
вересня 2003 року по 1.02.2007 року в сумі
4109,54 грн., але частину боргу в сумі 2100 гривень сплатив і на день розгляду
справи судом борг становить 2009 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1за ст.
164 ч.1 КК України, оскільки він злісно ухилявся від сплати встановлених
рішенням суду аліментів на неповнолітню дитину.

2

При обранні
покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу підсудного, обставини, що пом"якшують покарання. Обставин, що
обтяжують покарання, не виявлено.

ОСОБА_1 вину визнав, аліменти не сплачував більше трьох
років, не зважаючи на те, що він здоровий та працездатний, характеризується він
посередньо, але він щиро розкаявся, сплатив частину боргу, запевнив суд, що
найближчим часом погасить весь борг і в подальшому буде сплачувати аліменти без затримки, прокурор просить обрати ОСОБА_1
покарання у вигляді одного року обмеження волі з випробуванням, з
іспитовим строком тривалістю два роки, а тому суд приходить до висновку, що
ОСОБА_1 може виправитись без відбування покарання і застосовує до нього ст. 75
КК України.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України,
суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, та
призначити йому покарання - один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину та виконає
обов"язки, покладені на нього судом.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1такі
обов"язки:

1)
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально -виконавчої
системи;

2)
повідомляти цей орган про зміну
місця проживання та роботи;

3)
періодично з"являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу щодо ОСОБА_1до вступу вироку у законну силу не застосовувати.

Вирок може
бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Баранівський суд протягом
15 діб з моменту його проголошення.