справа № 1-175/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючої - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Глушко І.М.

з участю прокурора - Мельниченка О.Ю.

захисника адвоката - ОСОБА_1

потерпілих - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5, 27.02.1978

року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, не

працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3

б. 16-є кв. 430, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4

б. 101 Вишгородського району Київської області, не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть двох осіб, за наступних обставин.

28.12.2010 року водій ОСОБА_5, керуючи належним йому технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався автодорогою «Київ-Прилуки» в напрямку м. Києва. Проїжджаючи близько 14 години 45 хвилин за складних дорожніх умов по вул. Леніна в с. Русанів Броварського району Київської області, поблизу електроопори № 89, розташованої на 52 км + 300 м автодороги, підсудний у порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України проявив злочинну недбалість, допустив неуважність і безтурботність до дорожньої обстановки, яка склалася, не відреагував на її зміну, чим поставив під загрозу життя та здоров»я громадян. У порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України підсудний не врахував дорожньої обстановки та особливостей вантажу, який перевозиться, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, на заокругленні проїзної частини автодороги ліворуч в умовах ожеледиці втратив керованість автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автобусом марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався в напрямку м. Прилуки.

Під час руху водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, які передбачають, що учасники дорожнього руху зобов»язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3); дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров»ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5); для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов»язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі (п. 2.3(б)); під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, особливості вантажу та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1). Допущені підсудним порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002 року, перебувають в прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками у вигляді смерті двох осіб.

Так, результатом необережних злочинних дій водія ОСОБА_5 стало отримання:

- пасажиркою автомобіля марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 - розриву атланто-окципітального зчленування з розміжженням продовгуватого мозку і початкових відділів спинного мозку, дифузних субарахноїдальних крововиливів з наявністю близько 100 мл. рідкої крові в шлуночках мозку; косих переломів 1-8 ребер справа по підмишечній лінії з пошкодженням пристінкової пліври; множинних розривів правої легені, підкореневого розриву лівої легені, розриву і розміжження печінки, правої нирки, забоїв легень, серця; наявності близько 500 мл. рідкої крові в черевній порожнині та приблизно по 850 мл. у плевральних порожнинах, малокрів»я внутрішніх органів; рвано-забійних ран в лобній області справа, що, згідно висновку судово-медичної експертизи № 05/464 від 02.02.2011 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв»язку з її смертю, яка настала на місці події;

- пасажиром автомобіля марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 крововиливу в м»які покриви голови в лівій скронево-тім»яній області, лінійного перелому кісток зводу і основи черепа, дифузних субарахноїдальних крововиливів; множинних розривів і розміжження печінки, правої нирки, повного розриву аорти в грудному відділі, забою легень, серця; наявності близько 500 мл. рідкої крові в черевній порожнині та приблизно по 750 мл. у плевральних порожнинах справа і зліва, малокрів»я внутрішніх органів, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 04/463 від 02.02.2011 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв»язку з його смертю, що настала на місці події.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов у частині розміру моральної шкоди визнав частково. Показав, що 27.12.2010 року на прохання матері пообіцяв наступного дня в разі сприятливої погоди відвезти її з чоловіком та молодшим сином до батьків ОСОБА_2 у Чернігівську область. Прибувши автомобілем «ВАЗ-210934», за який сплачував кредит, близько 06 години 28.12.2010 року в с. Лютіж, висловив небажання рушати в дорогу з огляду на снігопад, однак вітчим наполягав на відвідуванні його батьків, а він знав, що в разі відмови той влаштовуватиме скандал, від чого страждатиме його матір, над якою ОСОБА_2 знущався, виганяв з будинку, викидав речі. Приблизно за 2,5 години вони прибули в с. Галицьке Чернігівської області, виїхали додому після 12 години, потерпілий знаходився біля нього, а матір з братом на задньому пасажирському сидінні, автомобіль переважно рухався зі швидкістю 50-60 км/год., яку він вважав безпечною з урахуванням засніженого дорожнього покриття з ожеледицею. Побачивши при в»їзді в с. Русанів Броварського району Київської області знак обмеження швидкості до 40 км/год., пригальмовував на заокругленій ділянці дороги, однак автомобіль внаслідок неналежно обраної ним в умовах ожеледиці швидкості втратив курсову стійкість, став некерованим, різко змінив напрямок руху та правим боком переміщався на зустрічну смугу, де їхав автобус та миттєво відбулось зіткнення. Коли «ВАЗ-210934» «викинуло» на обочину, він із ОСОБА_2 виявили відсутність ОСОБА_8, який від удару випав через заднє скло автомобіля, матір залишалась на задньому сидінні без ознак життя, її переклали на сніг та очікували приїзду швидкої медичної допомоги, потерпілий постійно перебував біля свого єдиного сина, прибулий лікар констатував смерть двох осіб. Він наполягає, що не рухався зі швидкістю понад 60 км/год., не заперечує, що, застосовуючи гальмування при в»їзді в населений пункт, на заокругленні дороги міг притиснутися правою стороною автомобіля до бордюру і саме це, з урахуванням сукупності всіх обставин, призвело до втрати курсової стійкості транспортного засобу. За загибель з його вини двох найрідніших людей каратиме себе все життя, внаслідок цієї трагедії та після смерті в 2005 році батька залишився сиротою. Витрати з організації поховання матері та брата ніс ОСОБА_2, він у той час коштів не мав і допомоги надати не міг, у подальшому шляхом грошового переказу сплатив останньому 8 000 грн., зобов»язується поступово відшкодувати йому всі завдані матеріальні збитки, незважаючи на те, що після повернення в с. Лютіж увечері 28.12.2010 року вказав вітчиму місце зберігання заощаджень матері, де було виявлено 35 000 грн., якими в подальшому розпоряджався потерпілий. Цивільний позов у частині відшкодування ОСОБА_2 200 000 грн. моральної шкоди вважає надвеликим, а пояснення з приводу важкої депресії та суттєвих моральних страждань, викликаних смертю дружини надуманими, оскільки потерпілий ОСОБА_7 зневажав, ображав, принижував, створював неможливі для сумісного проживання умови, протягом останніх двох років не давав коштів, матір цікавилась питанням розлучення, зверталась до Вишгородського райвідділу міліції з заявою про недопустиму поведінку чоловіка, за що вітчима притягували до адміністративної відповідальності. Між ним і потерпілим склалися тривалі напружені відносини, оскільки він заступався за матір.

Крім визнання підсудним своєї вини, вина ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, повністю підтверджується встановленими і перевіреними судом в ході судового слідства доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_2 про те, що 28.12.2010 року він з дружиною та сином поїхали із с. Лютіж Вишгородського району Київської області до його батьків у с. Галицьке Чернігівської області автомобілем «ВАЗ-210934» під керуванням сина ОСОБА_7 від першого шлюбу, який пропонував відмовитися від поїздки з огляду на погодні умови. Дорогою в Чернігівську область ішов сніг, назад додому вони виїхали о 12 годині 30 хвилин, снігопад значно зменшився, дорожнє покриття було вкрите снігом. Дружина і син спали на задньому пасажирському сидінні, він знаходився поруч з водієм, який на різних ділянках дороги змінював швидкість руху. Задрімавши на відстані близько 10 км від с. Русанів, прокинувся від крику ОСОБА_5: «ОСОБА_9, нас несе», побачив, що автомобіль рухався по зустрічний смузі «в лоб» з автобусом, відстань між транспортними засобами становила приблизно 15-20 м. Він порадив підсудному збільшити швидкість, щоб уникнути зіткнення, однак останній загальмував, від чого «ВАЗ» розвернуло і відразу відбувся удар. Переконаний, що ОСОБА_5 здійснив названий маневр для свого врятування, знехтувавши життям рідних людей. Він побіг до сина, який в агональному стані лежав на значній відстані, випавши з автомобіля під час пересування його після зіткнення, весь час перебував з хлопчиком, підсудний плакав біля матері, прибулий лікар констатував смерть обох самих рідних людей. Того ж вечора за місцем проживання в присутності ОСОБА_5 він знайшов гроші в сумі близько 26 000 грн., які дружина заощаджувала на навчання меншого сина, витратив їх на організацію поховання. З урахуванням цих коштів загалом на поховання, поминальні обіди, встановлення огорожі та пам»ятника ОСОБА_7 і ОСОБА_8 витратив значну кількість грошей, з них документально підтверджується 65 991 грн. 43 коп., які підсудний зобов»язаний відшкодувати. Крім того, після загибелі єдиного сина та дружини він утратив сенс життя, перебуває у важкому депресивному стані, вкрай важко переносить вимушені зміни в житті, для відновлення здоров»я, психологічного стану та зменшення душевних страждань просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 200 000 грн. моральної шкоди. Вважає, що підсудний, внаслідок дій якого сталася страшна трагедія, повинен бути суворо покараний за скоєне, оскільки поводить себе зухвало, наполегливо цікавиться питанням розподілу спадкового майна, шукав за місцем проживання родини кошти та належні його матері золоті вироби, просив повідомляти працівникам правоохоронних органів, що перед зіткненням рухався зі швидкістю 40 км/год., відшкодував йому лише 8 000 грн. шляхом грошового переказу;

- показами потерпілої ОСОБА_3, яка про загибель внаслідок дорожньо-транспортної пригоди рідної сестри ОСОБА_7 та її меншого сина ОСОБА_10 дізналась від своєї доньки, її родина допомагала організовувати поховання, витратила близько 4 000 грн. на одяг покійних та хустки. ОСОБА_5 не мав коштів, тому всі витрати на поховання, поминальні обіди, облаштування могили, встановлення пам»ятника ніс ОСОБА_2, що після трагедії в присутності племінника та його нареченої знайшов належні сестрі заощадження в сумі понад 30 000 грн. Тісно спілкуючись з ОСОБА_7, знала про стосунки в її сім»ї, бажання розлучитись з потерпілим із-за його жорстокості, агресивності, поганого відношення до сина від першого шлюбу. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 вона не має, вважає його нещасною людиною, що зазнала від трагедії найбільших страждань, оскільки племінник дуже любив матір і братика, постійно звинувачує себе в їх загибелі та плаче ночами, залишився сиротою;

- показами свідка ОСОБА_6, який показав, що, 28.12.2010 року керував рейсовим автобусом марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, та їхав з м. Києва в напрямку м. Згурівки Київської області. Перед виїздом із с. Русанів Броварського району Київської області, де транспортні засоби рухалися в колії, утвореній в підталому снігу висотою близько 5-6 см, на відстані приблизно 60 м побачив на зустрічній смузі руху автомобіль марки «ВАЗ-21094» темно червоного кольору. Зустрічний транспортний засіб, на його думку з урахуванням водійського досвіду з 1968 року, їхав зі швидкістю близько 70 км/год., на заокругленні дороги не «вписався» в поворот, автомобіль притиснуло правою стороною до бортового каменю, водій застосував гальмування й одночасно викрутив кермо вліво, з того часу передньоприводний «ВАЗ-210934» втратив курсову стійкість і став некерований. Коли відстань між транспортними засобами становила близько 40 м, автомобіль швидко понесло на зустрічну смугу руху правою стороною, відбувся удар у праву передню частину автобуса, внаслідок цього автомобіль дещо розвернуло і вдруге він ударився задніми пасажирськими дверцятами об багажник «БАЗу», після чого перемістився на відстань близько 10 м. Під час останнього переміщення «ВАЗ-210934» із задніх правих дверцят випав хлопчик, який лежав нерухомо. Пасажир автобуса ОСОБА_11 допоміг дістати з заднього пасажирського сидіння жінку, що не подавала ознак життя, водій автомобіля ОСОБА_5 сильно плакав, благав урятувати його матір, потерпілий ОСОБА_2 весь час знаходився біля хлопчика. Прибулий приблизно через 15-20 хвилин після події з Русанівської медамбулаторії лікар констатував смерть двох осіб, потім на місці дорожньо-транспортної пригоди працювали співробітники міліції Вважає, що до дорожньо-транспортної пригоди призвели завелика в наявних дорожніх умовах швидкість і недосвідченість водія «ВАЗ-210934», який, розгубившись, різко змінив вліво напрямок руху автомобіля з переднім приводом;

- показами свідка ОСОБА_11, із яких убачається, що 28.12.2010 року він перебував на передньому пасажирському сидінні рейсового автобусу «Київ-Згурівка», при виїзді з с. Русанів Броварського району Київської області, на заокругленій вправо ділянці дороги, побачив автомобіль, який неконтрольовано рухався із зустрічної смуги руху на автобус, при цьому розвертаючись правою стороною. Водій ОСОБА_6 застосував гальмування, яке не могло бути ефективним з урахуванням відстані між транспортними засобами та слизького дорожнього покриття, відбулось зіткнення, після чого автобус зупинився. Він відразу побіг до автомобіля марки «ВАЗ-21094», який знаходився на певній відстані, на його запитання чоловіки на водійському і передньому пасажирському місцях повідомили, що вони не постраждали, водій просив допомогти матері. На задньому пасажирському сидінні перебувала жінка без ознак життя, з водієм була істерика, він просив надати допомогу матері, інший чоловік знаходився біля хлопчика, який лежав на відстані від автомобіля, внаслідок перенесеного стресу подальших подій не пам»ятає, крім прибуття місцевого лікаря та працівників ДАІ. Він не бачив моменту доторкання автомобіля до бордюру, як водій з 20-річним стажем лише припускає, що «ВАЗ» притиснувся правою стороною до бортового каменю і в умовах ожеледиці його «понесло», з того моменту водій нічого не міг зробити для перешкоджання зіткненню;

- показами свідка ОСОБА_12 про те, що, рухаючись 28.12.2010 року в якості пасажира рейсового автобуса «Київ-Згурівка», з другого пасажирського сидіння бачив, як у с. Русанів Броварського району Київської області з-за повороту виїхав автомобіль марки «ВАЗ-210934», який «занесло» на слизькому дорожньому покритті, транспортний засіб ударився об бордюр правою частиною, після чого дещо розвернувся і понісся правою стороною на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з їх автобусом. Він до автомобіля не підходив, з відстані бачив, що пасажир «ВАЗу» побіг до хлопчика, який лежав на повороті, та знаходився біля нього. Як водій стверджує, що передньоприводний автомобіль марки «ВАЗ-210934», з урахуванням особливостей дорожньої обстановки на місці ДТП, став неконтрольованим з моменту удару об бордюр;

- показами свідка ОСОБА_13, згідно яких він 28.12.2010 року повертався з роботи рейсовим автобусом сполученням «Київ-Згурівка», задрімавши, прокинувся на загальний галас у салоні та побачив, що з зустрічної смуги в напрямку їх транспортного засобу правим боком рухався неконтрольований автомобіль «ВАЗ-210934», після чого відбулось зіткнення. Вийшовши з автобуса, з відстані бачив лежачого на дорозі хлопчика, якого під час пересування автомобіля внаслідок удару викинуло з салону, в результаті ДТП також загинула жінка, водій «ВАЗу» був шокований, плакав;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 28.12.2010 року, в ході якого слідчим відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_14 із застосуванням відеозапису оглянуто ділянку автодороги «Київ-Прилуки» в с. Русанів Броварського району Київської області, де сталася дорожньо-транспортна пригода, визначено геометричні координати місця події, зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів - учасників ДТП, сліди бокового юзу автомобіля марки «ВАЗ-210934» та відділені від нього частини, складено схему, в подальшому виготовлено фототаблицю

( а.с. 11-15, 26-32 );

- протоколами огляду місця події від 28.12.2010 року, згідно яких на ділянці автодороги «Київ-Прилуки», на вул. Леніна в с. Русанів Броварського району Київської області, слідчим Броварського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_15 оглянуто трупи ОСОБА_7 і ОСОБА_8

( а.с. 16 - 25 );

- протоколами огляду транспортних засобів від 28.12.2010 року, об»єктами якого є автомобіль марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, автобус марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, з наявними пошкодженнями

( а.с. 35-41, 54-55 );

- копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_7 і ОСОБА_8, яка сталася 28.12.2010 року

( а.с. 66 - 67 ) ;

- висновком судово-медичної експертизи № 05/464 від 02.02.2011 року, із якого вбачається, що наявні у ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву атланто-окципітального зчленування з розміжженням продовгуватого мозку і початкових відділів спинного мозку, дифузних субарахноїдальних крововиливів з наявністю близько 100 мл. рідкої крові в шлуночках мозку, косих переломів 1-8 ребер справа по підмишечній лінії з пошкодженням пристінкової пліври, множинних розривів правої легені, підкореневого розриву лівої легені, розриву і розміжження печінки, правої нирки, забоїв легень, серця, наявність близько 500 мл. рідкої крові в черевній порожнині та приблизно по 850 мл. у плевральних порожнинах, малокрів»я внутрішніх органів стали причиною її смерті

( а.с. 101 );

- висновком судово-медичної експертизи № 04/463 від 02.02.2011 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м»які покриви голови в лівій скронево-тім»яній області, лінійного перелому кісток зводу і основи черепа, дифузних субарахноїдальних крововиливів, множинних розривів і розміжження печінки, правої нирки, повного розриву аорти в грудному відділі, забою легень, серця, наявність близько 500 мл. рідкої крові в черевній порожнині та приблизно по 750 мл. у плевральних порожнинах справа і зліва, малокрів»я внутрішніх органів перебувають у прямому причинному зв»язку з настанням його смерті

( а.с. 109 );

- висновком судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 9-12 від 18.01.2011 року про те, що на момент огляду рульове керування, гальмівна система та ходова частина автобуса марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, знаходяться в працездатному стані, несправностей, які б могли вплинути на стійкість чи привести до втрати керованості транспортного засобу в процесі його руху до ДТП не виявлено

( а.с. 120 - 127 );

- висновком судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 9-11 від 18.01.2011 року, відповідно до якого на момент огляду гальмівна система автомобіля «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуває в працездатному стані, рульове керування знаходиться в непрацездатному стані, однак несправностей, які б могли викликати втрату керованості транспортного засобу, не виявлено; ходова частина вказаного автомобіля перебуває в непрацездатному стані, проте пошкодження закраїни обода на зовнішній стороні диска правого заднього колеса, а також порушення геометрії елементів задньої правої підвіски виникли в процесі ДТП, інших несправностей, які могли би викликати втрату керованості транспортного засобу, не виявлено

( а.с. 133 - 1437 );

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи, згідно якого в момент первинного контакту повздовжні вісі автомобіля «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автобуса марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, розташовувалися під кутом 80 +/ - 5 градусів, зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху автобуса марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2

( а.с. 149 - 162 );

- іншими матеріалами кримінальної справи.

Твердження потерпілого ОСОБА_2 про характер пересування автомобіля «ВАЗ-210934» на зустрічній смузі руху та умисні дії ОСОБА_5 з врятування власного життя, внаслідок яких керований ним транспортний засіб безпосередньо перед зіткненням різко змінив положення, що потягло загибель ОСОБА_7 і ОСОБА_8, спростовуються сукупністю зібраних доказів, зокрема показами ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які об»єктивно узгоджуються між собою, тому позиція потерпілого розцінюється судом виключно як намагання прибільшити вину підсудного для призначення останньому більш суворого покарання.

Органом досудового слідства злочинні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 286 ч. 3 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть двох осіб, його вина доведена повністю, тому за вказаною статтею суд призначає підсудному покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, думку потерпілого ОСОБА_2, що підтримує заявлений по справі цивільний позов про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, наполягає на позбавленні волі сина його покійної дружини на строк понад 5 років; думку потерпілої ОСОБА_3, яка претензій матеріального й морального характеру до ОСОБА_5 не має, просить не ізолювати його від суспільства, врахувати, що внаслідок необережних дій та їх невідворотних наслідків племінник утратив двох найрідніших людей, умить залишився сиротою і каратиме себе за це все життя; дані про особу підсудного, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем реєстрації в м. Києві, колишнього проживання з 2002 року по 2008 рік у с. Лютіж та за місцем тимчасового мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_7, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, проживає з дружиною.

Пом»якшуючими покарання ОСОБА_5 В.В. обставинами суд визнає щире каяття, оскільки той критично оцінює свою злочинну недбалість при керуванні транспортним засобом на заокругленні дороги в с. Русанів Броварського району Київської області, що мала місце 28.12.2010 року й призвела до найтяжчих наслідків, висловлює готовність понести за вчинене передбачену законом кримінальну відповідальність, а також, згідно ст. 66 ч.2 КК України, часткове добровільне відшкодування потерпілому завданих злочином матеріальних збитків у розмірі 8 000 грн., чого не заперечує ОСОБА_2 Обтяжуючих покарання підсудного обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що на скоєння неумисного злочину, крім іншого, вплинули складні дорожні умови, ОСОБА_5 не є суспільно-небезпечною особою, під час керування автомобілем у стані алкогольного сп»яніння не перебував, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди втратив найрідніших людей братика і маму, для уникнення конфлікту в сім»ї якої погодився на поїздку до батьків ОСОБА_2, його матір у жодному разі не бажала б для старшого сина найсуворішого покарання, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Враховуючи, що внаслідок необережних злочинних дій ОСОБА_5 настала смерть людини, суд, відповідно до ст. 77 КК України, застосовує до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_2 по справі заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на його користь 65 991 грн. 43 коп. матеріальних збитків і 200 000 грн. моральної шкоди, який підлягає частковому задоволенню. Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами та доповненнями), при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК. Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати особі, що зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам»ятника, ці витрати. Потерпілим суду надано належні докази понесення ним витрат у розмірі 65 991 грн. 43 коп. на поховання ОСОБА_7 і ОСОБА_8, організацію поминальних обідів, облаштування могили та встановлення пам»ятника, тому стягненню з ОСОБА_5 на його користь, з урахуванням сплати 8 000 грн., чого ОСОБА_2 не заперечує, підлягає 57 991 грн. 43 коп. матеріальних збитків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 в частині стягнення з підсудного на його користь 200 000 грн. моральної шкоди суд задовольняє частково, в розмірі 100 000 грн., виходячи з того, що злочин був скоєний через необережність, його наслідком стала втрата найрідніших людей для обох сторін, загибель єдиного сина внесла непоправні й вимушені зміни в життя потерпілого, що вимагає докладання суттєвих зусиль для його організації, а також з урахуванням матеріального становища підсудного, відсутності письмових доказів на підтвердження характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, особливостей сімейних стосунків подружжя та певного відношення ОСОБА_2 за життя до дружини. При визначенні розміру грошових коштів, які підлягають стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи необхідність стягнення з підсудного на користь потерпілого ОСОБА_2 157 991 грн. 43 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, суд залишає без змін постанову слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_14 про накладення арешту на квартиру № 430 в будинку № 16-є по проспекту Оболонському в м. Києві та автомобіль марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, як вжиття заходів до забезпечення цивільного позову.

Речові докази: належний ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, підлягає поверненню власнику для користування без права розпорядження ним з урахуванням арешту, накладеного згідно постанови слідчого від 12.02.2011 року; переданий на зберігання в ТОВ «Автосоюз-Згурівка» автобус марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, необхідно залишити в розпорядженні автопідприємства; дисковий накопичував CD-RW з відеозаписом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який знаходиться в кримінальній справі, доцільно залишити в матеріалах справи.

Судові витрати становлять 2 577 грн. 60 коп. за проведення судово-автотехнічних експертиз і 1 288 грн. 80 коп. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, а всього 3 866 грн. 40 коп., які повинні бути стягнені з підсудного на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 ( п»яти ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 ( три ) роки.

Звільнити засудженого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 3 ( три ) роки, в період якого зобов»язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з»являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому залишити без змін у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь потерпілого ОСОБА_2 57 991 грн. 43 коп. матеріальних збитків і 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 157 991 ( сто п»ятдесят сім тисяч дев»ятсот дев»яносто одну ) грн. 43 коп.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-210934», реєстраційний номер НОМЕР_1, що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області - повернути власнику ОСОБА_5 для користування без права розпорядження ним з урахуванням арешту, накладеного згідно постанови слідчого від 12.02.2011 року; автобус марки «БАЗ-А079», реєстраційний номер НОМЕР_2, що переданий на зберігання в ТОВ «Автосоюз-Згурівка» - залишити в розпорядженні автопідприємства; дисковий накопичував CD-RW з відеозаписом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який знаходиться в кримінальній справі - залишити в матеріалах справи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 3 866 ( три тисячі вісімсот шістдесят шість ) грн. 40 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя О.Ф.Кічинська