Справа №1-214
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

03 липня 2007
року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі: головуючого-судді Поповича С. С з участю
секретаря Черкес У. О. прокурора Баландіної Ю.Ю. захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальну
справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, освіта неповна середня, не
одруженого, українця, громадянина України, не працює, раніше судимого: вироком
Калуського міського суду від 09 липня 2002 року визнаного винним та засудженого
за ст. ст. 75, 185 ч. З КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим
терміном один рік, вироком Івано-Франківського міського суду від 10 січня 2003
року визнаного винним та засудженого за ст. 185 ч. З КК України до чотирьох
років позбавлення волі, покарання відбув повністю і звільнився з місць
позбавлення волі 25 липня 2006 року, -

за ст.ст. 185
ч.2, 185 ч.3 КК України, -

установив:

Підсудний вчинив таємне викрадення чужого майна
(крадіжку), вчинене повторно та таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ) за
попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Злочини вчинено
за наступних обставин.

31 липня 2006 року, приблизно о 18 год. підсудний
ОСОБА_1., діючи з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення чужого
майна, прибув на вул. Привокзальна площа, що в м. Івано-Франківську. На
вказаній вулиці до підсудного підійшов потерпілий ОСОБА_3, який надав йому свій
мобільний телефон ОСОБА_10и «Самсунг» С-230 для того, щоб він перевірив стан
рахунку на його телефоні. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_2, відійшов в
сторону, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підсудний ОСОБА_1
таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_10и «Самсунг» С-230 вартістю 555 гривень
58 коп. з стартовим пакетом вартістю 50 гривень, на рахунку якого було 6
гривень, а всього викрав майна на загальну суму 736 гривень, чим спричинив
потерпілому майнову шкоду. З викраденим мобільним телефоном підсудний ОСОБА_1.,
з місця вчинення злочину втік.

Крім того 04 серпня 2006 року близько о 02 год. ночі, проходячи
по АДРЕСА_2, підсудний ОСОБА_1., діючи з корисливих спонукань та з метою
таємного викрадення чужого майна проник через відчинене вікно в квартиру № 1
будинку № 7, звідки таємно викрав швейну машинку «Джаноме» модель 423-С чим
спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1198

гривень. З
викраденим з місця вчинення злочину втік.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 10 серпня 2006 року
близько 13-ї години підсудний, перебуваючи на речовому ринку, що по вул.
Дністровській в м. Івано-Франківську, скориставшись тим, що за його діями ніхто
не спостерігав, таємно викрав з торгової палатки у потерпілої ОСОБА_5 її жіночу
сумочку білого кольору із шкірзамінника вартістю 62 грн., в якій знаходились
такі речі: гроші в сумі 2397 гривень, мобільний телефон ОСОБА_10и «Нокіа» 6030
чорного кольору вартістю 530 гривень зі стартовим пакетом вартістю 50 грн., на
рахунку якого було 25 грн., ланцюжок від телефону вартістю 50 грн.; навушники
до телефону вартістю 50 грн.; окуляри фірми «Оріфлейм» вартістю 250 грн. та
футляр жовтого кольору від зорових окулярів вартістю 20 грн., чим спричинив
потерпілій, матеріальної шкоди на загальну суму 3434 грн..

11 серпня 2006 року підсудний ОСОБА_1., вступивши в
злочинну змову із двома невстановленими слідством особами на ім'я ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, діючи з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення чужого
майна, підійшли до будинку АДРЕСА_3. Там, згідно заздалегідь розподілених
ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через відчинені двері зайшли у вказаний будинок, а
підсудний ОСОБА_1. направився до робітників, які ставили огорожу і почав з ними
розмовляти з метою відвернути увагу від будинку в який проникли його спільники
і в разі необхідності попередити їх про небезпеку. Невстановлені слідством
особи на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 таємно викрали з приміщення будинку футболку
синього кольору «Адідас», вартістю 55 грн., куртку червоного кольору, вартістю
90 грн., джинсові штани синього кольору, вартістю 100 грн., сорочку сірого
кольору, вартістю 35 грн., гроші в сумі 70 грн., спортивний рюкзак синього
кольору, вартістю ПО грн. в якому знаходились зарядний пристрій до мобільного
телефону "Самсунг", вартістю 50 грн., футболка сірого кольору,
вартістю 20 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8., а також викрали
речі, які належать потерпілому ОСОБА_9., а саме : машинку для стрижки волосся,
вартістю 50 грн., штани - «бріджі» сірого кольору, вартістю 60 грн., футболку
сірого кольору, вартістю 50 грн., джинсові штани чорного кольору, вартістю ПО
грн., а всього викрали майна потерпілих ОСОБА_9. та ОСОБА_8., на загальну суму
760 гривень, після чого покинули приміщення будинку та втекли. Підсудний
ОСОБА_1., не
побачивши як його спільники покинули місце вчинення злочину, закінчивши розмову
з робітниками, зайшов в будинок №32 для того, щоб переконатися, що їхній
спільний задум на викрадення чужого майна проходить вдало, однак, виявив, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з викраденим майном втекли, а він сам був затриманий.

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав частково
та суду пояснив, що епізод від 31 липня 2006 року по факту крадіжки у ОСОБА_3
визнає повністю, по даному епізоду суду пояснив, що 31 липня 2006 року до нього
підійшов ОСОБА_25 і попросив його набрати на його телефоні номери а потім
перевірити рахунок. Коли потерпілий відійшов то підсудний вирішив викрасти
телефон і втік з ним. Вину по епізоду від 11 серпня 2006 року підсудний не
визнав, суду пояснив, що він цього не робив, а під час слідства визнав цей
епізод через те, що слідчий погрожував в протилежному разі взяти його під
варту, сказав, що якщо він визнає вину по даному епізоді, то його відпустять на
підписку про невиїзд. Розповів знайомим на вокзалі, що йому потрібно місце роботи.
Один зі знайомих запропонував йому піти на будову і там він зможе знайти
роботу. Пішов на вул. Стефаника - йому сказали, що там є будова. Підійшов до
хлопців, що дробили каміння, вони відповіли, що робітників їм не треба. Пішов,
але побачив, що в хаті відчинені двері і вирішив зайти поговорити з господарем.
Пояснив, що почав питати чи є хтось в хаті, стоячи в дверях. В цей час його
затримали робітники з будови. Вони перевірили кишені, потім, оглянувши хату,
виявили, що пропали деякі речі. Пояснив, що його побили, потім дозволили
зателефонувати. Він зателефонував своєму знайомому на ім'я ОСОБА_10. ОСОБА_10 через
деякий час прийшов, тоді зателефонували матері підсудного. Також пояснив, що
визнавав вину по даному епізоду через те, що на нього чинився тиск працівником
міліції ОСОБА_11 - той бив його, казав, що він мусить підписати зізнання, бо
потерпілий знайомий ОСОБА_11. Також

пояснив, що таких людей, як ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не було - їх
вигадали. Його побили двоє власників будинку і заставили написати що він викрав
і зобов'язується повернути речі чотирьом потерпілим, що три доби він буде у них
працювати. Викрадений речей не бачив. Йому сказали, що якщо він не напише
такого, то його продовжуватимуть бити. Один з потерпілих забрав розписку і
сказав, що якщо той не прийде то він скаже про це своєму знайомому -ОСОБА_11 -
і той посадить його за грати. Через кілька хвилин приїхали працівники міліції і
забрали його у відділок за епізод з сумочкою. Пояснив також, що явку з повинною
він писав 28 чи 29 серпня 2006 року під тиском працівників міліції.

Вину по епізоду крадіжки швейної машинки визнав повністю,
суду пояснив, що машинка повернута потерпілій.

По епізоду крадіжки сумочки підсудний суду пояснив, що по даному епізоду
впізнання з ним не проводилося.

В той же час будучи допитаним під час досудового слідства
в якості обвинуваченого підсудний ОСОБА_1., що свою вину визнавав повністю,
бажав давати покази та пояснив, що 31 липня 2006 року приблизно о 17 год. він їхав з м.
Калуша в м. Івано-Франківськ до своєї дівчини ОСОБА_14. На привокзальній площі
вони зустрілися, з ОСОБА_14 була ще якась незнайома йому дівчина. Підійшли до
скверика, що на привокзальній площі та розпивали там спиртні напої. Неподалік
від них стояв знайомий з вигляду йому чоловік на ім'я ОСОБА_15, на прізвисько
«ІНФОРМАЦІЯ_2». В цей час до них підійшли двоє незнайомих йому чоловіків які
запропонували їм з ними випити, на що вони відмовились. Дані чоловіки сіли біля
них та почали розпивати спиртні напої. В цей час один із них покликав
підсудного, дав йому свій мобільний телефон і попросив його знайти потрібну
йому фамілію та набрати номер, на що підсудний погодився. Він взяв телефон і
почав його роздивлятися, знайшовши потрібний номер він віддав телефон
незнайомому чоловіку. Поговоривши, незнайомий чоловік дав йому мобільний
телефон і попросив подивитися чи є на рахунку телефонної карточки гроші. В цей час
до них підійшов ОСОБА_15 на прізвисько «ІНФОРМАЦІЯ_2», та попросив сто грам
горілки. Підсудний, скориставшись тим, що чоловік який йому дав телефон відволікся,
та не дивиться на нього, вирішив таємно викрасти мобільний телефон, відійшов в
бік і побіг з телефоном в сторону скверика де повернув за будинок. Даний
мобільний телефон він на наступний день продав за 250 гривень, на вул.
Привокзальній в м. Івано-Франківську невідомому чоловіку.

Крім того 04 серпня 2006 року близько 02 год. ночі коли
проходив по АДРЕСА_2, то побачив, що в буд. № 7 було відчинене вікно на 1-му
поверсі, світло в будинку не горіло. Він переліз через залізний паркан, заліз
через відчинене вікно до квартири, де побачив на столі швейну машинку білого
кольору. Взяв дану машинку та педаль керування до неї, поставив її на
підвіконник, вискочив через вікно, взяв машинку, переліз через огорожу, все це
він замотав в свою спортивну куртку чорного кольору і поніс в сторону
Привокзальної площі. Прийшовши на привокзальну площу, він зустрів свою знайому
ОСОБА_16 і сказав, що в нього є швейна машинка і треба її продати. Після цього
він направився до вічного вогню, що біля Привокзальної площі, де в кущах
заховав вкрадену швейну машинку. Потім він повернувся до вокзалу, де підійшов
до знайомого йому таксиста ОСОБА_17 і запропонував йому купити у нього швейну
машинку і педаль керування до неї за 200 гривень. Таксист захотів подивитись на
машинку. Сказав, що машинки біля нього не має і запропонував йому проїхати з
ним до вічного вогню де обіцяв таксисту показати дану машинку. Таксист
погодився. Вони під'їхали на вказане місце, де підсудний вийшов із машини і
через деякий час приніс таксисту машинку. Вони домовились під'їхати на вул.
Вовчинецьку, де біля квіткового ринку на світлі таксист роздивиться машинку і
дасть йому за неї сто гривень. По дорозі до вул. Вовчинецької, на Привокзальній
площі вони підібрали знайому ОСОБА_1дівчину ОСОБА_16, таксисту він сказав, що
це його родичка. Отримавши від таксиста гроші вони з ОСОБА_16 пішли в кафе
«Зоряне небо», де потратили приблизно 50 гривень, решту грошей він потратив
пізніше. Куди поїхав таксист після того як дав йому гроші він не бачив, і
пізніше його більше

не зустрічав. З
даної квартири з якої вчинив крадіжку він нічого крім швейної машинки білого
кольору та педалі керування до неї не брав.

Пояснював, що 10 серпня 2006 року приблизно о 13 год. він перебував на
речовому ринку по вул. Дністровській в м. Івано-Франківську. Проходячи серед
торгових палаток він побачив в одній із них велику товарну сумку на якій стояла
відчинена сумка в якій знаходилась біла жіноча сумочка. Побачивши, що продавець
відволіклася і за ним не спостерігає він таємно витягнув дану сумочку і втік з
нею. Проходячи по вул. Валовій в напрямку вокзалу він заглянув в сумочку і
витягнув звідти гроші в сумі приблизно 2400 гривень, мобільний телефон "
«Нокіа» 6030 , в сумочці ще були якісь документи та окуляри, але він їх не брав
а разом з сумочкою викинув на валах. Потім пішов до ратуші, що на площі Ринок в
м. Івано-Франківську де підійшов до незнайомого йому чоловіка і запропонував
йому купити мобільний телефон. Він погодився і заплатив за нього 150 грн..
Після цього пішов гуляти по місту. Він заходив в різні кафе де купляв собі
дорогої випивки та поїсти, також знайомився з дівчатами та хлопцями та пригощав
їх.

Ввечері близько 21 години 10 серпня 2006 року він прийшов
на вул. Привокзальна площа, що в м. Івано-Франківську та підійшов до двох
чоловіків які пили пиво у скверику біля вокзалу, познайомився з ними і вони
вирішили випити за знайомство. Підсудний витягнув гроші і дав одному з них, щоб
він пішов купити горілки, ім'я їх він уже не пам'ятає оскільки тоді був дуже
п'яний. Даний чоловік приніс літрову пляшку горілки, і вони її розпивали, що
було дальше він не пам'ятає. Близько 23 години ночі ОСОБА_1., проснувся у
скверику, подивився по своїх кишенях та виявив, що в нього пропали всі гроші
які він викрав на ринку. Чоловіків з якими він розпивав спиртне впізнати не
може оскільки тоді був дуже п'яний і нічого не пам'ятає.

11 серпня 2006 року близько 14 год.
перебуваючи на Привокзальній площі в м. Івано-Франківську він познайомився
з двома хлопцями які назвалися ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у них не було грошей і вони
домовились піти щось викрасти і таким чином отримати гроші. ОСОБА_12 сказав, що
по вул. Стефаника неподалік вокзалу працюють люди в одному із будинків і там
можна щось викрасти. Вони домовились піти туди, попередньо домовившись, що
підсудний ОСОБА_1., буде відвертати увагу робочих, а ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в той час зайдуть
в будинок і щось звідти викрадуть. Після того як щось викрадуть, вони
домовились зустрітись на вокзалі. Коли вони підійшли до буд № 32 по вул.
Стефаника, це було близько 19-ї години, то побачили, що там четверо працівників
роблять огорожу навколо будинку. Підсудний підійшов до них і почав їх
відволікати, розпитувати про роботу, питав їх чи можна працювати разом із ними,
тому що йому потрібні гроші. ОСОБА_13 і ОСОБА_12 в цей час повинні були зайти у
будинок. Вище вказані робітники йому відповіли, що роботи у них не має. Після
того направився від робітників геть, а коли проходив повз будинок вирішив
подивитись чи ОСОБА_12 і ОСОБА_13 є в будинку і хотів до них приєднатись, однак
зайшовши в будинок він побачив, що їх уже немає. В той час за ним зайшли
робітники, які його затримали в будинку, побачили що відсутні їхні речі, вони
почали його питати де вони, на що він їм відповів, що він їх не брав, і що їх
могли взяти інші хлопці які прийшли разом з ним. Після того два робітники пішли
шукати тих хлопців і через деякий час приїхали працівники міліції, які
підсудного забрали в міський ВМ. На запитання чи знайомі йому анкетні дані
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які були з ним, чи відомо йому де вони проживають,
відповів, що не відомі, тому що познайомився з ними того дня коли вони вчинили
злочин. На запитання чи зустрічався він після того з ними так як вони
домовлялися, він відповів, що не зустрічався, і на зустріч з ними як вони
домовлялися він не приходив. На запитання чому він писав пояснення робітникам,
що саме він викрав їхні речі, підсудний відповів, що вони йому погрожували
фізичною розправою, якщо він цього не напише.

Проте незважаючи на те, що в суді підсудний свою вину визнав тільки
частково, його вина повністю доведена як його ж показами, котрі він дав при
проведенні досудового слідства, що зазначено вище так і показами потерпілих,
свідків, матеріалами справи.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду
ствердила, що у липні-серпні 2006 року вона торгувала на ринку. її сумка, в
якій знаходилися гроші в сумі 2397 грн., мобільний телефон вартістю 650 грн.,
футляр від окулярів вартістю 25 грн., проти сонячні окуляри,

вартості
яких потерпіла не пам'ятає, ключі від квартири, патент на торгівлю, стояла в
іншій, більшій, сумці. У потерпілої були двоє клієнток, які міряли костюми.
Коли вони відійшли потерпла у велику сумку і виявила, що її сумочка пропала.
Потерпіла догнала тих жінок, що міряли костюми, однак у них сумочки не виявила.
Підсудного потерпіла на базарі не бачила. Його привели на наступний день
працівники міліції і він показував де стояли клієнтки коли він викрадав
телефон. Розповів також як і звідки він викрав сумочку. Тиску на підсудного при
потерпілій не чинилося. Потерпіла не пам'ятає, чи казав підсудний що саме було
в сумочці. Потерпіла також ствердила, що до того, як привели підсудного прийшов
слідчий і повідомив про те, що його приведуть. Потерпіла також продовжила, що
свідки були біля палатки, спостерігали за слідчою дією, потім підписувалися,
потерпла теж підписувалася. Коли після роботи потерпіла йшла до слідчого, то
вона зустріла підсудного і запитала навіщо він таке зробив. Той вибачився,
сказав, що все відшкодує. Слідчий сказав потерпілій, що відпустив підсудного,
бо той дуже просив, казав, що хоче знайти гроші аби відшкодувати потерпілій
збитки. Через два тижні слідчий сказав, що підсудного знову шукають.

Будучи допитана в ході досудового слідства в якості
потерпілої ОСОБА_5 ствердила,
що працює продавцем на речовому ринку по вул. Дністровській в м. Івано-Франківську.

10 серпня 2006 року о 9-й годині ранку вона прийшла на
своє робоче місце і почала розкладати товар. Розклавши товар із однієї сумки,
взяла свою жіночу сумочку білого кольору вартістю 62 грн. із шкірозамінника в
якій знаходились гроші в сумі 2397 гривень, мобільний телефон вартістю 530грн.
ОСОБА_10и «Нокіа» 6030 чорного кольору ІМЕ НОМЕР_1 до якого прикріплений шнурок
у вигляді ланцюжка вартістю 50 грн, навушники до нього вартістю 50 грн , в
даному телефоні був стартовий пакет вартістю 50 грн, на рахунку якого було
25грн., також в сумочці були окуляри від фірми «Оріфлейм» вартістю 250 грн.,
футляр жовтого кольору від зорових окулярів вартістю 20 грн., та копії
документів свідоцтва про зайняття підприємницькою діяльністю, копія паспорта гр-ки
України, та ключі від квартири і патент на право торгівлі за липень червень
2006 року. Дану сумочку вона поклала в ту сумку звідки вибрала товар і все це
поклала на сумку з товаром збоку біля стелажа. Ця сумка постійно знаходилась у
неї на виду. Час від часу до неї підходили та відходили покупці. Близько 13
години до неї підійшли дві клієнтки які міряли костюми, вона відволіклась з
ними і через короткий час жінки пішли, а після того вона замітила, що її
сумочки нема. Вона подумала, що її взяли ті жінки та наздогнала їх, але вони їй
спокійно відповіли що вони нічого не брали і ніякої сумочки не бачили, після
чого вона пішла на своє робоче місце де ще один раз шукала в речах та поміж
костюмами свою сумочку, але її не знайшла. Після закінчення роботи вона поїхала
в міліцію де написала заяву.

Свідок
ОСОБА_14 суду підтвердив, що у серпні 2006 року він працював на будові по вул.
В. Стефаника в м. Івано-Франківську. З ним працювали ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_18. В той день
вони мурували паркан, до них підійшов підсудний, запитував про роботу на
будові. Потім підсудний пішов до дороги. В цей час ОСОБА_9 помітив мокрі сліди,
що вели до будинку і пішов до будинку, окрикнув
решту. Коли свідок та інші зайшли в будинок, то побачили в хаті підсудного,
він роздивлявся в хаті все. Свідок стверджує. Що бачив, як ще невідомий з
рюкзаком втікає по дорозі. Свідок і інші одразу почали питати підсудного де
їхні речі, на що той відповів, що їх забрав його колега, імені якого свідок не
пам'ятає. Викликали господаря хати, все йому розповіли. Підсудний написав
розписку, що все викрадене поверне, зателефонував своєму колезі з телефону
осіб, які його затримали. Розписку підсудний писав при свідкові, вищезгаданих
особах, господареві та його шоферові, працівників міліції при цьому не було. Підсудний
писав все сам, як стверджує свідок погроз чи насильства з їх боку до свідка не
чинилося, його ніхто не бив, свідок цього не бачив. Він казав, що речі викрав
його знайомий. Через деякий час приїхала міліція і забрала підсудного. Свідок
підтвердив, що у нього викрали гроші в сумі 70-75 грн., а у інших одяг і інші
речі.

Будучи допитаний в ході проведення досудового слідства в
якості свідка ОСОБА_14 підтвердив, що 11 серпня 2006 року він разом із
ОСОБА_8., ОСОБА_18 та

ОСОБА_9.,
працював на новобудові по вул.. Стефаника 32 в м. Івано-Франківську. В цей день
вони робили огорожу навколо даного будинку. Під час роботи до них підійшов
хлопець та почав розпитувати їх чи не потрібні їм помічники, і що він хоче
влаштуватись на роботу. Вони відповіли йому, що у них роботи не має і щоб він
шукав собі роботу по оголошеннях. Після цього хлопець пішов геть. Приблизно
через ЗО секунд ОСОБА_8 вирішив подивитись куди пішов цей хлопець, та пішов за
ним на вулицю. Через кілька хвилин ОСОБА_14 почув як ОСОБА_8 кличе їх до
кімнати де вони переодягаються, коли вони зайшли в кімнату, то побачили хлопця
який кілька хвилин назад питав їх про роботу, він стояв біля вішалки де
знаходились їхні речі. Вони затримали даного хлопця який назвався ОСОБА_1.
Оглянувши свої речі ОСОБА_9 , та ОСОБА_8, виявили їхню відсутність. На
запитання ОСОБА_8., куди поділись їхні речі підсудний ОСОБА_1., відповів, що з
ним були ще два чоловіка які взяли ці речі, він говорив щоб вони не викликали
міліцію, що він скаже тим хлопцям, щоб вони повернули їм речі. Потім вони
викликали працівників міліції. Зранку 12.08.2006 року вони звернулись у
Вовчинецький МВМ для написання заяви з приводу крадіжки їх речей.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердив, що в
серпні 2006 року він працював на новобудові по вул. В. Стефаника в м.
Івано-Франківську. Підійшов підсудний, хвилин 10 розпитував про роботу, про
інші речі. Після пішов геть. ОСОБА_8 побачив сліди і пішов в будинок. Всі інші
пішли за ним. В будинку в коридорі побачили підсудного, він саме виходив. В руках
він нічого не мав. Його не випустили. У будинку виявили, що пропали гроші в
сумі 70 грн. та речі, які були на видному місці. Викликали господаря будинку.
Вони взяли з підсудного розписку, що якщо той на протязі кількох днів поверне
викрадене, то вони не подадуть в міліцію. Сказав, що бачив як підсудний писав
розписку, але її змісту не знає - він тоді виходив на вулицю. Підсудний виклав
на стіл копійки. При цьому були він, ОСОБА_8, господар та його друг. Господар
будинку поговорив по телефону з матір'ю підсудного. Про що була розмова свідок
не знає. Підсудний дзвонив до друзів, вони приходили, говорили про те, що
потрібно на вокзалі знайти того невідомого, що був з підсудним, казали, що не
можуть привести того колегу підсудного, що втік. Він з ОСОБА_8 ходили на
вокзал, але невідомого там вже не було. Коли вони повернулися, то підсудного
вже забрала міліція. Ствердив, що фізична сила чи моральний тиск до підсудного
не застосовувалася. Також ствердив, що він не бачив другої особи - підсудний
сам сказав своїм друзям, що була ще одна особа. Тиску на підсудного не чинили,
ніхто його не бив. Хто викликав міліцію не знає.

Будучи допитаний в ході досудового слідства в якості
потерпілого ОСОБА_9 ствердив, що 11
серпня 2006 року віц разом із ОСОБА_8., ОСОБА_18. та ОСОБА_14, працював на
новобудові по АДРЕСА_4в м. Івано-Франківську. В цей день вони робили огорожу
навколо даного будинку. Під час роботи до них підійшов хлопець та почав
розпитувати їх чи не потрібні їм помічники, і що він хоче влаштуватись на
роботу. Вони відповіли йому, що у них роботи не має і щоб він шукав собі роботу
по оголошеннях. Після цього хлопець пішов геть. Приблизно через 30 секунд
ОСОБА_8вирішив подивитись куди пішов цей хлопець, та пішов за ним на вулицю.
Через кілька хвилин він покликав їх до будинку коли вони зайшли в кімнату, то
побачили хлопця який кілька хвилин назад питав їх про роботу, він стояв біля
вішалки де знаходились їхні речі. Вони затримали даного хлопця який назвався
ОСОБА_1. Оглянувши свої речі ОСОБА_9 , виявив їхню відсутність а саме: машинку
для стрижки волосся, вартістю 50 грн., штани - «бріджі» сірого кольору,
вартістю 60 грн., футболку сірого кольору, вартістю 50 грн., джинсові штани
чорного кольору, вартістю 110 грн.,. Також відсутність своїх речей виявив
ОСОБА_8. На запитання ОСОБА_8., куди поділись їхні речі підсудний відповів, що
з ним були ще два чоловіка які взяли ці речі, він говорив щоб вони не викликали
міліцію, що він скаже тим хлопцям, щоб вони повернули їм речі. Потім вони
викликали працівників міліції. Зранку 12 серпня 2006 року вони звернулись у
Вовчинецький МВМ для написання заяви з приводу крадіжки їх речей.

У судовому
засіданні свідок ОСОБА_18 підтвердив, що приблизно в середині серпня 2006
року він працював на будові в м. Івано-Франківську. До нього і інших робітників
підійшов підсудний і питав чи немає для нього роботи на будові. Потім він
пішов. ОСОБА_8 побачив мокрі сліди на сходах. Вони пішли в хату, де в коридорі
побачили підсудного, він саме виходив з хати. Не було їхніх речей, викликали
господаря. Підсудний написав розписку, що поверне речі, як сказав господар.
Підсудний просив не подавати в міліцію, казав, що речі він поверне, також він
казав, що з ним був ще один чоловік, який взяв речі. Підсудний по телефону
господаря говорив з матір'ю, більше ні з ким він не говорив. Свідок після
розмови підсудного з матір'ю, вийшов на вулицю курити. Коли підсудний писав
розписку свідок був присутній. До підсудного приходили двоє дівчат і хлопець,
вони говорили, що бачили того, хто взяв речі на вокзалі, однак він не хоче йти.
Про що підсудний говорив з дівчатами свідок не чув. Дівчата прийшли, потім
пішли і знову повернулися. З ними ходили ОСОБА_9 і ОСОБА_8 - вони хотіли
забрати свої речі або привести того, хто їх викрав. Свідок підтвердив, що
підсудного ніхто не обшукував. Приїхала міліція, підсудного забрали.

Будучи допитаний в ході проведення досудового слідства в
якості свідка ОСОБА_18 1.1. підтвердив, що 11 серпня 2006 року він разом із
ОСОБА_8., ОСОБА_14
та ОСОБА_9., працював на новобудові по вул.. Стефаника 32 в м.
Івано-Франківську. В цей день вони робили огорожу навколо даного будинку. Під
час роботи до них підійшов хлопець та почав розпитувати їх чи не потрібні їм
помічники, і що він хоче влаштуватись на роботу. Вони відповіли йому, що у них
роботи не має і щоб він шукав собі роботу по оголошеннях. Після цього хлопець
пішов геть. Приблизно через 30 секунд ОСОБА_8 вирішив подивитись куди пішов цей
хлопець, та пішов за ним на вулицю. Через кілька хвилин свідок почув як
ОСОБА_8кличе їх до кімнати де вони переодягаються, коли вони зайшли в кімнату,
то побачили хлопця який кілька хвилин назад питав їх про роботу, він стояв біля
вішалки де знаходились їхні речі. Вони затримали даного хлопця який назвався
ОСОБА_1. Оглянувши свої речі ОСОБА_9 ., та ОСОБА_8., виявили їхню відсутність.
На запитання ОСОБА_8., куди поділись їхні речі підсудний ОСОБА_1., відповів, що
з ним були ще два чоловіка які взяли ці речі, він говорив щоб вони не викликали
міліцію, що він скаже тим хлопцям, щоб вони повернули їм речі. Потім вони викликали
працівників міліції. Зранку 12.08.2006 року вони звернулись у Вовчинецький МВМ
для написання заяви з приводу крадіжки їх речей.

Будучи допитаним в ході досудового слідства в якості
потерпілого ОСОБА_8В.В., ствердив, що 11 серпня 2006 року він разом із
ОСОБА_9., ОСОБА_18, та ОСОБА_14, працював на новобудові по вул. Стефаника 32 в
м. Івано-Франківську. В цей день вони робили огорожу навколо даного будинку.
Під час роботи до них підійшов хлопець та почав розпитувати їх чи не потрібні
їм помічники, і що він хоче влаштуватись на роботу. Вони відповіли йому, що у
них роботи не має і щоб він шукав собі роботу по оголошеннях. Після цього
хлопець пішов геть. Приблизно через ЗО секунд ОСОБА_8вирішив подивитись куди
пішов цей хлопець, вийшов на вулицю однак там його не побачив. Тоді він
подумав, що хлопець міг зайти в будинок, в кімнату де вони переодягаються,
оскільки двері туди були відчинені. Він підійшов до дверей будинку і побачив
мокрі сліди на сходах які ведуть в будинок, оскільки тоді на протязі дня випадали
короткочасні дощі і земля була мокра. Зрозумівши, що в будинку хтось є він
покликав чоловіків які з ним працювали, коли вони зайшли в кімнату, то побачили
хлопця який кілька хвилин назад питав їх про роботу, він стояв біля вішалки де
знаходились їхні речі. Вони затримали даного хлопця, який назвався ОСОБА_1.
Оглянувши свої речі ОСОБА_8., виявив їхню відсутність а саме: футболки синього
кольору «Адідас», вартістю 55 грн., куртку червоного кольору, вартістю 90 грн.,
джинсові штани синього кольору, вартістю 100 грн., сорочку сірого кольору,
вартістю 35 грн., гроші в сумі 70 грн., спортивний рюкзак синього кольору,
вартістю ПО грн. в якому знаходились зарядний пристрій до мобільного телефону
"Самсунг", вартістю 50 грн., футболка сірого кольору, вартістю 20 грн.
Також відсутність своїх речей виявив ОСОБА_9. На запитання ОСОБА_8., куди
поділись їхні речі ОСОБА_1., відповів, що з ним були ще два чоловіка які взяли
ці речі, він

говорив щоб вони не
викликали міліцію, що він скаже тим хлопцям, щоб вони повернули їм речі. Потім
вони викликали працівників міліції. Зранку 12.08.2006 року вони звернулись у
Вовчинецький МВМ для написання заяви з приводу крадіжки їх речей.

Будучи допитаною в ході досудового слідства в якості потерпілої ОСОБА_4
ствердила, що 04 серпня 2006 року, близько 10 години вона разом із своїм
чоловіком ОСОБА_19, пішли на АДРЕСА_3 до своєї бабусі. Вдома залишилась хвора
бабця ОСОБА_20, та її мама ОСОБА_21. Близько 12 години того дня вона разом із
своїм чоловіком, повернулись додому, коли вони увійшли до середини будинку то
її мама повідомила, що пропала їхня швейна машинка яка знаходилась на столі
однієї із кімнат. Вони пішли в кімнату де знаходилась машинка і побачили, що на
підвіконнику залишились від машинки тільки чохол, шпульки і нитки, які знаходились
біля машинки. Швейна машинка була моделі «Джаноме» 423-С № 620121354 яку її
мама придбала 04 липня 2006 року за 1198 гривень в кредит. Потерпіла викликала
працівників міліції.

Будучи допитаним в ході досудового слідства в якості свідка ОСОБА_22, підтвердив,
що він працює таксистом у службі «Галичина-таксі» 0-53 близько одного року. Він
таксує на автомобілі «Рено-18» зеленого кольору. 03 серпня 2006 року він
заступив на добове чергування о 9-й годині ранку. 04 серпня 2006 року близько
4-ї години ранку він знаходився на Привокзальній площі, сидів в своєму
автомобілі. До нього підійшов підсудний, якого він недавно підвозив і
познайомився з ним. Підсудний запропонував йому купити у нього швейну машинку
за 200 гривень. Він запитав де та машинка, чи вона в робочому стані, де він її
взяв, і що він хотів би на неї подивитися. Підсудний відповів, що машинка його,
йому потрібні гроші і він хоче її продати, щоб подивитись на неї потрібно
під'їхати до вічного вогню, що біля Привокзальної площі. Вони сіли в машину і
під'їхали туди. ОСОБА_1 вийшов з машини і через деякий час приніс швейну
машинку білого кольору і педаль керування до неї. ОСОБА_22., сказав йому, що
хотів би обдивитись машинку і вони погодились поїхати до квіткового ринку, що
на вул. Вовчинецькій. По дорозі вони зупинились дівчині, яку підсудний
представив як свою родичку. Вони під'їхали до квіткового ринку, він подивився
дану машинку і дав підсудному за неї 100 гривень. Підсудний з дівчиною пішли в
напрямку кафе «Зоряне небо», а свідок поїхав геть. Пізніше він підсудного не
бачив. Швейну машинку «Джаноме» 423-С серійний номер 620121354, та педаль
керування до неї він добровільно видав працівникам міліції.

Будучи допитаною в ході досудового слідства в якості
свідка ОСОБА_23. підтвердила, що 04 серпня 2006 року близько 04 год. ранку вона
знаходилась на привокзальній площі в м. Івано-Франківську. Там вона побачила
свого знайомого підсудного ОСОБА_1, який їй повідомив, що в нього є швейна
машинка і її потрібно продати. Дану машинку він тримав в руках, вона була
замотана в спортивну куртку. Вона йому відповіла, що не знає кому можна її
продати, на що підсудний відповів, щоб вона його чекала на Привокзальній площі
і пішов геть. Через деякий час підсудний під'їхав до Привокзальної площі на
автомобілі таксі і запросив її сісти в машину. Вони поїхали до квіткового
ринку, що на вул. Вовчинецькій, де водій таксі роздивився швейну машинку і дав
підсудному за неї 100 гривень. Після цього свідок з підсудним пішли в кафе
«Зоряне небо», де повечеряли і випили трохи горілки. Потім після кафе вона
пішла додому, а підсудний пішов в сторону вокзалу.

Будучи допитаним в ході досудового слідства в якості
потерпілого ОСОБА_2, ствердив,
що 31 липня 2006 року вранці він приїхав в м. Івано-Франківськ по своїх
особистих справах. Вирішивши свої справи він з своїм другом ОСОБА_24 близько 18
год. прибули
на вокзал. Так як вони на поїзд не встигли, то пішли в скверик на вул.
Привокзальна площі, щоб попити пива. Вони сиділи на бетоні біля скверика і біля
них знаходилась компанія приблизно з 5-ти чоловік. Так як ОСОБА_25., було
потрібно зателефонувати братові, а користуватись телефоном він добре не вміє,
то попросив одного хлопця з тієї компанії знайти номер брата в записній книжці
його мобільного телефону і він дав йому свій мобільний телефон. Хлопець
знайшовши номер віддав йому телефон, поговоривши по телефону ОСОБА_2, попросив даного
хлопця подивитись скільки грошей залишилось в нього на рахунку і знову дав йому
телефон. В цей час він

повернувся до
свого знайомого і почав з ним розмовляти. Через деякий час він побачив, що
хлопця якому він дав свій мобільний телефон уже не має. Він звернувся до тієї
компанії чи вони не бачили де той хлопець якому він давав свій мобільний
телефон, на що вони йому відповіли, що вони нічого не бачили. На запитання чи
бачив він як хлопець якому він дав свій мобільний телефон втікав із телефоном,
ОСОБА_25 відповів, що не бачив, коли він повернувся до нього його вже не було.
ОСОБА_25 повідомив, що зможе впізнати даного хлопця, за рисами обличчя, чорним
волоссям та короткою стрижкою. Потерпілий повідомив, що його мобільний телефон
був ОСОБА_10 и «Самсунг» С-230, він його придбав в липні 2006 року за 680
гривень, в телефоні був стартовий пакет «Київстар», вартість якого 50 гривень,
на рахунку якого було 6 гривень. Номер мобільного він не пам'ятає. Документи на
свій мобільний телефон він не зберіг, бо не вважав це за потрібне.

Будучи допитаний в ході досудового слідства в якості
свідка ОСОБА_26 підтвердив, що 31 липня 2006 року у вечірній період часу
близько 18 год. він
знаходився на вул.. Привокзальна площа в м. Івано-Франківську де відпочивав зі
своїми знайомими. Крім цього на вказаній вулиці біля входу у скверик він бачив
свого знайомого - підсудного ОСОБА_1 який проживає в м. Калуші, і з ним були
знайомі йому дівчата ОСОБА_14 та ОСОБА_15, та чоловік на прізвисько
«ІНФОРМАЦІЯ_2». Він до них не підходив, оскільки в той час знаходився з іншою
компанією. На наступний день 01 серпня 2006 року, коли свідок знову знаходився
на вул. Привокзальна площа, до нього підійшов підсудний і запропонував придбати
у нього мобільний телефон ОСОБА_10и «Самсунг» С-230 за 200 гривень, однак
ОСОБА_26., йому відмовив оскільки у нього не було грошей. З розмови ОСОБА_1 він
зрозумів, що телефон новий але без зарядного пристрою. Звідки у, нього той
телефон підсудний не сказав. На наступний день від знайомих йому осіб на вул.
Привокзальна площа, свідок дізнався, що даний телефон підсудний викрав у
незнайомого чоловіка.

Будучи допитаною в ході досудового слідства в якості
свідка ОСОБА_27. підтвердила, що 31 липня 2006 року, на протязі дня вона
знаходилася на вул. Привокзальна площа в м. Івано-Франківську, де разом із
своїми знайомими ОСОБА_1, ОСОБА_15, та ОСОБА_16 розпивали спиртні напої.
Приблизно о 18 год. вона
сиділа зі своїми знайомими на лавочці біля скверику та помітила двох незнайомих
чоловіків які сиділи біля них. Вказані чоловіки підійшли до них і один з них
сказав, що не може розібратись в телефоні і дав його підсудному, для того, щоб
той йому допоміг, на що підсудний погодився, взяв мобільний телефон та почав в
ньому щось дивитися. В цей час вона відійшла в сторону і направилась до своїх
знайомих які знаходились неподалік. Приблизно через 5 хв., вона повернулась і
побачила, що ОСОБА_1 уже не було, а чоловік який давав йому свій телефон, кричав,
щоб йому повернули телефон. Свідок йому відповіла, щоб він не давав свого
телефону кому попало і відійшла від них в сторону, що було дальше їй не відомо.

Будучи допитаним в ході досудового слідства в якості
свідка ОСОБА_28. підтвердив,
що 31 липня 2006 року вранці він приїхав в м. Івано-Франківськ по своїм
особистим справам. Близько 18 годин він зі своїм другом ОСОБА_25. прибув на
вокзал. Вони вирішили піти в скверик на вул. Привокзальна площа щоб попити
пива. Вони сіли на бетоні біля скверика і біля них знаходилась компанія
приблизно з 5-ти чоловік. У ОСОБА_25 був мобільний телефон «Самсунг» С-230, і
так як він не вмів добре користуватись телефоном , то попросив одного хлопця з
тієї компанії знайти номер брата в записній книжці його мобільного телефону і
він дав йому свій мобільний телефон. Хлопець знайшовши номер віддав ОСОБА_25., телефон,
поговоривши по телефону, ОСОБА_15 попросив даного хлопця щоб той подивився
скільки грошей залишилось в нього на рахунку і знову дав йому мобільний
телефон. В цей час ОСОБА_15 повернувся до ОСОБА_29., і вони почали з ним
розмовляти. Через деякий час він з ОСОБА_15 повернувся і побачив, що хлопця
якому він давав свій мобільний телефон уже не має. ОСОБА_15 звернувся до тієї
компанії чи вони не бачили де той хлопець якому він давав свій мобільний
телефон, на що вони йому відповіли, що вони нічого не бачили. На запитання чи
бачив він як хлопець якому ОСОБА_15 давав свій мобільний телефон, втікав із
ним, ОСОБА_29., відповів,
що не бачив. На запитання чи може він впізнати того хлопця якому ОСОБА_15 давав
свій мобільний телефон він відповів, що зможе.

Будучи допитаним
в ході досудового слідства в якості свідка ОСОБА_30., підтвердив, що 31 липня
2006 року на протязі дня він знаходився на вул. Привокзальній в м.
Івано-Франківську де, разом із своїми друзями, вони розпивали спиртні напої.
Приблизно о 18 год. він сидів зі своїми знайомими на ім'я ОСОБА_15, ОСОБА_14 та
ОСОБА_1 біля скверику та помітив двох незнайомих чоловіків які сиділи біля них.
Вказані чоловіки підійшли до них і один з них дав свій мобільний телефон
підсудному для того, щоб той поміг йому розібратись в телефоні, на що підсудний
погодився, взяв мобільний телефон та почав в ньому щось дивитися. Через
короткий проміжок часу свідок побачив, що чоловік який дав підсудному телефон
відволікся, а підсудний в той момент розвернувся, відійшов декілька метрів в
сторону та почав тікати в напрямку вул. Донцова.
Свідок, побачивши це, вирішив наздогнати підсудного, оскільки зрозумів, що
телефон той уже не поверне і побіг за ним, однак наздогнати його уже не зміг.

Крім вищенаведених показів підсудного, потерпілих, свідків, вина підсудного
у вчиненні злочинів підтверджується також такими доказами, зібраними по
кримінальній справі:

Протокол-заявою
ОСОБА_3 про вчинення щодо нього вказаного злочину ( а.с.

4).

Протокол-заявою ОСОБА_4 про факт вчинення злочину щодо її майна з вул.
Кондукторської, 7 (а.с. 31).

Протоколом явки з каяттям від 11 серпня 2006 року у якій підсудний заявив,
що 10 серпня 2006 року приблизно о 13 год. викрав однієї з торгових палаток
жіночу сумочку білого кольору в якій знаходились : гроші в сумі біля 2400
гривень, мобільний телефон „Нокіа", чорний корпус, окуляри та різні
папери, мобільний телефон він продав незнайомому чоловікові за 150 гривень,
сумочку викинув (а.с. 39 ).

Письмовим поясненням підсудного від 07 серпня 2006 року у якому він визнав
факт вчинення крадіжки швейної машинки ( а.с. 39-42 ).

Протоколами огляду місця події, Привокзальної площі (
а.с. 5-6), будинку № 7 по вул. Кондукторській ( а.с. 32-33 ), торгової палатки
на речовому ринку фірми „Траян" по вул. Дністровській ( а.с. 68-69 ),
будинку № 32 по вул. Стефаника ( а.с. 91-92 ), де було вчинено зазначені вище
злочини і в яких відображено обстановку в цих місцях після вчинення злочинів .

Письмовим поясненням підсудного від 01 серпня 2006 року в
яому він визнав факт вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_3 ( а.с. 11).

Висновком
спеціаліста про вартість викраденого мобільного телефону ( а.с. 14-15 ).

Протоколом пред'явлення особи впізнання від 08 серпня 2006 року, з якого
вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 впізнав підсудного ОСОБА_1., як особу, яка
викрала у нього мобільний телефон (а.с. 20).

Протоколом пред'явлення особи впізнання від 08 серпня 2006 року, з якого
вбачається, що свідок ОСОБА_29.
впізнав підсудного ОСОБА_1., як особу, яка викрала у ОСОБА_3 мобільний телефон
(а.с. 22)

Протоколом явки з каяттям ОСОБА_1. від 07 серпня 2006 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_1. зізнався у скоєнні крадіжки швейної машинки. ( а.с.72
).

Протоколом добровільної видачі від 06 серпня 2006 року який підтверджує, що
ОСОБА_22. видав куплену у підсудного швейну машинку ( а.с. 55 ).

Протоколом
огляду цієї ж машинки від 08 серпня 2006 року ( а.с. 56 ).

Протокол-заявою ОСОБА_5 про факт вчинення щодо неї вказаного вище злочину
(а.с. 67).

Письмовим поясненням підсудного від 11 серпня 2006 року в
якому він визнав факт крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 зазначивши що 10 серпня
2006 року приблизно о 13 од. він гуляв по вул. Дністровській на ринку, зайшовши
на одне із торгових місць побачив жіночу сумочку білого кольору яка знаходилася
в товарній сумці великій і пустій. Побачивши що продавець не дивиться у його
сторону взяв ту сумочку і пішов геть,

зайшовши
далі подивився її вміст і побачив що там було біля 2400 гривень, мобільний телефон
„Нокіа", вказав що саме зробив впослідуючому з викраденим майном (а.с.
73-74).

Протокол-заявою
від 12 серпня 2006 року від ОСОБА_9. ( а.с. 90 ).

Власноручно написаним письмовим поясненням підсудного від 11 серпня 2006
року в якому він вказав, що був затриманий в будинку по вул. Стефаник, 32 під
час кражі, що було обкрадено осіб що працювали на будові і що було вкрадено (
а.с. 99 ).

Протоколом явки з каяттям підсудного ОСОБА_1. від 29 серпня 2006 року, з
якого вбачається, що він власноручно написав зізнання у скоєнні крадіжки речей
з новобудови по вул. В.Стефаника, 32 за попередньою змовою з особами на ім'я
ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ( а.с.122

)

Письмовим поясненням підсудного від 29 серпня 2006 року же він вказав про
те ж, але більш конкретно ( а.с. 123 ).

Протоколами відтворення обстановки та обставин подій, з яких вбачається, що
підсудний ОСОБА_1. в процесі проведення даних слідчих дій підсудний на місці
вчинення злочинів розповів та показав як саме вчиняв зазначені вище злочини, з
фототаблицями до них, зокрема від 08 серпня 2006 року по факту викрадення
швейної машинки ( а.с. 144-146 ), від 12 серпня 2006 року по факту викрадення
майна ОСОБА_5( а.с. 150-152 ), від 29 серпня 2006 року по факту вчинення
крадіжки з будинку по АДРЕСА_4(а.с. 175 ).

Текстом постанови Івано-Франківського міського суду від 28 серпня 2006 року
коли вирішувалось питання про обрання щодо підсудного запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою і коли підсудний в судовому засіданні теж повністю
визнав свою вину у вчиненні всіх вказаних вище злочинів (а.с. 165-166).

Досліджені в ході судового слідства докази дають підстави прийти до
висновку про те, що дії підсудного слід кваліфікувати за ст.ст. 185 ч. 2, 185
ч. З КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку),
вчинене повторно та таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою
осіб, поєднане з проникненням у житло.

Суд приходить до висновку, що підсудний в судовому засіданні змінив свої
покази котрі давав в ході досудового слідства з метою уникнути справедливої
відповідальності за скоєне і тому бере за основу покази дані ним в ході
досудового слідства котрі у сукупності з іншими дослідженими судом доказами
дають підстави прийти до висновку про те, що саме підсудний вчинив зазначені
вище злочини.

Призначаючи підсудним покарання суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого,
так і особи винних.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудного суд враховує його
молодий вік, те що він в ході досудового слідства повністю визнав свою вину та
розкаявся у вчиненому, те що заподіяна злочинами матеріальна шкода частково
відшкодована.

Обставин які обтяжують вину підсудного органом досудового слідства не
встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що покарання підсудному слід обрати в межах
санкцій ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. З КК України у вигляді позбавлення волі.
Підстав для призначення покарання не пов'язаного з позбавленням волі суд не
вбачає.

Належно
оформлених цивільних позовів по справі не заявлено.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. З КК
України та призначити покарання :

за ст. 185 ч. 2 КК України - один рік позбавлення волі за
ст. 185 ч. З КК України - три роки позбавлення волі

На підставі ст.
70 КК України
остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим - три роки позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої
установи.

Строк відбування
призначеного покарання рахувати з 26 серпня 2006 року.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну
силу залишити попередньо обраний - тримання під вартою.

На вирок протягом 15 діб з часу його проголошення, а
засудженим у той же строк з часу отримання ним копії вироку, може бути подана
апеляція до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.