ВИРОК 1-211/07

ІМЕНЕМ УКРАНИ

23 березня 2007 року
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді
Большакової О.О., при секретарі Мушак Є.С.,
з участю прокурора Думнич Д.В.
адвоката ОСОБА_3..

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачеві кримінальну

справу за
обвинуваченням

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженки та мешканки міста АДРЕСА_1, незаміжньої, без освіти, тимчасово непрацюючої, маючої на
утриманні двох неповнолітніх дітей 1999
та 2001 років
народження, не судимої

у вчиненні
злочинів , передбачених
ст.. ст. 166, 304 КК
України

встановив:

ОСОБА_1. ,будучи матір»ю неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
протягом періоду з квітня 2006
року по лютий -місяць

2007 року , умисно,
усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність,

злісно не виконувала свої обов»язки по догляду за дитиною
ОСОБА_2., встановлені

ст.ст. 150, 180 СК України, зокрема не забезпечувала сина
належним харчуванням, не

забезпечувала його фізичний , духовний та моральний
розвиток, навчання, втягнула

його у зайняття жебракуванням, що призвело до перебування
дитини у неохайному

вигляді,
відсталості у фізичному
та розумовому розвитку
, ведення дитиною

асоціального
способу життя, що є тяжкими наслідками .

ОСОБА_1. з квітня 2006
року по лютий 2007 року
умисно систематично примушувала свого малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
випрошувати гроші у сторонніх людей на центральних вулицях та громадських
місцях в місті Мукачеві, втягнувши його таким чином у заняття жебрацтвом. Отримані таким чином гроші
ОСОБА_1. використовувала для власних потреб .

Підсудна ОСОБА_1. у судовому засіданні свою вину у
вчиненні злочинів визнала повністю та пояснила , що з квітня 2006
року по лютий місяць 2007
року систематично, майже щодня ,
примушувала власного сина ОСОБА_2. у
різні часи дня йти до центральних вулиць міста та громадських місць та
випрошувати гроші у перехожих .
Отримані таким чином гроші в сумах приблизно до п»яти гривень вона забирала
та використовувала для придбання одежі, продуктів харчування . Такі дії вона
вчиняла через незадовільне матеріальне становище, оскільки двоє малолітніх
дітей перебувають тільки на її утриманні ,а їх батько родині не допомагає . За сином ОСОБА_2. , 1999 року народження,
вона також належним чином не доглядала, не забезпечувала йому нормальні умови
для проживання, навчання ,
дитина через жебракування пропускала навчання у школі , вдома не
навчалась . Однак
після порушення кримінальної справи вона щиро розкаялася у вчиненому, більше не
примушує сина займатися жебрацтвом ,
забезпечила щоденне відвідування ним школи, намагається влаштуватися на
роботу, щоб забезпечити дітей.

За погодженням з учасниками судового розгляду , які не
оспорювали фактичних обставин справи, на підставі ст..ст. 299, 301-1 КПК України суд
обмежив дослідження доказів допитом підсудної.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені в судовому
засіданні докази, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_1. у вчиненні злісного
невиконання встановлених законом

2

обов»язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі
наслідки та у втягненні неповнолітнього
у заняття незаконною
діяльністю доведена і її дії
правильно кваліфіковані за ст..
166 та ст. 304 КК
України .

При обранні виду і розміру покарання ОСОБА_1. суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею злочинів, дані про її особу та
обставини справи, що пом»якшують покарання .

ОСОБА_1. за місцем проживання характеризується посередньо, не судима, має
на утриманні двох малолітніх дітей .

Пом»якшуючими покарання підсудній ОСОБА_1. обставинами
суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину , а також вчинення
злочину внаслідок збігу тяжких особистих ,
сімейних обставин.

Обставин , що обтяжують
покарання підсудній ОСОБА_1., у справі
не має.

Враховуючи наявність двох обставин, що пом»якшують
покарання підсудної та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням особи винної ,
яка має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає необхідним при
призначенні ОСОБА_1. покарання за ст..
166 КК України застосувати ст..
69 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі у розмірі,
нижчому від найнижчої межі,
встановленої санкцією статті.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання за ст..
304 КК України , суд
враховує також, що в неї на утриманні є неповнолітні діти, а так покарання у
виді обмеження волі до неї не застосовується. Так, суд вважає необхідним
призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 1 місяць .

Враховуючи
тяжкість вчинених ОСОБА_1. злочинів, особу винної, яка має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, одна з яких не досягла семирічного віку , наявність
обставин, що пом»якшують її покарання, суд дійшов висновку про можливість
виправлення та перевиховання підсудної ОСОБА_1. без відбування покарання, а так
на підставі ст.. 79 КК
України її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням , призначивши
необхідний іспитовий строк, в межах одного року. Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України , суд

Засудив :

ОСОБА_1визнати
винною у вчиненні:

- злочину, передбаченого ст. 166 КК України, та із застосуванням ст.. 69 КК

України призначити їй покарання у вигляді 1 (одного ) року позбавлення
волі.

- злочину, передбаченого ст..304 КК України ,
та призначити їй покарання у виді

позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць

На підставі ст.. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш
суворим , остаточно
до відбуття призначити ОСОБА_1. покарання у виді 1 (одного року) та 1
(одного )місяця позбавлення волі.

На підставі ст.79 КК України звільнити ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 ( один ) рік .

На підставі ч . 1 ст. 76 КК України
покласти на засуджену обов»язок повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання чи роботи .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4. до вступу вироку в законну силу залишити
попередній - підписку
про невиїзд .

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Закарпатської області
протягом 15 діб з
моменту його проголошення .