У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Cудової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Філатова В.М.,

cуддів

Гриціва М.І. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

захисників
засудженого
та потерпілих

ОСОБА_12, ОСОБА_14 і ОСОБА_20, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ОСОБА_4 і ОСОБА_6,

розглянула
в судовому засіданні в місті Києві 29 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційними поданнями прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді
першої інстанції, касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_6, засуджених
ОСОБА_1, захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_14
на вирок апеляційного суду м. Києва від 28 листопада 2006 року і ухвалу суду
від 18 січня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Риги Латвійської республіки, громадянина України, раніше судимого
вироком апеляційного суду м. Києва від 9
грудня 2005 року за ч. 4 ст. 296 КК України на три роки позбавлення волі,

засуджено:

- за пунктами 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК
України на тринадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів ОСОБА_1визначено остаточне покарання - тринадцять років позбавлення
волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Тальне Черкаської
області, громадянина України, раніше судимого вироком апеляційного суду м.
Києва від 9 грудня 2005 року за ч. 2 ст. 296 КК України на два роки позбавлення
волі,

засуджено:

- за пунктами 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК
України на дванадцять років і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів

ОСОБА_2
визначено остаточне покарання - дванадцять років і шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця

м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено ч. 2 ст. 296 КК України на два роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 5639 грн. 05
коп. і моральної шкоди - 100 000 грн., а також постановлено стягнути з
засуджених судові витрати у дольовому порядку по 130 грн. 77 коп. з кожного.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3

визнані винними у тому, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 24 годині на перехресті вулиць
Межигірської і Оленівської, біля входу до метрополітену на станцію “Тараса Шевченка” у м. Києві,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, грубо порушили громадський порядок
з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю.

Діючи групою осіб, ОСОБА_2 завдав
удару кулаком в обличчя ОСОБА_5 і, коли потерпілий упав, ОСОБА_2 із

ОСОБА_1 завдали йому кількох ударів ногами по тілу. Коли

ОСОБА_5 підвівся і побіг у напрямку до станції метро “Тараса Шевченка”,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, діючи умисно, узгоджено між собою, тобто, за попередньою
змовою групою осіб, з хуліганських мотивів, демонструючи грубу фізичну силу
щодо потерпілого і свідомо допускаючи настання таких негативних наслідків своїх
дій як заподіяння смерті потерпілому, догнали його на іншому боці дороги, збили
з ніг, повалили на землю обличчям униз, головою в бік станції метро, а ногами
до кіосків і, розташувавшись по обидва боки, продовжили наносити численні удари
ногами в життєво важливий орган людини - голову. Внаслідок заподіяння ОСОБА_5 закритої черепно-мозкової травми з
переломами кісток обличчя, крововиливами під оболонки, в шлуночок і в речовину
головного мозку, останній помер.

Через невеликий проміжок часу після вказаних подій до вже лежачого
потерпілого ОСОБА_5 підбіг підсудний ОСОБА_3, який з хуліганських спонукань,
діючи групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги
до суспільства, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у
суспільстві, також наніс потерпілому декілька ударів, але в нижню частину
тулуба потерпілого в область спини та
ніг зліва і заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, які не перебувають у
причинному зв'язку з настанням смерті ОСОБА_5

Ухвалою цього ж суду від 18 січня
2007 року цей вирок виконано щодо засудженого ОСОБА_3, якому уточнено строк
відбування покарання, і останнього
звільнено з - під варти.

У касаційних поданнях прокурора порушується питання про
скасування вироку щодо всіх засуджених і направлення справи на новий судовий
розгляд у зв'язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи, істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, неправильним
застосуванням кримінального закону і невідповідністю призначеного судом ОСОБА_3
покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості. У доводах
зазначає, що суд зробив помилковий висновок щодо спрямованості умислу ОСОБА_1
та ОСОБА_2 зазначивши, що вони свідомо допускали настання смерті потерпілого
ОСОБА_5 і вважає, що вони діяли спільно, узгоджено і, за попередньою змовою
групою осіб, наносили ОСОБА_5 удари по різним частинам тіла, в тому числі в
голову. На думку прокурора,

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 по відношенню до потерпілого діяли
умисно і бажали його смерті, а не свідомо допускали її настання. Згідно з його
доводами, ОСОБА_3 приймав безпосередню участь
у вбивстві ОСОБА_5 і одночасно з
іншими підсудними завдавав удари
потерпілому по тулубу, чим
допоміг подолати його опір, сприяв та полегшував досягнення бажаного для групи
результату - смерті

ОСОБА_5 Прокурор вказує, що ОСОБА_3 був організатором
цього злочину і, неправильно кваліфікувавши його дії, суд призначив йому
покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м'якості. Він
вважає, що судом безпідставно не стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати за
проведення дактилоскопічної експертизи.

Прокурор ставить питання і про скасування ухвали суду,
якою суд уточнив строк відбування покарання ОСОБА_3 і звільнив його з-під
варти. У доводах подання він зазначає, що суд допустив істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону, оскільки звернув до виконання вирок, який не
набрав законної сили.

У касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_6 просять скасувати вирок у зв'язку із
неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки суд необґрунтовано
прийшов до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 лише за ч. 2 ст. 296 КК
України. У доводах вони зазначають, що ОСОБА_3 був організатором умисного
вбивства потерпілого ОСОБА_5 і приймав безпосередню участь у його вчиненні та одночасно з іншими
підсудними завдавав удари потерпілому у різні частини тіла, не давав йому
піднятися та захищатися, що підтвердив свідок ОСОБА_7, показання якого суд
відкинув, не допитавши його під час судового розгляду справи. Потерпілі
вважають, що висновок суду щодо ОСОБА_3 безпідставно ґрунтується на неправдивих
показаннях свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які не з'явились у судове
засідання, і показання яких підлягали перевірці, оскільки вони навчались з
ОСОБА_3, а також притягались до кримінальної відповідальності у цій справі.
Потерпілі зазначають, що суд належно не перевірив показання свідка ОСОБА_11,
які на їх думку, є сфальсифікованими. В інших доводах вказують, що дії ОСОБА_3
як і інших засуджених слід кваліфікувати за пунктами 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК
України. Крім того, просять призначити засудженим найсуворіше із покарань.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі порушує
питання про скасування вироку і закриття провадження в справі у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину. У доводах зазначає, що умисного
вбивства ОСОБА_5 не вчиняв і ударів в голову йому не завдавав, а ОСОБА_3,
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обмовили його у вчиненні цього злочину. ОСОБА_1 вказує, що
органи досудового слідства і суд не перевірили його показань про вчинення цього
злочину ОСОБА_10. Він зазначає, що
ОСОБА_5 і інші потерпілі самі спровокували бійку, оскільки перебували у стані
алкогольного сп'яніння.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_12 порушується
питання про зміну вироку щодо ОСОБА_2 і перекваліфікацію його дій з ч. 2

ст. 115 на ст. 121 КК України із пом'якшенням покарання.
Згідно з його доводами, ОСОБА_2 не мав умислу на вчинення умисного вбивства
ОСОБА_5, а зібраними у справі доказами встановлено лише умисне заподіяння ним
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Вказує, що суд не досліджував докази,
які мають значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Захисник вважає, що судом не перевірено показань підсудного ОСОБА_2 про те, що
удари в ділянку голови ОСОБА_5 завдавали ОСОБА_3 і невстановлена слідством
особа. Судом не враховано, що такі показання під час досудового слідства
підтверджував підсудний ОСОБА_3 Захисник зазначає, що вирок обґрунтовано
неправдивими показаннями засудженого ОСОБА_3 і суперечливими показаннями
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_8 і ОСОБА_10

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_14 ставиться
питання про скасування вироку в частині
засудження ОСОБА_1 за пунктами

7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і закриття справи за
відсутністю в його діянні складу злочину. Захисник просить скасувати вирок у
частині відшкодування з ОСОБА_1 матеріальних збитків і моральної шкоди.
Посилається на те, що досудове і судове слідство у справі було однобічним та
неповним і судом допущено невідповідність висновків фактичним обставинам
справи. Вважає, що висновок суду про винність ОСОБА_1 ґрунтується на
неправдивих і суперечливих показаннях зацікавлених

осіб - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_10 і ОСОБА_13,
які самі були учасниками цієї бійки. Стверджує, що суд безпідставно не взяв до
уваги показання очевидців бійки - свідків ОСОБА_16, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_7
і потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19. На його думку, ні досудовим слідством, ні
судом не встановлено хуліганського мотиву вчинення злочину і попередньої змови
підсудних на вбивство ОСОБА_5 Судом не
враховано, що між підсудними і потерпілими попередньо відбувся конфлікт, який
свідчив про наявність особистих неприязних відносин. Захисник вказує, що
висновки суду щодо ОСОБА_1 ґрунтуються на доказах, одержаних незаконним шляхом,
на припущеннях і суперечливих доказах, що свідчить про незаконність цього
вироку.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення засудженого ОСОБА_2, захисників і потерпілих, які підтримали свої
касаційні скарги, пояснення засудженого ОСОБА_3 і його захисника про
безпідставність касаційних подань, прокурора Ковтун Н.Я., яка підтримала
касаційні подання, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши
доводи касаційних скарг та подань, колегія суддів вважає, що касаційні подання
прокурора підлягають задоволенню, а касаційні скарги засуджених, захисників та
потерпілих слід задовольнити частково і судові рішення скасувати з наступних
підстав.

Так, згідно з вимогами статей 368 і 323 КПК України
судове слідство визнається однобічним і неповним, коли не були допитані певні
особи, для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, і коли не були досліджені обставини,
зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на новий судовий розгляд. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах,
які були розглянуті в судовому засіданні.

Апеляційний суд при постановленні вироку цих вимог закону
не врахував.

Із матеріалів справи видно, і це встановив суд, що
зазначена у вироку подія ІНФОРМАЦІЯ_4 відбувалась фактично на очах очевидців,
зокрема ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_16 та інших. Одні
з них бачили як за потерпілим ОСОБА_5 побігли ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3,

інші - як ці підсудні завдавали ударів потерпілому, дехто
з очевидців стверджував, що потерпілого вдарили металевим предметом по
голові.

Отже, суд мав можливість безпосередньо перевіряти
конкретні обставини справи, а не
зосереджуватись на оголошенні показань цих осіб.

Обмежившись поверховим допитом очевидця цієї події

ОСОБА_11 і взагалі не допитуючи ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_16, суд не з'ясував безпосередньо фактичні дані і не
забезпечив всебічності, повноти та об'єктивності розгляду всіх обставин справи
в їх сукупності.

Викладене свідчить про те, що суд залишив без належної
перевірки та відповідної оцінки докази для підтвердження чи спростування
обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, і
допустив неповноту, яку слід усунути під час нового судового розгляду справи.

Крім цього, зважаючи на те, що встановлення суб'єктивної
сторони злочину, а саме спрямованості умислу винної особи, є складовою частиною
фактичних обставин справи, суд був зобов'язаний, але не дослідив наявні у
справі докази, якими орган досудового слідства обґрунтував винність ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_5

При цьому суд не врахував, що про необхідність належного
з'ясування направленості умислу підсудних було зазначено і в ухвалі суду, який
повернув справу на новий судовий розгляд.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд у достатній
мірі не з'ясувавши направленості умислу ОСОБА_3, передчасно зробив висновок, що
ОСОБА_3 завдавши ОСОБА_5 декількох ударів у нижню частину тулуба та поперек,
заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, не мав умислу умисно вбити
потерпілого.

На думку колегії суддів, висновок суду є непереконливим,
оскільки співвиконавцями умисного вбивства можуть визнаватися і ті особи, котрі
хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого,
але, будучи об'єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом,
спрямованим на позбавлення потерпілого життя, здійснили частину того обсягу
дій, який група вважала за необхідне виконати для реалізації цього умислу.

Таким чином, доводи касаційного подання прокурора та
касаційних скарг потерпілих у цій частині є обґрунтованими, а вирок -
незаконним.

З огляду на те, що при розгляді цієї кримінальної справи
судом істотно порушені вимоги кримінально-процесуального закону, які
перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законні,
обґрунтовані і справедливі судові рішення, постановлений в ній вирок і, відповідно,
ухвала суду про його виконання щодо ОСОБА_3 підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий судовий розгляд, під час якого суду слід обрати ОСОБА_3
запобіжний захід.

Що ж стосується доводів касаційного подання прокурора і
скарг потерпілих про невідповідність призначеного судом покарання ступеню
тяжкості злочину та особам засуджених, такі підлягають задоволенню лише щодо
ОСОБА_3, якому призначено покарання, яке є явно несправедливим внаслідок
м'якості.

Обґрунтовуючи свій
висновок про це, колегія суддів виходить з того, що відповідно до вимог ст. 65
КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи
ОСОБА_3 покарання, суд безпідставно послався на те, що він позитивно
характеризується.

З такими
висновками суду погодитись не можна, оскільки суд взяв до уваги характеристику
ОСОБА_3 як випускника 2001 року Гайсинської середньої школи Вінницької області
та безпідставно не врахував негативну характеристику ОСОБА_3 з Київської
академії водного транспорту від 17 червня 2004 року про те, що він був
відрахований з академії за порушення навчальної дисципліни і правил
внутрішнього розпорядку і під час проживання в гуртожитку мав неодноразові
зауваження адміністрації щодо порушення правил внутрішнього розпорядку ( т. 9, а. с. 178, т. 4 а. с. 138).

Суд не взяв до уваги і дані досудового слідства про те,
що саме ОСОБА_3 був ініціатором вчинення суспільно-небезпечних дій

ІНФОРМАЦІЯ_4 біля станції метро “Тараса Шевченка” і такі
дії спричинили тяжкі наслідки.

За таких обставин, постановлене щодо ОСОБА_3 судове
рішення підлягає скасуванню і у зв'язку із м'якістю призначеного йому
покарання, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого
необхідно з урахуванням викладених у касаційних скаргах доводів всебічно, повно
і об'єктивно дослідити докази, дати їм належну оцінку. Якщо при новому розгляді
справи суд дійде висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину за
аналогічних обставин, визначене йому покарання слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи, задоволити. Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4,
ОСОБА_6, касаційні скарги засудженого

ОСОБА_1
та захисників ОСОБА_12 і

ОСОБА_14
задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2006 року щодо засудження
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за пунктами 7, 12 ч. 2
ст. 115 КК України, а ОСОБА_3 за ч. 2
ст. 296 КК України, крім того щодо ОСОБА_3 і у зв'язку з м'якістю призначеного
покарання - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у цей же суд
в іншому складі суддів.

У цій же справі ухвалу апеляційного
суду м. Києва від

18
січня 2007 року про виконання вироку щодо ОСОБА_3 скасувати.

Рекомендувати апеляційному суду
вирішити питання щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Судді:

Філатов В.М. Гриців
М.І. Нікітін Ю.І.