справа № 691/180/15-к
провадження № 1-кп/691/42/15
УХВАЛА

30 липня 2015 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд кримінального провадження №0000474 стосовно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

встановив :

Під час судового розгляду, 30 липня 2015 року, прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , остільки відповідно до ухвали Городищенського районного суду Черкаської області у відношенні останнього 03 червня 2015 року було продовжено міру запобіжного у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2015 року, а судовий розгляд по кримінальному провадженню триває і не закінчився.

Суд, заслухавши думку прокурора, який підтримав заявлене клопотання, обвинуваченого та захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки не вбачають підстав для продовження терміну перебування під вартою через відсутність та недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, розглянувши письмове клопотання обвинуваченого від 30 липня 2015 року про зміну обраного запобіжного заходу на інший у виді домашнього арешту, приходить до наступного висновку в силу наступного.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку, суд, зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою на домашній арешт, суд приходить до висновку, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 продовжують існувати, а клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки при обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статтей 177, 178 КПК України, статтей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання особи під вартою, але з часом існування лише цієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження строку тримання особи під вартою, що враховано. Доцільність продовження строків тримання особи під вартою, як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

Так, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 03 червня 2015 року, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Черкаському СІЗО УДПтСУ в Черкаській області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 серпня 2015 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнає, проведено допит лише частини свідків, залишилась не допитаною залегендована особа, то ризик, на який посилається прокурор, у виді можливості незаконно впливати на свідків та залегендовану особу в обвинуваченого дійсно залишається. Суд враховує, що наведені обвинуваченим підстави для зміни обраного запобіжного заходу на інший більш мякий захід, у звязку з наявністю у нього постійного місця проживання, позитивної характеристики та стримуючий фактор наявність родини, є спростованими, під час розгляду кримінального провадження, самим же обвинуваченим, а саме, що винаймає житло, перебуває у громадянському шлюбі від якого має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійного місця роботи не має та працює по найму. Викладене вказує і на наявність ризику можливості переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

На даний час, слід вважати, що саме прокурором доведено наявність достатніх підстав про існування обґрунтованих ризиків щодо ухилення обвинуваченого від суду.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження триває в стадії дослідження доказів, суд, приходить до висновку, що слід задоволити клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 терміном саме на 60 діб, а у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177, 201, 206, 207, 331, 350 КПК України, суд, -

ухвалив :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 28 вересня 2015 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо зміни обраного запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою суду.

Повідомити про прийняте рішення суду, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, родичів обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця увязнення, для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1