Справа № 11-589/2008 Головуючий у
1 інстанції: Подалюка О.Ф.
Категорія : ст.286 ч.1 КК України Доповідач : Шахова
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 року
колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Щербакова
О.С.

суддів: Шахової О.Г., Широян Т.А.

з
участю прокурора - Гапєєвої
Н.П.

засудженого - ОСОБА_1.

захисника - адвоката ОСОБА_2.

представників
потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4., адвоката
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією потерпілого
ОСОБА_3 на вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06 серпня 2008
року.

Цим вироком :
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українець, громадянин України, уродженець с.
Сидорівка Борзнянського району Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1, не
одружений, з середньою освітою, непрацюючий, раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до 2 років обмеження
волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК
України ОСОБА_1. звільнено від призначеного основного покарання з випробуванням
з іспитовим строком на 2 роки.

Стягнуто
з ОСОБА_1. на користь держави в особі фінансового відділу Чернігівської міської
ради 2 753,70 грн. витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3, на користь держави
885,86 грн. витрат за проведення судових експертиз, на користь ОСОБА_6. 10 398
грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_3 12
399 грн. матеріальної шкоди та 8 000 гр. моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за
те, що 25.08.2007 року, о 22 годині, він, керуючи транспортним засобом НОМЕР_1
в стані алкогольного сп'яніння, в м. Чернігові по вул. Щорса зі сторони
проспекту Перемоги в сторону вулиці Ушинського, перед зміною напрямку руху,
виконанням маневру обгону, не переконався, що це буде безпечним та не створить
перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху,
перед цим не впевнившись, що вона вільна від транспортних засобів на достатній
для обгону відстані, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_6., який
рухався у зустрічному
напрямку та після
скоєння
дорожньо-транспортної пригоди не залишився на місці пригоди.

В
результаті зіткнення пасажиру НОМЕР_2 ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині зі
зміщенням, відкритого перелому верхньої третини правої ліктьової кістки зі
зміщенням, перелому нижньої щелепи справа між 43 та 42 зубами та альвеолярного
паростку щелепи між 45 та 44, 33 і 32 зубами, перелому альвеолярного паростку
верхньої щелепи зліва, травматичного періодонтиту 22 зуба, забито-рваних ран
підборіддя справа та правої щоки, перелому правої вилицевої кістки, закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м'яких тканин обличчя,
саден колінних суглобів та кистей, які могли утворитися 25.08.2007 року, що
згідно акту судово-медичного дослідження відносяться до категорії середнього
ступеня тяжкості.

В даній дорожній обстановці водій
ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.9 „а”, 2.10 „а”, 10.1, 14,2 „в”
Правил дорожнього руху України.

Порушення
вимог п.п. 2.9 „а”, 10.1, 14.2 „в” Правил дорожнього руху України стало
причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляції потерпілий ОСОБА_3., не
оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок суду переглянути в частині
призначеного засудженому покарання та вирішення цивільного позову. Посилається
на те, що, звільняючи ОСОБА_1. від відбування основного покарання з
випробуванням, не вмотивував такого рішення, внаслідок чого призначена
засудженому міра покарання є м'якою та такою, що не відповідає тяжкості
вчиненого злочину. Звертає увагу на те, що судом безпідставно було усунуто
ОСОБА_7 від обов'язку відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки він є
власником транспортного засобу НОМЕР_1 і має нести матеріальну відповідальність
перед ним. Крім того, вважає, що надані ним докази щодо упущеної вигоди суд не
взяв до уваги та безпідставно відмовив у задоволенні позову з цього приводу.

Заслухавши доповідача, пояснення представників
потерпілого - ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_5, які підтримали апеляцію та просили
її задовольнити з вказаних в ній підстав, засудженого, який просив вирок суду
залишити в силі, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та
обґрунтованим, а призначене засудженому покарання необхідним та достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів, позови потерпілого вирішені відповідно до закону,
перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляції доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляція потерпілого не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Висновок суду про
винність засудженого ОСОБА_1. у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин
відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому
засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх
сукупності і взаємозв'язку. Сам засуджений вину у вчиненні інкримінованого йому
злочину визнав повністю.

Дії засудженого судом
правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України.

Фактичні обставини справи, доведеність
винності та кваліфікація дій ОСОБА_1. ніким не оспорюються.

При вирішенні питання
про обрання покарання засудженому, суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК
України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, сімейний
його стан, вагітність його дружини, з якою він перебуває в фактичних шлюбних
відносинах, пом'якшуючу покарання обставину - щире каяття, обтяжуючу - скоєння
злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З огляду на зазначене та його вік,
призначене засудженому покарання є достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів. Вважати це покарання надто м'яким, як про це
зазначає апелянт в апеляційній скарзі, підстав немає.

Доводи потерпілого щодо
неправильного вирішення цивільного позову, є не обгрунтованим.

Твердження потерпілого
та його представників щодо незаконного усунення судом від відповідальності по
відшкодуванню збитків власника автомобіля ВАЗ - цивільного відповідача ОСОБА_7
- безпідставні і ґрунтуються на неправильному ними тлумаченню закону.

Згідно ст.1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом ( це на підставі права власності, іншого речового
права, договору підряду, оренди, тощо), використання якого створює підвищену
небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розгляду сулами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”
від 27.03.1992 року №6, з останніми
змінами від 24.10.2003 р. №9 під
володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі
права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Засуджений правомірно
володів даним транспортним засобом на підставі довіреності (а.с.119-120), а
тому суд правильно прийшов до висновку, що він і повинен, згідно закону, нести
відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки.

В трудових відносинах
засуджений з ОСОБА_7 не перебував, відсутні і інші договірні зобов'язання, як
то, договір перевезення тощо.

Колегія суддів вважає, що суд
обґрунтовано стягнув з засудженого моральні збитки в зазначеному в вироку
розмірі, оскільки це підтверджується доказами по справі. При визначенні розміру
моральних збитків потерпілому суд виходив із засад розумності, виваженості та
справедливості, врахував характер та обсяг фізичних, душевних страждань, стан
здоров'я потерпілого, сімейний та матеріальний стан засудженого, врахував
обставини скоєного злочину, який відноситься до категорії необережних.

Правильне рішення суд
виніс також відносно позовних вимог апелянта щодо стягнення з засудженого
упущеної вигоди.

Мотивація його позовів
про відшкодування моральних збитків аналогічна мотивації відносно стягнення
упущеної вигоди, це, як зазначав апелянт - докази про травмування, довготривале
лікування, перенесення декількох операцій, втрата часу на стаціонарне навчання,
порушення сімейних планів, унеможливлення студентської трудової діяльності. Всі
зазначені вимоги були враховані судом при стягненні з засудженого моральних
збитків. Обгрунтування ж упущеної вигоди : доходів, які потерпілий міг би
реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено -
відсутнє, як в позовній заяві, так і в суді 1 інстанції. При нових предметних
вимогах та реальних збитках, зокрема і які б свідчили про упущену вигоду, які
не були предметом розгляду даним судом, у потерпілого є можливість звернутися
до суду в порядку цивільного судочинства.

Постановлений судом щодо ОСОБА_1. вирок
відповідає вимогам закону і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_3 залишити
без задоволення. Вирок Новозаводського районного суду м.Чернигова від 06 серпня
2008 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Головуючий Судді