Провадження № 1кп/201/4/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0000167 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

12.02.2012 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 1, 2 ст. 185, ст. 70, 75 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком два роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

11.01.2013 року близько 21:30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи біля магазину Пиво на розлив, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 37, діючи на грунті неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_5 , в ході раптово виниклої сварки, маючи намір завдати тілесні ушкодження останньому, штовхнув ОСОБА_5 від чого останній впав на спину. Далі ОСОБА_3 сів на ОСОБА_5 та правою рукою стисненою в кулак наніс потерпілому близько 10 ударів в область лівого ока, після цього ОСОБА_5 , перевернувся на живіт, а ОСОБА_3 , підвівшись на ноги, завдав йому 1 удар ногою в область обличчя з лівої сторони тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2791 є від 10.07.2013 року тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, синця у лівій параорбітальній області, контузії важкого ступеню лівого ока з відшаруванням сітківки в трьох квадрантах, з наявністю гіфами та гемофтальму лівого ока, травматичної катаракти та поліферативної вітреоренопатії в стадії С-2 лівого ока, макулярного субретинального фіброзу, атрофії зорового нерву та артифакії лівого ока, що призвело до практично повної сліпоти на ліве око, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили стійку втрату загальної працездатності понад 1/3 (більше ніж 33%).

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним у вчиненому злочині та пояснив, що 11.01.2013 року він знаходився в пивному барі Пиво на розлив на ж/м Перемога-6, разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 . У вказаному барі він зустрів раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Потерпілий взяв бокал пива та присів за столик напроти обвинуваченого. В ході спілкування потерпілий вдарив обвинуваченого кулаком в ліву частину обличчя від чого останній впав. Підвівшись, обвинувачений пхнув потерпілого і вони взяли один одного за одяг. В цей час бармен сказала, щоб вони вийшли і обвинувачений вийшов на вулицю, а за ним вийшов потерпілий, який намагався нанести удар кулаком правої руки в обличчя обвинуваченому, однак останній ухилився, пхнув потерпілого обома руками і коли той падав наніс один удар кулаком в обличчя потерпілого від якого той впав. Після цього обвинувачений хотів ще нанести декілька ударів, однак його відтяг його товариш. Після цього потерпілий встав і, нічого не кажучи, пішов у бік зупинки громадського транспорту. При цьому на його обличчі не було жодних тілесних ушкоджень чи крові.

Незважаючи на невизнання свої вини обвинуваченим, його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

З показань потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що 11.01.2013 року ввечері він, перебуваючі у стані алкогольного сп`яніння, зайшов пивний бар Пиво на розлив на ж/м Перемога-6, де побачив обвинуваченого, який запросив його за свій столик. Потерпілий взяв бокал пива та присів за столик і вони почали спілкуватись в ході чого обвинувачений образив потерпілого і останній долонею руки пхнув обвинуваченого в обличчя. ОСОБА_3 встав зі стільця та наніс удар кулаком в область скули потерпілого зліва від чого останній впав зі стільця та вдарився головою об стіну. Потерпілий піднявся і в цей час ОСОБА_3 наніс йому 2-3 удари кулаком правої руки в ліве око. Потерпілий побоюючись за своє здоров`я схопив ОСОБА_3 за руки, намагаючись заблокувати його удари, та намагався вийти але йому перешкоджав обвинувачений. В цей час бармен попросила їх вийти на вулицю і потерпілий, тримаючи ОСОБА_3 за руки, виходив з бару, однак обвинувачений його пхнув від чого потерпілий вилетів з кафе і впав на вулиці у сніг, а обвинувачений сів на нього зверху і почав наносити удари рукою в обличчя потерпілого, нанісши всього близько 10 ударів. Потерпілий з метою захисту перевернувся на живіт, однак удари продовжувались і потерпілий вважає, що його били ногами. В якийсь момент потерпілому вдалось відбігти в бік, його обличчя та одяг були залиті кров`ю, він вмився снігом та на маршрутному таксі № 29 поїхав додому. Наступного дня потерпілий звернувся в лікарню, так як у нього паморочилась голова і запухло обличчя. Внаслідок побиття потерпілий став інвалідом 3 групи по зору.

Показання потерпілого об`єктивно підтверджуються і протоколом слідчого експерименту, проведеного 13.05.2013 р. (а.с. 23) в ході якого потерпілий вказав на спосіб і механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, які відповідають тому механізмові, який описано потерпілим в судовому засіданні.

Крім протоколу слідчого експерименту, показання потерпілого ОСОБА_5 об`єктивно підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що в січні 2013 року він з ОСОБА_3 прийшли до магазину розливного пива, де замовили собі по одному бокалу та присіли за столик. Під час спілкування до них підійшов потерпілий ОСОБА_5 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, та присів з ними за столик. В ході бесіди ОСОБА_5 почав ображати обвинуваченого і вдарив його в обличчя на що ОСОБА_10 встав та пхнув потерпілого. Після цього барменша сказала, щоб вони вийшли з магазину і вони вийшли на вулицю, де потерпілий продовжив провокувати обвинуваченого. Останній вдарив потерпілого кулаком під ліве око, від чого потерпілий впав на спину, а обвинувачений сів на нього і кулаками обох рук наніс близько чотирьох ударів в обличчя потерпілого по два удари кожною рукою. Побачивши це свідок не став чекати закінчення бійки, розвернувся і пішов в бік зупинки і більше нічого не бачив.

За участі свідка ОСОБА_9 також було проведено слідчий експеримент 28.12.2014 р. в ході якого свідок підтвердив спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, які відповідають тому механізмові, який описано свідком в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною в судовому засіданні, підтвердила показання потерпілого і обвинуваченого і пояснила, що вона працювала на ж/м Перемога в магазині розливного пива, що розташований напроти кафе Фантзія і знає ОСОБА_10 як відвідувача, який заходив пити пиво в магазин. В той день ОСОБА_10 сидів з товаришем за столиком і в цей час до магазину зайшов потерпілий, який був у стані сильного алкогольного сп`яніння і вів себе агресивно. Потерпілий замовив пиво і сів за столик разом з обвинуваченим. Через деякий час свідок звернула увагу, що потерпілий і обвинувачений спілкуються на підвищених тонах, і потерпілий вдарив обвинуваченого рукою в обличчя. Вони відразу вдвох встали і почали пихатись. Свідок попросила їх вийти і вони вийшли, а що відбувалось на вулиці вона не бачила, так як не виходила і ніхто з них не повернувся до магазину.

З висновку експерта № 1833е від 13.05.2013 р. (а.с. 19), № 2791е від 10.07.2013 р. (а.с. 31) вбачається, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, синця у лівій параорбітальній області, контузії важкого ступеню лівого ока з відшаруванням сітківки в трьох квадрантах, з наявністю гіфами та гемофтальму лівого ока, травматичної катаракти та поліферативної вітреоренопатії в стадії С-2 лівого ока, макулярного субретинального фіброзу, атрофії зорового нерву та артифакії лівого ока, що призвело до практично повної сліпоти на ліве око (зниження гостроти зору з 1,0 діоптрії на ліве око до 0,05 даоптрії не корегується), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили стійку втрату загальної працездатності понад 1/3 (більше ніж 33%). Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 11.01.2013 р.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий являється її сином, який 11.01.2013 р. прийшов додому десь о 22-00 22-30 годин. Його обличчя було запливше одним великим синцем і одного ока не було навіть видно. Потерпілий повідомив, що він в пивному магазині зустрів свого знайомого ОСОБА_13 , який його побив.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що 11.01.2013 р. близько 21:30 годин біля магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 37 ОСОБА_3 наніс ОСОБА_14 близько 10 ударів кулаками в область лівого ока та один удар ногою в область обличчя з лівого боку, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження.

В показаннях потерпілого і свідка ОСОБА_9 не вбачається істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження та ролі обвинуваченого при скоєнні злочину. Деякі розбіжності в показаннях потерпілого і свідка свідчать про індивідуальне сприйняття кожним подій, учасниками і очевидцями яких вони були і не впливають на висновки суду в цілому, тим паче, що свідок не був очевидцем подій після нанесення обвинуваченим чотирьох ударів руками в обличчя потерпілому.

Свідок же ОСОБА_15 своїми показами, які не суперечать показанням потерпілого, підтвердила той факт, що потерпілий з`явився вдома в короткий проміжок часу після подій, які мали місце біля магазину Пиво на розлив, що спростовує версію сторони захисту про те, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження де-інде після конфлікту з обвинуваченим.

Об`єктивно винність ОСОБА_10 у спричинені ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень підтверджується і додатковими висновками експертів № 3595е від 28.08.2013 р. та № 467е від 04.02.2015 р., які являються належними та допустимими, і згідно яких, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказують:

- потерпілий ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту 13.05.2013 р., тобто при ударах рукою стисненою в кулак та ногою в область голови, обличчя та лівого ока потерпілого;

- свідок ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту 08.12.2014 р., тобто при ударах руками стисненими в кулак в область обличчя та лівого ока потерпілого.

Вищевказані докази, належність і допустимість яких перевірена судом, в своїй сукупності та взаємозв`язку дозволяють суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у спричиненні ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 , вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину
Оцінюючі протокол слідчого експерименту, проведеного 28.08.2013 р. за участі обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с. 59) суд вважає за необхідне визнати його недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням порядку встановленого КПК України, а саме: обвинуваченому, перед початком слідчого експерименту, не роз`яснено його права і обов`язки, зокрема право відмовитись давати показання; дані спеціаліста, який приймав участь у слідчому експерименті внесені ручкою з чорнилом відмінним від чорнила, яким заповнено весь протокол та явно іншим почерком; до протоколу не додано фотографій незважаючі на те, що в протоколі зазначено про застосування техзасобу фіксації. Все це в своїй сукупності говорить про наявність порушень вимог ст. 104, 223, 240 КПК України при проведені слідчого експерименту та наявність передбачених п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України підстав для визнання цього доказу недопустимим.

Визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту тягне за собою визнання недопустимим доказом додатковий висновок експерта № 3646е від 29.08.2013 р., зроблений на підставі слідчого експерименту.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 був тричі допитаний і кожного разу змінював свої показання. Суд вважає за необхідне прийняти до уваги його покази, дані свідком в останньому судовому засіданні, які висвітлені в даному вироку вище, оскільки ці показання об`єктивно підтверджуються як послідовними показаннями потерпілого, інших очевидців події, так і способу і механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, вказаному свідком на слідчому експерименті. Більш того, показання дані ОСОБА_9 раніше в судовому засіданні суперечать як показанням потерпілого, так і показанням обвинуваченого, що свідчить про їх явну неправдивість.

Посилання сторони захисту на недопустимість протоколу слідчого експерименту від 08.12.2014 р., так як в ході цього експерименту був відсутній ОСОБА_10 , суд не приймає до уваги, оскільки КПК України не містить необхідності дотримання таких вимог при проведенні слідчого експерименту.

Посилання сторони захисту на недопустимість висновку експерта № 2791е від 10.07.2013 р. (а.с. 31), так як експертиза проведена на підставі копій документів, не вказано чітко відсоток втрати працездатності потерпілим, суд не приймає до уваги, так як експертизу проведено на підставі завіреної копії меддокументів, що підтверджує достовірність цих копій, а відсоток втрати працездатності потерпілим для кваліфікації злочину за ч. 1 ст. 121 КК України не має значення.

Посилання сторони захисту на те, що під час досудового розслідування не враховано травму ока потерпілого, перенесену ним у дитинстві, суд не приймає до уваги, оскільки з висновку експерта № 1833е від 13.05.2013 р. (т. 1 а.с. 19) вбачається, що з амбулаторної карти № TN3787 відомо, що станом на 24.02.2004 р. гострота зору лівого і правого ока складала 1,0.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений діяв у стані афекту, суд не приймає до уваги, так як вказану версію сторона захисту висунула тільки в судових дебатах, а під час досудового та судового слідства обвинувачений не вказував на стан афекту, а потерпілий та свідки не вказували на наявність обставин, які б могли свідчити про перебування обвинуваченого в такому стані.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, судимий і вчинив новий злочин під час іспитового строку,

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, поведінці потерпілого до вчинення злочину, яка була направлена фактично на провокуацію цього злочину, даним про особу обвинуваченого, який незважаючи на наявну судимість та іспитовий строк, на шлях виправлення не став, продовживши злочинну діяльність. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що обтяжують покарання, відсутність обставин що пом`якшують його, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2012 року до одного року шести місяців позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2012 року.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 в розмірі 50 000 гривень витрати понесенні на лікування потерпілого, суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню на підставі ст. 1166 ЦК України в сумі 17 655,61 гривня сума понесених витрат на лікування, яка підтверджується належними квитанціями.

При цьому не приймає до уваги квитанції про сплату комунальних послуг, оскільки ці витрати не пов`язані з діями ОСОБА_3 і він не має нести витрати ці послуги, та не приймає до уваги розписки ОСОБА_5 про отримання грошових коштів в борг, так як відшкодуванню підлягають лише підтверджені належним чином витрати на лікування, в незалежності від суми отриманих потерпілим грошових коштів у борг.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 в розмірі 100 000 гривень суд приходить до висновку, що потерпілому дійсно спричинена моральна шкода, яка виразилась в душевних переживаннях в зв`язку зі спричиненням тяжкої шкоди його здоров`ю, що призвело до встановлення інвалідності, яка обмежує вибір професій, якими може займатись потерпілий, у тривалісті немайнових втрат потерпілого, які продовжуються до сьогоднішнього дня, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, так як потерпілий вимушений витрачати свій час на захист порушеного права.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок спричинення шкоди, характер і тривалість немайнових втрат, які описано вище. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України в 50 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, 1 місяця позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2012 року, визначивши остаточно до відбування п`ять років один місяць позбавлення волі.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17 655,61 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень, а всього 67 655,61 гривень. (шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят п`ять гривень шістдесят одна копійка).

Застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання, зарахувавши у вказаний строк час перебування ОСОБА_3 під вартою з 15.08.2013 року по 06 травня 2014 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1