Справа № 369/4632/15-к
В И Р О К
іменем України
19.05.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.03.2015 року близько 15 годині ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись біля будинку, що по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу до неогородженої господарської земельної ділянки, відкрито викрав з вищевказаної земельної ділянки мобільний телефон марки «НОКІА 101» вартістю 268 гривень, який належав ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 268 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що 19.03.2015 року він, разом зі своєю дівчиною рухався по вул. Іркуцький в м. Боярка. Ідучи по дорозі він побачив жінку, яка обробляла грядку, пройшовши ту жінку, він побачив мобільний телефон, який лежав на купі трави. ОСОБА_4 підійшов до купи з травою та схопив мобільний телефон, жінка почала кричати, а він почувши це, почав тікати. Через деякий час, ОСОБА_4 здав мобільний телефон до ломбарду, після того, як вийшов з ломбарду, до нього підійшла разом з працівниками міліції жінка, як потім з`ясувалось потерпіла ОСОБА_5 , у якої він викрав мобільний телефон. У вчиненому щиро розкаявся, засуджував свій ганебний вчинок, просив суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 186 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (а. с. 26), за даними облікової документації не перебуває під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом (а. с. 25), за місцем проживання характеризується негативно (а. с. 24).

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці підсудним своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілою та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1