У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

Головуючого

Верещак
В.М.,

суддів

Гошовської
Т.В. та Мороза М.А.,

за участю
прокурора

Парусова
А.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 4 вересня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у справі на постанову
Івано-Франківського міського суду від 5
липня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Постановами слідчого СВ СУ УМВС
України у Івано-Франківській області від 20 червня 2002 року, 26 липня 2007 року та 20 серпня
2002 року порушені кримінальні справи щодо ОСОБА_1 за ст. 190 ч.4, 209 ч.2, 222
ч.2, 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України та ст.70 КК України ( в редакції 1960 р.).

Постановою Івано-Франківського міського
суду від 05.07.2007 року скаргу ОСОБА_1 на зазначені постанови задоволено, а
постанови слідчого про порушення кримінальної справи - скасовано та одночасно
прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1а на
підставі ст. 6 п.2 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 7 серпня 2007 року постанова суду залишена без
зміни.

У касаційному поданні прокурор,
який брав участь у справі ставить питання про скасування судових рішень як
незаконних.

Заслухавши доповідь судді,
прокурора, який підтримав подання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Скасовуючи постанови слідчого СВ СУ
УМВС України у Івано-Франківській області від 20 червня 2002 року, 26 липня 2007 року та 20 серпня
2002 року порушені кримінальні справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочинів,
передбачених ст. 190 ч.4, 209 ч.2, 222 ч.2, 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України та
ст.70 КК України (в редакції 1960 р.), суд першої інстанції, а з ним погодився
і апеляційний суд, виходили з того, що у органу досудового слідства не було
достатніх приводів і підстав для порушення кримінальної справи.

Колегія суддів з таким висновком
погодитися не може, враховуючи наступне.

Згідно п. 5 ст. 94 КПК України
безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судам ознак
злочину є приводом і підставою до порушення кримінальної справи.

Як свідчать матеріали справи,
підставою та приводом до порушення
кримінальної справи послужили заява громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 та
матеріали перевірки УБОЗ УМВСУ в Івано-Франківській області.

Так, матеріалами дослідчої
перевірки встановлено, що 04.12.2000р. ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в складі
організованої групи, з метою заволодіння обладнанням по виготовленню морозива
фірми «Хоер», що належить ТзОВ «Здруй», діючи згідно заздалегідь розробленого
плану, приїхали в м. Червонак (Польща) до директора ТзОВ «Здруй» ОСОБА_2 та
уклали договір купівлі-продажу вказаного обладнання, вартістю 270 000 доларів
США, підписавши при цьому договір як працівники неіснуючого Тернопільського
ТзОВ «Серет» і, поставивши в документі відтиск печатки ТзОВ «Серет». При
підписанні договору ОСОБА_1 запевнив ОСОБА_2 про сплату йому суми 270 000 доларів
США частинами і для переконливості передав йому 70 000 доларів США.

11.12.2000р. ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 знову приїхали в м. Червонак до ОСОБА_2 та уклали додатковий договір
про продаж комплектуючих до обладнання на суму 30000 доларів США. При цьому переконали
ОСОБА_2 залишити зміст попереднього договору, тільки покупцем оформити
підприємця ОСОБА_3, який вказав, що він є жителем АДРЕСА_1, що не відповідає
дійсності. Після цього ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 50 000 доларів США, запевнивши,
що решту суми він заплатить до 15.01.2001 року. ОСОБА_2 виписав накладну і
рахунки-фактури на загальну суму 300 000 доларів США. Після чого вони ввезли
вказане обладнання в Україну та встановили в АДРЕСА_2, а грошей ТзОВ Здруй» в
сумі 180 000 доларів США (що по курсу НБУ на той час становило 978 000 грн.) не
сплатили.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, здобуте
майно ТзОВ «Здруй» домовились ввезти в Україну з приховуванням від митного
контролю шляхом подання митним органам завідомо неправдивих документів -
рахунків-фактур. З цією метою вони змінили рахунки-фактури, виписані на
автомобіль «Вольво» НОМЕР_1, який перевозив основну частину обладнання, на
рахунок-фактуру з іншого автомобіля на суму 21 000 злотих. На КПП «Шегині»
13.12.2000 року ОСОБА_3 подав митним органам завідомо неправдиві документи -
рахунок-фактуру, вказавши у митних документах, що вартість ввезеного обладнання
становить 25926,31 грн. (21 000 злотих), що не відповідало дійсності і сплатив
обов'язкові платежі в сумі 8413,51 грн.

Згідно висновку товарознавчої
експертизи, вартість обладнання, на момент ввезення в Україну становила 1 807
965 грн. Відповідно, при митному оформленні ВМД на ввезене обладнання по
виробництву морозива фірми «Хоер» ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повинні були
сплатити митні платежі в сумі 1 016 076 грн.

Крім того, ОСОБА_1 разом з дружиною
ОСОБА_3 заснував 19.07.2001 року ТзОВ «Айсберг», працюючи у вказаному
товаристві директором, призначив своїм заступником ОСОБА_3 ОСОБА_1, ОСОБА_3
домовились з директором ТзОВ «Укрпартнер» (м. Київ) ОСОБА_5 і 18.10.2001 року в
м. Києві уклали з ним фіктивний договір купівлі-продажу обладнання по
виготовленню морозива фірми «Хоер», що було ними контрабандним шляхом ввезено в
Україну. Згідно, даного договору на протязі жовтня-грудня 2001 року
перерахували ТзОВ «Укрпартнер» 100 000 грн., які в подальшому отримали готівкою
через фіктивне ТзОВ «Лідер».

При цьому ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, будучи службовими особами, склали завідомо неправдиві документи -
договір купівлі-продажу товару, сертифікацію по договору купівлі-продажу, акт
приймання-передачі товару, видаткову накладну, доручення, податкову накладну
про те, що ТзОВ «Айсберг» придбало в ТзОВ «Укрпартнер» обладнання по
виготовленню морозива, вартістю 100 000 грн., що повністю не відповідає
дійсності.

Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як
посадові особи ТзОВ «Айсберг» з метою легалізації майна а також з метою одержання кредиту в сумі 35
000 доларів США в Івано-Франківській філії КБ «Фінанси і кредит», в квітні 2002
року надали банку, як правову гарантію повернення кредиту, нотаріально
оформлений договір застави майна АЕР № 759535 від 08.04.2002 року - обладнання
по виготовленню морозива фірм «Хоер». ОСОБА_1 вніс до п. 2 вказаного договору
завідомо неправдиві відомості про те, що обладнання для виробництва морозива
фірми «Хоер» належить ТзОВ «Айсберг» на підставі договору купівлі-продажу,
укладеного з ТзОВ «Укрпартнер» (м. Київ).

Договір застави директор ТзОВ
«Айсберг» ОСОБА_1, разом з іншими документами, подав в банк і 08.04.2002 року
Івано-Франківською філією КБ «Фінанси і кредит» товариству був наданий кредит в
сумі 35 000 доларів США. Отриманий кредит ОСОБА_1 та ОСОБА_3 використали для
господарської діяльності ТзОВ «Айсберг».

Вказане підтверджується матеріалами
дослідчої перевірки, та зверненням ОСОБА_2, на підставі яких було порушено
кримінальну справу щодо ОСОБА_1 та інших.

За наведених обставин судові
рішення є незаконними і необґрунтованими і підлягають скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора
який брав участь у справі задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
міського суду від 5 липня 2007 року і
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 7 серпня 2007 року на Постановами слідчого СВ СУ
УМВС України у Івано-Франківській області від 20 червня 2002 року, 26 липня 2007 року та 20 серпня
2002 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ст. 190 ч.4, 209
ч.2, 222 ч.2, 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України та ст.70 КК України ( в редакції
1960 р.) скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Верещак В.М.
Гошовська Т.В.
Мороз М.А.