УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши в судовому засіданні 20 квітня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком суду засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Горлівки Донецької області, мешканця АДРЕСА_2, судимого, востаннє - вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 14 травня 2008 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Звільненого ухвалою Кіровського районного суду м. Донецька від

6 лютого 2014 року умовно-достроково на не відбутий термін 7 місяців 6 днів,

за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 14 травня 2008 року і остаточно визначено покарання у виді 12 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_5, визнано винуватим та засуджено за те, що він

6 квітня 2014 року близько 15 години 30 хвилини у квартирі АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом погрози застосування та застосовуючи фізичне насильство, в результаті чого заподіяв легкі тілесні ушкодження, подолавши волю малолітнього ОСОБА_6, 2004 року народження, до супротиву та скориставшись безпорадним станом останнього задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4, що діє інтересах засудженого ОСОБА_5, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та призначити новий судовий розгляд, у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що обшук у квартирі АДРЕСА_1 проведено з істотним порушенням вимог закону. Крім того, покази потерпілого ОСОБА_7 та психолога ОСОБА_8 щодо показань потерпілого ОСОБА_6 покладені в основу обвинувачення безпідставно.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка. Зокрема, як убачається з вироку, у судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 не заперечував, що зняв з ОСОБА_6 штани, наніс собі крем на статевий орган та почав ним махати перед обличчям потерпілого. Ґвалтувати останнього він не збирався та анально-генітального та орально-геніального контакту не було.

Також його винуватість підтверджується показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_6, отриманими у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, який пояснив, що під час прогулянки до нього підійшов незнайомий чоловік, якому на його прохання він допоміг занести речі додому та опісля погодився на пропозицію пограти у комп'ютер. Під час гри в останнього ОСОБА_5 почав його бити, після чого знявши з себе та останнього одежу задовольнив статеву пристрасть неприродним способом.

Крім того, зазначені доводи узгоджуються з показаннями представником потерпілого ОСОБА_7 , психолога ОСОБА_8, а також даними висновку судово-медичної експертизи, протоколу огляду місця події та іншими доказами.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5

за ч. 3 ст. 153 КК України кваліфіковано правильно.

Зі змісту скарги убачається, що захисником ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5 не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року,

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11