Єдиний унікальний номер справи 185/4075/14-к
Провадження № 1-кп/185/11/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000014 від 25 березня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої директором ТОВ Ельсанта, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_12 , являючись співзасновником та директором TOB Ельсанта, зареєстрованого Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 29 січня 2013 pоку , у порушення ст. 46 Конституції України, згідно якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; ч. 1 ст. 67 Конституції України, згідно якої кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом; ст. 21 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України), якою визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін; ст. 253 КЗпП України, відповідно до якої особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та ст. 254 КЗпП України, згідно якої основними джерелами коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичної особи, працівників, у період з лютого 2013 року по березень 2014 року, умисно використовувала найману працю працівників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , без оформлення трудових відносин з ними, не здійснюючи жодних внесків на їх соціальне страхування, загальнообов`язкове пенсійне страхування та сплату відповідних податків до державного бюджету за вказаний період не здійснювалося, внаслідок чого було грубо порушено гарантоване Конституцією та законами України право на умови праці, соціальний захист та забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Директор ТОВ Ельсанта ОСОБА_12 будучи наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та будучи керівником Товариства, на якого покладено обов`язок дотримання трудового законодавства допустила грубе порушення законодавства про працю.

Так, ОСОБА_12 , фактично використовуючи працю найманих працівників - ОСОБА_7 , - на посаді завідуючи птахофермою, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - на посадах пташниць, будучи особою уповноваженою на прийняття на роботу та зобов`язаною здійснювати нарахування та виплату найманим працівникам заробітної плати та відчислення з повного об`єму виплачених сум заробітної плати страхових внесків у фонд загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та інші державні цільові фонди соціального страхування, діючи умисно, грубо порушуючи вимоги ст. 46 Конституції України, ст. ст. 2, 21, ч.ч. 3, 4 ст. 24, 24-1, 48, 254 Кодексу законів про працю України, ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст. 8, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ від 09.07.2003 року, ст.ст. 4, 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ст.ст. 14, 15, 16, 18, 51, 162, 168 Податкового кодексу України, ст.ст. 1, 3, 21 Закону України Про оплату праці, п. 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю всупереч інтересам громадян і держави, з метою ухилення від сплати податків і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, перебуваючи у м. Павлоград, Дніпропетровської області, в період часу з лютого 2013 року по березень 2014 року (більш точний час в ході досудового слідства не встановлено), допустила до роботи та використовувала працю найманих працівників ОСОБА_7 - на посаді завідуючої фермою з лютого 2013 року по листопад 2013 року, ОСОБА_6 - на посаді пташниці з жовтня 2013 року по грудень 2013 року, ОСОБА_8 - на посаді пташниці з липня 2013 року по березень 2014 року, ОСОБА_5 на посаді пташниці з вересня 2013 року по грудень 2013 року, а також ОСОБА_9 на посаді пташниці з вересня 2013 року по грудень 2013 року, не зареєструвала трудові договори до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівників до роботи, не внесла до трудових книжок вказаних осіб відповідні відомості про прийняття на роботу, не здійснювала перерахування із заробітної плати працівників до Пенсійного фонду України та Державної податкової інспекції, чим позбавила їх права на передбачені Конституцією України та діючим законодавством трудові та соціальні гарантії.

Дії обвинуваченої ОСОБА_12 кваліфікуються за ст.172 ч.1 КК України як грубе порушення законодавства про працю.

Обвинувачена ОСОБА_12 вину в судовому засіданні не визнала, пояснила, що є співзасновником і директором ТОВ "Ельсанта", яке займалося вирощуванням птиці . ОСОБА_5 , ОСОБА_8 вона на роботу не приймала і на підприємстві вони не працювали. Офіційно оформила та підписала трудову угоду тільки з ОСОБА_13 . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 працювали на фермі без трудової книжки. Відомості про працюючих вона вказувала у податкових та пенсійних звітах, подаючи первинні і уточнюючи звіти.

Незважаючи на невизнання своєї вини, суд вважає, що винність ОСОБА_12 у вчиненні вищевказаного злочину повністю підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні. Допитавши обвинувачену, потерпілих, свідків, дослідивши докази кримінального провадження, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого діяння за обставин, які викладені вище.

Так, потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що з 06.09.2013р. по 05.12.2013р. вона працювала пташницею в ТОВ Ельсанта, директором якого є ОСОБА_12 . Умови праці їй розповідала ОСОБА_7 , при прийнятті на роботу. Вона написала заяву на ім`я директора на прийняття на роботу, однак трудову книжку надавати було непотрібно. Заробітна платня складала 900 грн., розрахунки по заробітній платі проводила бухгалтер, вона розписувалася у акті.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що з 01.09.2013 року по 23.11.2013року вона працювала пташницею на фермі ТОВ Ельсанта . Директором цього підприємства є ОСОБА_12 .Співбесіду при прийомі на роботу проводила ОСОБА_7 .. Вона написала тільки заяву на ім`я директора про прийняття її на роботу, письмового договору не укладалося, трудову книжку вона не надавала .

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що с червня 2013р. по березень 2014р. вона працювала на фірмі Ельсанта. ОСОБА_7 , їй повідомила, що зарплата буде складати 1300грн., розповіла про графік роботи. Вона написала тільки заяву про прийняття на роботу, трудову книжку не надавала, ніяких документів не підписувала.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що з серпня 2013р. вона працювала завідуючою птахофермою у ВАТ Ельсанта, директором якого є ОСОБА_12 . Вона працювала без оформлення, хоча писала заяву про прийняття на роботу. На фермі працювали 8 чоловік, вона при прийнятті на роботу, проводила з ними співбесіду. За вказівкою ОСОБА_12 , працівників офіційно не оформлювали .

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 08 жовтня 2013р. вона була прийнята на роботу пташницею на ферму ТОВ Ельсанта, директором якого є ОСОБА_12 .. Офіційно її не було оформлено, вона тільки написала заяву про прийняття на роботу без числа, трудову книжку не надавала. Зарплату їй виплачувала ОСОБА_12 , про що вона розписалася у відомості, пообіцяла після Нового Року оформити офіційно. У грудні 2013 року вона була звільнена.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з лютого 2014р. по 08.06.2014р. вона працювала пташницею ТОВ Ельсанта, директором якого є обвинувачена. На роботу її приймала ОСОБА_12 , була присутня ОСОБА_7 . Вона писала тільки заяву про прийом на роботу на ім`я ОСОБА_15 , трудову книжку вона не надавала, надала тільки паспорт та ідентифікаційний код. Заробітню плату, яка складала 1300 грн., їй виплачувала ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що з червня 2013р. працювала у ТОВ Ельсанті заступником директора та бухгалтером. Потерпілих приймали на роботу за договором, нараховувалася заробітня плата. Фактично працювало на фірмі 10 осіб, в тому числі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. Офіційно були оформлені 3 працівників. Фірма робила відрахування в Пенсійний Фонд та Податкову інспекцію. ОСОБА_7 надавала відомості про обсяг виконаної роботи, табель. Акт виконаних робіт підписувався, коли видавалася зарплата.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що з липня 2013р. по травень 2014р. він неофіційно працював на фірмі Ельсанта ветеринаром. На роботу його приймала ОСОБА_15 , пообіцяла оформити трудову угоду, він надав тільки паспорт та документи, підтверджуючі його спеціальність, трудову книжку він не надавав. Заробітню плату виплачувала йому обвинувачена. Потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 він знає, вони працювали на фірмі пташницями.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_9 є його дружиною, яка працювала у ТОВ Ельсанта. У листопаді 2013р. він теж працював у вказаній фірмі, проводив водопровід у 2 корпусі на фермі, директором якої є ОСОБА_12 , яка офіційно його та дружину не оформлювала.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_12 підтверджується письмовими доказами, які містяться у кримінальному провадженні.

Згідно звіту про суми заробітної плати працівників ТОВ Ельсанта за період 2013-2014р. потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , як працівники ТОВ "Ельсанта" не значаться /т.2 а.к.п.3-6/.

Згідно протоколу огляду від 14.04.2014р. було оглянуто канцелярський журнал, виданий ОСОБА_7 , в якому містяться акти падежа птиці, а також книгу прихода та рас хода птиці /т.2 а.к.п.78- 177/.

Згідно актів падежу птиці , журналу обліку приходу та розходу птиці, пташницями вказані ОСОБА_8 ( а.к.п.120, 123), Єфремова (а.к.п.122), Шорбан (а.к.п.81-126)

Суд не вважає ці докази недопустимими, бо органам досудового розслідування їх надала потерпіла ОСОБА_7 , що не є істотним порушенням прав людини згідно ч.2 ст. 87 КПК України, також вони по справі залучені як речові докази.

Відповідно до протоколу №1 зборів засновників від 29.01.2013р. створено юридичну особу ТОВ Ельсанта, за адресою: вул.Чкалова 32 с.Вербове Павлоградський район Дніпропетровська область, директором прнизначено Жадан /т.2 а.к.п.187/.

Відповідно до п. 6.3 Статуту ТОВ Ельсанта безпосереднє керівництво господарською діяльністю здійснює одноособовий виконавчий орган - директор Товариства (далі директор). (А.С.193).

Таким чином ОСОБА_12 , як директор, в межах наданих їй повноважень, наділена правом укладати від імені Товариства будь-які цивільно-правові та інші угоди; приймати на роботу в Товариство та звільняти з роботи працівників в порядку та з підстав, встановлених законодавством про працю, установчими та іншими внутрішніми документами Товариства; розпоряджатися майном, грошовими коштами та іншими активами Товариства; здійснювати від імені підприємства інші юридичні дії.

Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Згідно ст.2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня.

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення робітники мають право на забезпечення в порядку соціального страхування в старості. Аналогічні положення передбачені в ст. 256 Кодексу законів про працю України.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно ст. 24-1 Кодексу законів про працю України та п. 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260 укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ від 09.07.2003 року громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Згідно ч. 1 ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ від 09.07.2003 Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Пунктом 1 ст. 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ від 09.07.2003 року передбачено, що страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ст.ст.16, 51, 168 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Вищевказані норми закону ОСОБА_12 були порушені стосовно потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої: раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання згідно ст.ст.66,67 КК України не встановлено, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкції вказаної статті у вигляді позбавлення права займати посаду керівника .

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_22 визнати винною за ст.172 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення права займати посади керівника підприємства та організаціі будь-якої форми власності на 2 роки.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_12 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1