ун. № 2608/1775/12
пр. № 1/2608/308/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2012 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Почупайло А.В.

при секретарях Самсонюк А.О., Тимофеєвій А.О.

за участю прокурора Шаповалова І.В.

адвоката ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Києві, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого 19 грудня 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 2 місяців арешту, 17 січня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києв за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_3, будучи притягненим до кримінальної відповідальності 12 вересня 2011 року прокуратурою Шевченківського району м. Києва за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, 06 жовтня 2011 кору Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві за ст. 185 ч. 2 КК України, 28 жовтня 2011 року Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно скоїв умисний злочин.

Так, ОСОБА_3 10 листопада 2011 року, приблизно в 12.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з проникненням в житло у квартиру АДРЕСА_1, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_2

При цьому, ОСОБА_3 10 листопада 2011 року, приблизно в 11.00 годин, знаходячись за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2, разом з останнім вживав алкогольні напої. Приблизно в 12.00 годин того ж дня, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, ОСОБА_3 вийшов з квартири та знаходячись на площадці сходів вирішив скоїти крадіжку чужого майна, яке знаходиться у вищевказаній квартирі. З метою виконання свого злочинного умислу ОСОБА_3, скориставшись тим, що ОСОБА_4 спав, а двері у вищевказаній квартирі були не зачинені, проник в приміщення квартири № 12 даного будинку, звідки з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_2 - співмешканці ОСОБА_4П, а саме: мобільний телефон СамсунгХ-300, ціною 200 гривень із сім-карткою оператора мобільного звязку Лайф, ціною 10 гривень, на рахунку якої знаходилось 10 гривень, а всього майна на загальну суму 220 гривень.

З викраденим чужим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік, завдавши потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та показав, що 10 листопада 2011 року, приблизно в 11.00 годин знаходячись за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_4 - у квартирі АДРЕСА_3, він разом з ОСОБА_4та знайомими останнього, вживав спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв він виходив з квартири, двері якої не закривалися, а коли приблизно в 12.00 годин він з метою продовжити вживати спиртні напої, повернувся, то побачив що ОСОБА_4 спить, та вирішив викрасти мобільний телефон Самсунг, що знаходився в кімнаті на тумбочці.

Взявши на тумбочці мобільний телефон, він вийшов з квартири. Того ж дня викрадений мобільний телефон він продав на радіоринку в м. Києві, невідомому чоловіку за 40 гривень. Сім-картку оператора мобільного звязку Лайф, яка знаходилась в даному телефоні він витяг.

Того ж дня його було затримано працівниками міліції, які виявили у нього та, у присутності понятих вилучили, сім- картку, яка знаходилась в мобільному телефоні, який він викрав у ОСОБА_4, про що було складено відповідний протокол, зміст якого він та поняті засвідчили своїми підписами.

Заперечує що проник у квартиру ОСОБА_4 з метою викрасти майна.

Не дивлячись на те, що підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 3 ст. 185 КК України не визнав, його вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 яка показала, що 10 листопада 2011 року, приблизно в 13.00 годин, вона повернулась з роботи до дому у АДРЕСА_4, де вона проживає разом з ОСОБА_4 та, виявила відсутність належного їй мобільного телефону Самсунг, ціною 200 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного Лайф, ціною 10 гривень, на рахунку якої знаходилось 10 гривень. В цей час у квартирі знаходився ОСОБА_4, який повідомив, що цього ж дня він розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_3 після чого заснув. Через деякий час він проснувся та бачив, як ОСОБА_3 обшукував кишені його куртки. Оскільки він був у нетверезому стані, то продовжив спати. Виявивши зникнення належного їй мобільного теелфону, вона разом з ОСОБА_4 запитали у ОСОБА_3 чи не брав той мобільній телефон на що, останній спочатку відповів що не брав. Після чого вони відвели ОСОБА_3 до дільничного пункту міліції, де останній зізнався у скоєнні крадіжки її телефону та у нього, працівниками міліції була виявлена сім-картка з її телефону. ОСОБА_3 пояснив, що телефон він продав;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 який показав, що 10 листопада 2011 року, приблизно перед обідом, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 знаходився у себе в дома в квартирі АДРЕСА_3, де разом розпивали спиртні напої. Також з ними вживали спиртні напої його наглядно знайомі Ігор та Люда.

Після розпиття спиртних напоїв він ліг спати. Коли він прокинувся то побачив, що в кімнаті знаходиться ОСОБА_3, який обшукує кишені його куртки. Ігор та Люда вже пішли. Він запитав у ОСОБА_3, що той робить та сказав щоб він йшов з його кімнати, після чого продовжив спати. Приблизно в 13.00 годин він прокинувся від криків своєї співмешканки ОСОБА_2, яка виявила відсутність свого мобільного телефону Самсунг, який він клав на зарядку на тумбочку у вказаній квартирі перед тим, як почав з ОСОБА_3 вживати спртні напої, та який був відсутній.

Того ж дня, Ігор та Люда йому розповіли, що коли він заснув, ОСОБА_3 провів їх до зупинки. Вони телефон не брали.

Він разом з ОСОБА_2 пішли до ОСОБА_3 у якого зпитали чи не брав той мобільний телефон, та ОСОБА_3 зізнався у крадіжці телефону, після чого вони відвели його в дільничний пункт міліції, де у ОСОБА_3 було вилучено сім-картку, яка знаходилась у викраденому ним телефоні. Сам телефон, ОСОБА_3 сказав що продав на радіоринку;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 який показав, що 10 листопада 2011 року він та інший чоловік були запрошені працівниками міліції в якості понятих до службового приміщення дільничного пункту міліції, розташованого по вул. Червонозаводській, 4 в м. Києві, де у їхній присутності у раніше йому незнайомого ОСОБА_6, в ході огляду останнього, працівником міліції була виявлена та вилучена сім-картка оператора мобільного звязку Лайф, про що було складено відповідний протокол, зміст якого він та учасники вилучення засвідчили своїми підписами.

При вилученні ОСОБА_3 пояснив, що вищевказану сім-картку він викрав разом з мобільним телефоном з квартири АДРЕСА_5;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 який дав суду показання аналогічні показанням допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5;

- протоколом огляду та вилучення від 10 листопада 2011 року, згідно якого у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено сім-картку оператора мобільного звязку Лайф, яка належить ОСОБА_2 та яку останній таємно викрав разом з мобільним телефоном марки Самсунгз квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14);

- протоколом огляду предметів та речей від 17 листопада 2011 року, згідно якого оглянуто сім - картку оператора мобільного звязку Лайф, яку разом з мобільним телефоном Самсунг10 листопада 2011 року ОСОБА_3 таємно викрав з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 54);

- постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 17 листопада 2011 року (а.с. 56);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 15 листопада 2011 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3, в ході якого останній показав на місцевості та розповів яким чином та за яких обставин, він проник до квартири АДРЕСА_1 та викрав чуже майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 42-43);

- даними, що містяться в поясненнях ОСОБА_3 від 10 листопада 2011 року, згідно яких ОСОБА_3 зізнався у вчиненні ним крадіжки мобільного телефону з квартири ОСОБА_4, куди він зайшов маючи намір викрасти мобільний телефон, коли ОСОБА_4 спав ( а.с. 13);

- протоколом допиту ОСОБА_3 в якості обвинуваченого від 26 січня 2012 року, згідно якого він свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ст. 185 ч. 3 КК України визнав повністю, каявся та показав що 10 листопада 2011 року, приблизно в 11.00 годин він, знаходячись за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_4, а саме в АДРЕСА_4, розпивав з останнім спиртні напої. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 ліг спати, а він вийшов із вказаної квартири та направився до себе до дому до АДРЕСА_6. Дорогою додому він згадав, що на тумбочці в квартирі ОСОБА_4 лежить мобільний телефон Самсунг.

Після цього, у нього виник намір викрасти даний мобільний телефон. Тоді він 10 листопада 2011 року, приблизно в 12.00 годин, повернувся до АДРЕСА_4, та побачивши, що вхідні двері в дану квартиру на замок не зачинені, відкрив дані двері та проник до вказаної квартири. Перебуваючи у вказаній квартирі, де на той час спав ОСОБА_4, він переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, та взяв вказаний мобільний телефон, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного звязку Лайф.

Цього ж дня, він приїхав на радіоринок Караваєві дачів м. Києві, де витягнув із вказаного телефону сім-картку Лайф, а телефон продав невідомому йому чоловіку за 40 гривень.

Після чого повернувся до дому - у АДРЕСА_6, де його того ж дня затримали працівники міліції. Тоді ж один з працівників виявив та в присутності двох понятих вилучив у нього вказану сім-картку Лайф, яку він викрав разом із мобільним телефоном знаходячись в АДРЕСА_4, про що було складено відповідний протокол, зміст якого засвідчили своїми підписами він та присутні ( а.с. 69-71);

Суд приймає до уваги та визнає достовірними показання підсудного ОСОБА_3 дані ним у ході досудового слідства при допиті його в якості обвинуваченого 26 січня 2012 року, які були дослідженні судом, та які є послідовними, логічними, підтверджуються зібраними по справі доказами й, не вірити їм, у суду немає підстав.

Показання підсудного ОСОБА_3 про те, що він не мав умислу на проникнення в житло ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки мобільного телефону, суд оцінює критично, оскільки зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства та спростовуються ціленаправленністю дій підсудного, показаннями самого підсудного даних ним в ході досудового слідства при допиті його в якості обвинуваченого 26 січня 2012 року, в яких він свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України визнавав повністю та зазначив обставини скоєння ним інкримінованого йому злочину, які як підтвердив в ході судового слідства сам підсудний, він давав добровільно, протокол підписував, зауважень до його змісту не мав, протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 15 листопада 2011 року за участю підозрюваного ОСОБА_3, показаннями потерпілої та свідків, даних ними в ході досудового та судового слідства, показання яких є послідовними, логічними та підтверджуються зібраними по справі доказами й, не вірити їм, у суду немає підстав.

Зміну показань підсудним ОСОБА_3 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний ним, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Таким чином, оцінивши зібранні по справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю доведена й кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він, повторно, таємно з проникненням в житло, викрав чуже майно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання підсудному ОСОБА_3 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є тяжким злочином, характеристику особи підсудного, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на час скоєння злочину суспільно-корисною працею зайнятий не був, не працює, його відношення до скоєного, обставиною, що обтяжує покарання підсудного у відповідності до вимог ст. 67 КК України суд визнає скоєння злочину особою що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, обставин що пом'якшують покарання підсудного у відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не встановлено, та вважає за необхідне обрати йому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства.

Судом встановлено, що підсудний ОСОБА_3 17 січня 2012 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва засуджений за ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 1 КК України на підставі ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, покарання за яким не відбув, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити йому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

Речові докази по справі: сім-картку оператора мобільного звязку Лайф, передану під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_8 (а.с. 57), суд вважає за необхідне залишити потерпілій.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань з урахуванням покарання, призначеного йому за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 29 листопада 2011 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін утримання під вартою в Київському СІЗО (№13) Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Київській області.

Речові докази по справі: сім-картку оператора мобільного звязку Лайф, передану під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_8 - залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб, з моменту вручення копії вироку засудженому, а рештою учасників процесу, у той же строк із моменту його проголошення.

Суддя: