Справа № 694/3/15-к Провадження №1-кп/694/23/15
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
11.02.2015 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2014 року за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, приблизно о 10 годині 11 листопада 2014 року, повторно, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та власника, шляхом злому навісного замка, проник до приміщення гаража ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне останньому майно, а саме бензотример марки «Фореста» вартістю 1500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму.
Він же, повторно, 12 листопада 2014 року, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та власника, через незачинені вхідні двері проник до будинку ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне останній майно, а саме гроші в сумі 200 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 1280» вартістю 165 грн., із сім-карткою мобільного оператора «Діджус» вартістю 15 грн. без залишку коштів на рахунку, а всього майно на загальну суму 380 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та щиро розкаявся. Дав показання про те, що вранці 11 листопада 2014 року він проходив біля будинку по АДРЕСА_2 та вирішив зайти на подвір`я, щоб назбирати горіхів. Зайшовши на подвір`я та впевнившись у відсутності власника, він почав збирати горіхи. Потім вирішив зайти до приміщення гаража, щоб щось викрасти. Для цього він зламав навісний замок на дверях та зайшов всередину гаража, звідки викрав бензотример марки «Фореста». Вказаний бензотример він спочатку сховав, а пізніше продав своєму знайомому приблизно за 400 грн., не сказавши при цьому, що річ крадена.
Наступного дня, 12 листопада 2014 року, приблизно о 16 годині він, перебуваючи на вул. Звенигородській в м. Звенигородка, побачив будинок, в якому були відчинені двері та на подвір`ї нікого не було. Він зайшов через вхідні двері до будинку, звідки викрав мобільний телефон «Нокія» чорного кольору, який лежав на тумбочці, та гроші в сумі 200 грн., які лежали в шухляді. Потім з викраденими речами він вибіг з будинку та втік. Телефон продав, а гроші витратив на власні потреби.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на суму 4000 грн. обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена повністю та кваліфікує його дії: за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 - за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення; за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 - за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який ніде не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, будучи засудженим за вчинення корисливого злочину проти власності в період іспитового строку знову вчинив аналогічні злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, перебуває на обліку лікаря нарколога з 20 січня 2014 року з діагнозом: «Наркоманія», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
На підставі викладеного, з урахуванням думки потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2014 року на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд призначає остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань.
Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 1800 грн., моральної шкоди в сумі 3000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 200 гривень. В судовому засіданні зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з ОСОБА_3 1800 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 200 грн. за правову допомогу, а всього 4000 грн.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ст.1167 ЦК передбачає, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її вини.
Оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину щодо ОСОБА_5 доведена повністю, він повинен відшкодувати потерпілому задану матеріальну, моральну шкоду, а також процесуальні витрати на правову допомогу.
Враховуючи викладене та повне визнання обвинуваченим цивільного позову на суму 4000 грн., суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 1800 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 200 грн. за правову допомогу, а всього 4000 грн.
Питання про речові докази у справі, а саме поліетиленовий пакет з кросівками, поліетиленовий пакет з гіпсовим зліпком та мобільний телефон «Нокіа 1280», суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судово-трасологічної експертизи № 1/276 від 24.11.2014 року у розмірі 196,56 грн. та судово-трасологічної експертизи № 1/1319 року від 15.12.2014 року у розмірі 887,04 грн., а всього на загальну суму 1083 грн. 60 коп. відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, обраний ухвалою слідчого судді 04 грудня 2014 року, вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2014 року і остаточне покарання за сукупністю вироків призначити у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 04 грудня 2014 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1800 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 200 грн. за правову допомогу, а всього 4000 (чотири тисячі) грн.
Речові докази, а саме:
- поліетиленовий пакет з кросівками, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 (а.п. 59);
- поліетиленовий пакет з гіпсовим зліпком, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, після набрання вироком законної сили знищити (а.п. 59);
- мобільний телефон «Нокіа 1280», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, після набрання вироком законної сили передати потерпілій ОСОБА_6 , як законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судово-трасологічних експертиз № 1/276 від 24.11.2014 року та № 1/1319 року від 15.12.2014 року на загальну суму 1083 (одна тисяча вісімдесят три) грн. 60 коп.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування у виді тримання під вартою, вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1