Справа № 524/1584/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора м. Кременчука ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0002619 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радужне Тюменської області РФ, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, працює за домовленістю на будівництві, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий,

за ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :
11.09.2014 року приблизно 01 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину АТБ, розташованого по вул. Першотравневій в м. Кременчуці, в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_5 на ґрунті неприязних особистих відносин, підбіг до потерпілого та почав почергово наносити удари руками, стиснутими в кулаки, в область голови, обличчя, шиї. Коли від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_5 упав на землю, ОСОБА_4 почав наносити удари ногами в область голови та обличчя потерпілого.

Згідно висновку експерта №1059 від 11.09.2014 року у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому лівої вилицевої кістки, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, травматичної ампутації першого зуба верхньої щелепи зліва, множинних саден та синців в ділянці обличчя, голови і шиї, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли довготривалий розлад здоров*я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, підтвердивши факт виниклої між ним та потерпілим ОСОБА_5 11.09.2014 року біля магазину АТБ сварки, яка переросла в обопільну бійку, в ході якої він - ОСОБА_4 , після падіння їх обох на асфальт, наніс потерпілому удари руками по голові, обличчю, та ногами в різні частини тіла.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та зібрані в ході досудового розслідування докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , суд, розуміючи істинність та добровільність показань обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження всих доказів, які є належні, допустимі, достатні для визнання винним обвинуваченого у вчиненому злочині, розглянувши дане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме матеріалами кримінального провадження №0002619:

Висновком судово-медичної експертизи №1059 від 11.09.2014 року відносно потерпілого ОСОБА_5 , у якого виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому лівої вилицевої кістки, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, травматичної ампутації першого зуба верхньої щелепи зліва, множинних саден та синців в ділянці обличчя, голови і шиї, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього, що потягли довготривалий розлад здоров*я, і які могли утворитися від не однократної ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо руками, стиснутими в кулак, ногами, взутими у взуття, або подібними за характеристиками тупими предметами.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2015 року з потерпілим ОСОБА_5 , де він показав механізм та локалізацію нанесення йому ударів обвинуваченим ОСОБА_4 11.09.2014 року, з долученими фототаблицями.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи №186 від 17.02.2015 року, відповідно до якого показання потерпілого ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту 12.02.2015 року по характеру, механізму, локалізації виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи №1059 від 11.09.2014 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 від 12.02.2014 року, де він показав механізм та локалізацію нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 11.09.2014 року , з долученими фототаблицями.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи №185 від 17.02.2015 року, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту по механізму, локалізації, кількості нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім.*я ОСОБА_5 .

Протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 від 24.02.2015 року, де він показав механізм та характер нанесення ударів потерпілому ОСОБА_5 11.09.2014 року, з долученими фототаблицями.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи №223 від 24.02.2015 року, відповідно до якого показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту можуть відповідати даним судово-медичної експертизи №1059 від 11.09.2014 року на ім.*я ОСОБА_5 по характеру, механізму, локалізації нанесених обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Та іншими матеріалами кримінального провадження №0002619, які не оспорювалися обвинуваченим.

Суд вважає вину ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що потягли його тривалий розлад здоров*я, доведеною.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України є несудимим, працює за домовленістю, посередньо характеризується за місцем проживання, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченому обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття, сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину і суду в скорішому розгляді кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

За довідками ПНД, КНД обвинувачений ОСОБА_4 на обліках не перебуває, вважає себе працездатним.

На підставі вище викладеного, враховуючи особу обвинуваченого, який на даний час є несудимим, працює, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро покаявся у вчиненому, його молодий вік і бажання виправитися, суд приходить до висновку про достатність виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у вигляді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, за якою його визнано винним, та звільнивши від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього передбачених ст.76 КК України обов*язків .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців з покладанням передбачених ст.76 КК України обов*язків: своєчасно повідомляти органи кримінальної-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя: