Справа № 11-340/2007р. Головуючийу
1 інстанції:ВасяновичВ.М.
Категорія: ст. 185 ч.3 КК Доповідач - Моїсеєнко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня 31 дня колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області
в складі:

Головуючого
Безверхого О.М.

суддів Моїсеєнко
Т.М. , Матуса В.В.

з участю
прокурора Кононенко К.М.

засудженого
ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець с. Князе-Козаче
Путивльського району Сумської області,
освіта повна загальна середня,
неодружений, непрацюючий, що мешкає: АДРЕСА_1,
раніше судимий:

1)
17.09.2003
року за ст. ст. 185 ч.3, 69
КК України до штрафу в розмірі 1020
грн;

2)
16
січня 2007 року
за ст.
185 ч.3 КК
України до 3 років
позбавлення волі. Вирок Путивльського районного суду від 17.09.2003р. у виді
штрафу в сумі 1020 грн.
виконувати самостійно.

засуджений
за ст.
185 ч.3 КК
України до позбавлення волі на строк 3
роки.

У
відповідності зі ст. 70 ч. 4 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1. визначене покарання за теперішнім вироком та за
вироком Путивльського районного суду Сумської області від 16 січня 2007 року, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно
до ст.
71 КК
України вирок Путивльського районного суду Сумської області від 17 вересня 2003 року відносно
ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 1020
грн. - виконувати
самостійно.

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, уродженець с. Князе-Козаче
Путивльського району Сумської області,
освіта повна загальна середня,
неодружений, непрацюючий, що мешкає: АДРЕСА_1,
раніше не судимий,

засуджений
за ст.
185 ч.3 КК
України до позбавлення волі строком на 3
роки.

На
підставі ст. 75
КК України ОСОБА_23вільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України на
ОСОБА_2. покладені обов'язки не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально -виконавчої
системи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання.

Відповідно
до вироку суду, ОСОБА_1. та ОСОБА_2 визнані винними та засуджені за скоєння
злочину за слідуючих обставин:

13 жовтня 2006 року близько 18 годинОСОБА_1.3
попередньою змовою та разом з своїм братом ОСОБА_2. проникли на охороняєму
територію молочно­товарної ферми ТОВ «Шалигінське», розташованої в с. Шалигіне
Глухівського району, звідки таємно
викрали 2 секції
металевої огорожі комплексу. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.10.06 року близько 19 годиниОСОБА_1.3а
попередньою змовою та разом з ОСОБА_1.,
знову проникли на охороняєму територію молочно-товарної ферми ТОВ
«Шалигінське», звідки таємно викрали ще
6 секцій металевої огорожі комплексу. Наступного дня близько 12 годиниОСОБА_1.3а
попередньою змовою та разом з ОСОБА_2.3нову проникли на охороняєму територію
молочно-товарної ферми ТОВ «Шалигінське»,
звідки таємно викрали ще 6
секцій металевої огорожі комплексу,
а всього майна на суму 1803,
05 грн.

В поданій
апеляції засудженийОСОБА_1. просить пом'якшити призначене йому покарання, врахувавши його щире каяття, наявність на його утриманні неповнолітньої
доньки, та бувшої дружини інваліда 3 групи.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1 який
підтримав свою апеляцію, думку
прокурора, про залишення апеляції без задоволення,
а вироку без

зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину за обставин зазначених у
вироку, відповідає фактичним
обставинам, підтверджується розглянутими
в судовому засіданні доказами, є
обгрунтованим і в апеляції не оспорюється.

Що
стосується покарання, яке суд призначив
засудженомуОСОБА_1. то воно відповідає вимогам
ст. 65 КК України.

Як
вбачається із вироку, суд при
призначенні покарання врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, даних про особу засудженого, а також враховані обставини, які пом'якшують його покарання, до того ж і ті, на які посилається засудженийОСОБА_1. в своєї
апеляції.

Крім
того, призначаючи ОСОБА_1. покарання суд
призначив йому мінімальне покарання,
передбачене санкцією закону, по
якому він засуджений, призначивши
остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Тому на
думку колегії суддів, призначене
ОСОБА_1. покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів і підстав для його пом'якшення не вбачається.

Доводи
апеляції засудженого ОСОБА_1 щодо необґрунтованості його засудження за вироком
Путивльського районного суду Сумської області від 16 січня 2007 року колегією
судді не перевірялися, оскільки цей
вирок вступив в законну силу і ОСОБА_1. не оскаржувався.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 362,
365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Глухівського
міськрайонного суду Сумської області від 22 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1
залишити без зміни, а апеляцію
засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.