Справа № 445/1139/15-к
пр.№ 1-кп/464/291/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.08.2015 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 27.05.2015 року за обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курови Золочівського району Львівської області, громадянина України, який проживає : адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Сихівського районного суду м.Львова надійшов обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 висувається обвинувачення за наступними фактичними обставинами.

Так, 26 травня 2015 року близько 1 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в с.Курови Золочівського району Львівської області, перебуваючи у стані алкогольної сп`яніння, умисно, з метою заволодіння транспортним засобом, без дозволу власника директора ТзОВ «Адлер Аква Україна» ОСОБА_5 , законного володільця, шляхом вільного доступу через незачинені двері автомобиля проник в салон автомобіля марки «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість якого згідно висновку експерта №7/22 від 30,05.2015 року становить 240000 гривень, що належить ТзОВ «Аллер Аква Україна» та знаходився неподалік магазину ПП «Кулик», що по вул. Л. Українки, 5 в с. Куровичі Золочівської району Львівської області, та за допомогою ключів запалювання, які знаходилися замку запалювання, завів двигун вищевказаного автомобіля, після чого почав здійснювати рух на даному транспортному засобі, але був виявлений працівником ТзОВ «Аллер Аква Україна» - ОСОБА_6 , який намагався припинити протиправні дії ОСОБА_7 , але останній на законні вимоги ОСОБА_6 не відреагував. Продовжуючи діяти протиправно, незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом ОСОБА_4 порушуючи правила дорожньої руху вчинив наїзд лівим заднім колесом автомобіля на праву ногу ОСОБА_6 який намагався припинити протизаконні дії ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. В подальшому, незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 поїхав на вулицю Івана Франка що с. Куровичі Золочівського району Львівської області, де намагався заховати викрадений автомобіль у господарстві ОСОБА_8 , однак в цей момент він був виявлений та затриманий працівниками ТзОВ «Аллер Аква Україна» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, що справу необхідно призначити до розгляду, а також заявив клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_4 .

Обвинувачений не заявив суду клопотань та підтримав думку прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вважає, що кримінальне провадження до судового розгляду призначене бути не може, а обвинувальний акт, в якому ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Стаття 291 КПК України містить в собі вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті.

Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається із надісланого заступником прокурора Золочівського району Львівської області обвинувального акту ці вимоги закону органом досудового слідства та прокурором не були виконані.

Стаття 2КПК України вказує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення (об`єктивна та суб`єктивна сторона складу злочину) в такому вигляді як викладено в обвинувальному акті є неправильним.
Так, у формулюванні обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 , не зазначено ступень тяжкості, спричинених останнім потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, що є порушенням кримінального закону. Разом з тим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані лише за ч.1 ст.289 КК України.
Прокурор, висловлюючи суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, зазначав, що визначення тяжкості тілесних ушкоджень в даному випадку нідочого, бо тілесні ушкодження були спричинені після заволодіння транспортом, під час порушення правил дорожнього руху, та не впливають ані на кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.289 КК України, ані на можливість кваліфікації його ж дій за ст.289 КК України.

Але суд не може погодитися з такою правовою позицією прокурора.
Відповідно до законодавства у разі, коли винний вже отримав можливість розпорядитися, користуватися протиправно вилученим майном і застосовує насильство лише з метою звільнення від затримання, його дії дійсно не можуть визнаватися насильницьким заволодіння транспортом. Застосування ж насильства у такому випадку може утворити окремий злочин проти особи й повинно отримати самостійну правову оцінку залежно від характеру насильства і заподіяної потерпілому фізичної шкоди.
Суд вважає, що в супереч ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначеним обставинам не дано правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та не визначене відповідне формулювання обвинувачення, щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .
З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

Крім того, відповідно до ухвали судді Золочівського районного суду від 9 червня 2015 р., двомісячний строк домашнього арешту ОСОБА_4 спливає 09.08.15р.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу,заслухавши думку прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 , який не заперечив проти продовження відносного нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючи особу підозрюваного, та те, що останній підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років те, що такий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, розлучений, перебуває на обліку у лікаря-нарколога Золочівської поліклініки Золочівської ЦРЛ з діагнозом «ГМ0.2» у зв`язку із алкогольною залежністю , може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.289 ч.1 КК України.
Із цих підстав, суд також приходить до переконання, що застосування іншого запобіжного заходу на даний час є неможливим ОСОБА_4 .
Строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 слід продовжити з 09.08.15р. до 09.10.15р.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 176, 181, 291, 314 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000388 від 27.05.2015 року, по обвинуваченню: ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, - повернути заступнику прокурора Золочівського району Львівської області.
Строк домашнього арешту ОСОБА_4 продовжити з 09.08.15р. до 09.10.15р. з покладанням на нього таких обов`язків :
1)цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме господарство, в якому проживає, що в АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
2)носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ч.5 ст. 181 КПК України.
Строк дії ухвали становить 2 місяці, тобто до 09.10.15р. включно.
Контроль за виконанням даної ухвали в частині домашнього арешту покласти на слідчого СВ Золочівського РВ ГУМІ України у Львівській області ОСОБА_11 .
Ухвала у відповідності до ч. 4 ст. 314 КПК України в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена шляхом подачі на протязі 7 днів через Сихівський районний суд м.Львова Апеляційному суду Львівської області апеляційної скарги.
Суддя