Справа № 127/3676/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 12.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000851 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
23.06.2001 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 206 КК України на 2 роки позбавлення волі; на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання покарання на 2 роки;
21.11.2002 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 297 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.;
10.06.2003 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі;
06.04.2009 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин;
12.05.2009 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки;
06.02.2012 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки;
20.02.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;
16.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 12.06.2014 року звільнений згідно Закону України «Про амністію»;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 29 січня 2015 року о 20:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи мету наживи, таємно, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з сараю двері до якого перебували у відчиненому стані, вчинив крадіжку водолазного костюму марки «Gressi» вартість якого, згідно висновку експерта №259/15-21 від 24.02.2015 року, становить 2010 гривень, який належить ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав та суду пояснив, що потерпілого ОСОБА_5 він знав раніше, а тому 29.01.2015 року о 20:00 год. він до нього прийшов в гості та стукав в двері, проте ніхто не відчиняв. З метою відшукати ОСОБА_5 він пішов до відчиненого сараю. Зайшовши до сараю він побачив там водолазний костюм, який він викрав, а потім заклав за 100 грн. та пішов на роботу. В подальшому, дізнавшись, що його шукає міліція, забрав водолазний костюм, повернув його потерпілому.

З досліджених доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається, що згідно висновку експерта КНДІСЕ № 259/15-21 від 24.02.2015 року ринкова вартість викраденого водолазного костюма марки «Gressi» станом на 30.01.2015 року з урахуванням зносу складала 2010,00 грн.
Відповідно до постанови про визнання речового доказу та приєднання його до кримінального провадження від 24.04.2015 року водолазний костюм моделі «Gressi» камуфляжного кольору визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому.Згідно розписки ОСОБА_5 отримав від слідчого водолазний костюм моделі «Gressi».

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналіз досліджених доказів, а саме показань обвинуваченого та письмових документів, свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно в 29.01.2015 року він вчинив крадіжку водолазного костюму, належного ОСОБА_5 . При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочину, місце, час та спосіб заволодіння чужим майном. Такі показання обвинуваченого повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, якими підтверджено предмет злочинного посягання та вартість викраденого майна. Таким чином, показання ОСОБА_4 є належним та допустимим доказом у справі, який є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, з досліджених судом доказів вбачається, що згідно довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» ОСОБА_4 перебуває на диспансерному наркологічному обліку в установі з 24.11.2009 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опоїдів. На стаціонарному лікуванні не перебував, з 2009 року перебуває в програмі замісної терапії.

Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. Ющенка» від 20.02.2015 року ОСОБА_4 16.02.2009 року був консультований неврологом: наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді цефалічного синдрому та лікарем-психіатром: на момент огляду без психічних розладів, проміжний період ЗЧМТ. На обліку не перебуває.

З характеристики від 12.02.2015 року вбачається, що за час проживання на ОСОБА_4 скарг на неналежну поведінку, порушення громадського порядку або спокою до квартального комітету Малі Хутори «Центр» не надходило.

З вимоги УІТ УМВС України у Вінницькій області відносно ОСОБА_4 та копій вироків щодо нього вбачається, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнений 12.06.2014 року згідно Закону України «Про амністію», попередня судимість не знята та не погашена.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості в період непогашеної судимості, вину у вчиненні злочину визнав, шкоду відшкодував, на даний час офіційно не працює, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. При визначенні строку покарання суд враховує вимоги ст. 69-1 КК України, оскільки у справі наявні обставини, що пом`якшують покарання, передбачені п.1, 2 ст. 66 КК України, відсутні обставин, що обтяжують покарання та обвинувачений визнає свою вину.
Вказані ж обставини та позитивна характеристика обвинуваченого є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно з актом здачі-приймання висновку судового експерта в кримінальному провадженні від 24.02.2015 року №259/15-21 становлять 344,40 гривень та вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

На підставі п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 344,40 грн.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме водолазний костюм марки «Gressi», залишити потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: