Справа № 369/8251/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/354/15 Доповідач у 2 інстанції Говоруха
Категорія 35 24.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого : вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2012 року за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 342 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання 20.06.2014 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, умовно достроково, невідбутий строк покарання 2 роки 3 місяці,

засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді:

· за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі;
· за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів покарання ОСОБА_7 призначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків покарання ОСОБА_7 призначено, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно вироку, ОСОБА_7 будучи раніше засудженим ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 342 КК України та невідбувши покарання, призначене судом за вчинення цих злочинів, 25 червня 2014 близько 02-ї години поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, скористався відсутністю власника та сторонніх осіб, пошкодив водійські дверцята, проник до салону автомобіля «ВАЗ 21011», д.р.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , та пошкодивши замок запалювання, завів двигун і розпочав рух на вказаному транспортному засобі, незаконно заволодівши ним, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 8199 грн. В подальшому, ОСОБА_7 викрадений транспортний засіб залишив неподалік місця вчинення злочину у несправному стані.

Крім того, 25 червня 2014 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_7 поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 діючи з корисливих мотивів, скористався відсутністю власника та сторонніх осіб, пошкодив водійські дверцята, проник до салону автомобіля «ВАЗ 2101» д.р.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , в якому пошкодивши замок запалювання, завів двигун і розпочав рух на вказаному транспортному засобі, незаконно заволодівши ним, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 7591 грн. В подальшому, ОСОБА_7 викрадений транспортний засіб залишив неподалік місця вчинення злочину, у несправному стані.

Крім того, 25 червня 2014 року близько 02 години 15 хвилин ОСОБА_7 поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 діючи з корисливих мотивів, скористався відсутністю власника та сторонніх осіб, пошкодив дверцята і проник до салону автомобіля «ВАЗ 20163», д.р.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_11 звідки таємно викрав навігатор марки "Престіжіо", чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 677 грн.

Крім того, 25 червня 2014 року близько 02 години 45 хвилин ОСОБА_7 поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 діючи з корисливих мотивів, скористався відсутністю власника та сторонніх осіб, пошкодив дверцята і проник до салону автомобіля «Фольцваген поло», д.р.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 звідки таємно викрав навігатор марки "Навітел 500", чим завдав ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 1016 грн.

Не погоджуючись з вироком захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що потерпілі не підтвердили, що саме ОСОБА_7 вчинив дані злочини, а в судовому засіданні бачили обвинуваченого вперше. Також, захисник вказує, що в протоколі огляду місця пригоди не зазначено, де саме був виявлений слід підошви взуття, на якій відстані від автомобіля, також немає відомостей, що вказаний слід якимось чином вилучався з місця пригоди. Звертає увагу на те, що в фото таблиці до вищевказаного протоколу, фотознімок взуття відсутній. Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні дав покази, що підпис на пакеті з зліпком взуття він поставив згодом, а не на місці події. Посилання суду у вироку на покази потерпілого ОСОБА_12 в частині того, що йому показували на місці пригоди кросівок вилучений у обвинуваченого не заслуговують на увагу і викликають сумніви та спростовуються матеріалами кримінального провадження. На думку захисника, не заслуговують на увагу і є сумнівними та не відповідають вимогам закону посилання суду на те, що один із доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є те, що вони скоєнні в один період часу одним і тим же способом. Крім цього, під час проведення огляду місця події та виявлення викрадених речей потерпілих було виявлено та вилучено безліч слідів пальців рук, які не належать ОСОБА_7 , а органом досудового розслідування не встановлено кому вони належать.

Не погоджується з вироком і обвинувачений, який подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а також змінити запобіжних захід йому з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при судовому розгляді кримінального провадження поверхнево були проаналізовані докази по справі, допущено однобічність та неповнота судового розгляду, а саме в судовому засіданні один із потерпілих взагалі не з`являвся, свідки не підтвердили його причетність, а покази обвинуваченого та його клопотання взагалі не взяті до уваги. На думку обвинуваченого, для повноти досудового та судового розслідування не обхідно розширити коло осіб та встановити можливих свідків події, яка відбулась 25 червня 2014 року о 2 годині в с. Новосілки, перевірити версію про непричетність його до вчинених злочинів, конкретизувати та обґрунтувати обвинувачення щодо ОСОБА_7 враховуючи всі фактичні обставини справи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника та просив вирок залишити без змін, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду 1-ї інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_7 в незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому повторно, а також таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на сукупності допустимих, достовірних та достатніх для цих висновків доказів, які всебічно, повно та об?єктивно досліджені в судовому засіданні і отримали у вироку належну оцінку в плані відносності, допустимості, достовірності та достатності для юридичної кваліфікації.

В підтвердження висновків суду про винність ОСОБА_7 судом обґрунтовано покладені покази потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідка - слідчої СВ Києво-Святошинського РВ ОСОБА_13 , експерта Києво-Святошинського РВ ОСОБА_14 , а також об`єктивні дані заяв потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 25 червня 2014 року, протоколів огляду місця події від 25 та 26 червня 2014 року, протоколу затримання ОСОБА_7 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколу огляду взуття затриманого, а саме кросівок та постанови про визнання їх речовими доказами і приєднання до матеріалів кримінального провадження, висновку експерта криміналіста№ 235 від 14 серпня 2014 року з якого вбачається, що слід взуття виявлений під час огляду місця події залишений взуттям вилученим у затриманого ОСОБА_7 , висновку щодо вартості викраденого майна.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок про доведеність вини обвинуваченого є вірним та ґрунтується на всебічно та об?єктивно досліджених в судовому засіданні та належним чином оцінених і наведених у вироку доказах, які зібрані по справі.

Колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.

Всупереч твердженню захисника в судовому засіданні при з`ясуванні питання щодо належності та допустимості доказів з належною повнотою перевірялись доводи захисника стосовно тих обставин, що в протоколі огляду місця події не зазначено, де саме був виявлений слід підошви взуття і зокрема на якій відстані від автомобіля, також немає відомостей, що вказаний слід якимось чином вилучався з місця пригоди. Дійсно, як видно із дослідженого під час судового засідання протоколу огляду місця події (а.с. 26 - 28 т.1) в протоколі огляду зроблена запис без конкретизації точного місця виявлення сліду взуття та його прив`язки до конкретних предметів, а лише зазначено, що - « поруч з автомобілем виявлено слід взуття». Однак в судовому засіданні перевіряючи докази суд належним чином з`ясував дані обставини, в суді були допитані слідчий та експерт, які безпосередньо приймали участь в проведенні огляду місця події і підтвердили виявлення під час огляду місця події сліду взуття, конкретне місце його виявлення та обставини вилучення і приєднання до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів. З врахуванням даних обставин, наведення у вироку в якості доказів протоколу огляду та показів свідка і експерта колегія суддів вважає обґрунтованим, а наявність в зазначеному протоколі окремих недоліків, які не є істотними, не може бути визнано достатньою підставою для визнання наведених доказів недопустимими.

Щодо доводів захисника про те, що потерпілі не підтвердили, що саме ОСОБА_7 вчинив дані злочини, а в судовому засіданні бачили обвинуваченого вперше, то дані доводи суперечать матеріалам кримінального провадження і безпосередньо спростовуються показами потерпілого ОСОБА_12 в судовому засіданні, які обґрунтовано наведені у вироку в якості належного доказу і не викликають сумнівів в колегії суддів.

Доводи захисника про те, що суд при прийнятті рішення не обґрунтовано взяв до уваги що вказані злочині вчинені в одну ніч, в один період часу, в одному місці одним і тим же способом, що обвинувачений раніше вчиняв аналогічні злочини, за що був засуджений, перебував у нічний час на місці вчинення вказаних злочинів, яке розташоване на великій відстані від його місця проживання на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки наведені судом обставини узгоджуються з наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які є належними та допустимими і їх використання при мотивуванні та прийнятті рішення не суперечить вимогам кримінально процесуального закону, вимоги якого судом дотримано в повній мірі і обґрунтовано не наведено у вироку покази обвинуваченого, який під час досудового слідства повністю визнавав свою вину і давав детальні покази щодо вчинених злочинів.

Наведені в апеляціях сумніви щодо достатності доказів для прийняття рішення по справі і необхідності з`ясування інших обставин і, зокрема, направлення справи на новий судовий розгляд для більш детального з`ясування обставин справи, перевірки кому належать вилучені під час огляду автомобілів відбитки пальців рук та інших обставин за наявності достатності доказів вини обвинуваченого не є належною підставою для скасування рішення суду 1 ї інстанції.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що доводи захисника та обвинуваченого про непричетність останнього до вчинення інкримінованих йому злочинів спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а не визнання вини способом захисту.

Покарання ОСОБА_7 призначено з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відповідно до вимог закону, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції і приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року, яким ОСОБА_7 засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Головуючий

Судді