Кримінальне провадження №1-кп/311/104/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Задорожка Д.А.

при секретареві
Яблонській Я.Л.

за участю прокурора
Арустамян Д.Ю.

обвинуваченої
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села
Малинівка Гуляйпільського району
Запорізької області, громадянки
України, українки, освіта середня,
пенсіонерки, незаміжньої,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.
384, ч.1 ст. 190 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не
застосовано.

В С Т А Н О В ИВ :

21.10.2013 о 16 годин 10 хвилин, знаходячись в
селі Підгірне Василівського району
Запорізької області, ОСОБА_1, діючи з
прямим умислом, з метою приховування
факту відчуження 26.04.2004 земельної
ділянки, загальною площею 6,38 га, яка
належала їй та знаходиться на
території Підгірненської сільської
ради Василівського району для
уникнення від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а
також безпідставного звинувачення
ОСОБА_2 у незаконному заволодінні
вищезазначеною земельною ділянкою,
будучи попередженою про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве повідомлення про вчинення
злочину, згідно зі ст. 383 КК України,
достовірно знаючи, що відносно неї не
вчинялось жодного злочину, звернулась
з заявою до оперуповноваженого СДСБЕЗ
Василівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області капітана міліції
ОСОБА_3, про вчинення ОСОБА_2 злочину,
про що було складено протокол
прийняття заяви про вчинене
кримінальне правопорушення.

При цьому, ОСОБА_1 в протоколі прийняття
заяви про вчинене кримінальне
правопорушення зазначила, що ОСОБА_2,
використавши підроблений договір міни
на земельну ділянку в контурі НОМЕР_1 на
території Підгірненської сільської
ради, площею 6,38 га, шляхом обману
заволодів належною їй зазначеною
земельною ділянкою, чим спричинив їй
матеріальну шкоду в розмірі вартості
земельної ділянки, чим вчинив у
відношенні неї шахрайські дії.

Оформлений протокол прийняття заяви
про вчинене кримінальне
правопорушення, ОСОБА_1 підтвердила
своїми підписами, та зазначила, що з
протоколом ознайомлена, після чого
його було зареєстровано в журналі
Єдиного обліку заяв і повідомлень про
вчиненні кримінальні правопорушення
та інші події Василівського РВ ГУМВС
України в Запорізькій області за № 6243
від 21.10.2013.

Дане повідомлення про вчинення ОСОБА_2
злочину було спростоване висновком
судової почеркознавчої експертизи Д/№
59 від 14.02.2014, відповідно до якого підпис
в договорі міни від 26.04.2004 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 виконаний ОСОБА_1 Крім того,
договір міни на земельну ділянку
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
нотаріально посвідчено приватним
нотаріусом Василівського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_4 та зареєстровано у
реєстрі за № 609.

Крім того, 09.01.2014 в період часу з 16
години 30 хвилин до 17 годин 00 хвилин,
знаходячись в місті Василівка
Запорізької області, ОСОБА_1, діючи з
прямим умислом, з метою приховування
факту відчуження 26.04.2004 земельної
ділянки, загальною площею 6,38 га, яка
належала їй та знаходиться на
території Підгірненської сільської
ради Василівського району для
уникнення від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а
також безпідставного звинувачення
ОСОБА_2 у незаконному заволодінні
вищезазначеною земельною ділянкою,
будучи попередженою про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показання, згідно зі ст. 384
КК України, достовірно знаючи, що
відносно неї не вчинялось жодного
злочину, під час допиту слідчим СВ
Василівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області ОСОБА_5 у
кримінальному провадженні № 0002236
від 22.10.2013 в якості потерпілої надала
завідомо неправдиві показання про те,
що ОСОБА_2, шахрайським шляхом
заволодів її земельною ділянкою, чим
завдав потерпілій матеріальний збиток.
ОСОБА_1 зазначила, що договір міни з
ОСОБА_2 не укладала, у нотаріуса ОСОБА_4
була всього один раз у 2012 або 2013 році,
при завіренні копії документу.

Перед початком допиту потерпілій
ОСОБА_1 було роз'яснено її права, в тому
числі було попереджено, що за дачу
завідомо неправдивих показань вона
несе кримінальну відповідальність
заст. 384 КК України, після закінчення
допиту остання розписалася про
ознайомлення з даними положеннями та
засвідчила вірність написання
протоколу.

Дані показання про вчинення ОСОБА_2
злочину були спростовані висновком
судової почеркознавчої експертизи Д/№
59 від 14.02.2014, відповідно до якого підпис
в договорі міни від 26.04.2004 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 виконаний ОСОБА_1 Крім того,
договір міни на земельну ділянку
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
нотаріально посвідчено приватним
нотаріусом Василівського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_4 та зареєстровано у
реєстрі за № 609.

Крім того, 18.09.2012, ОСОБА_1, діючи з прямим
умислом, з корисливих намірів,
направлених на незаконне заволодіння
грошима ОСОБА_6, достовірно знаючи про
те, що земельна ділянка, яку вона надала
останньому в оренду з 26.04.2004 їй не
належить у зв'язку з укладенням
договору міни з ОСОБА_2, використавши
копію недійсного державного акту на
право власності на землю ІІІ-ЗП № 006125
від 29.11.2002, виданого на ім'я ОСОБА_1 та
приховавши незаконність своїх дій від
ОСОБА_6, після укладення між нею та
ОСОБА_6 договору оренди землі, площею 6,38
га, розташованої на території
Підгірненської сільської ради
Василівського району, Запорізької
області, строком на 10 років, орендна
плата за яким становить 6 000 гривень,
знаходячись навпроти домоволодіння
АДРЕСА_1, шляхом обману заволоділа
грошима в сумі 4,500 гривень, які належать
останньому, в якості грошової
винагороди за згоду укласти договір
оренди, після чого розпорядилась ними
за власним розсудом.

Продовжуючи свій злочинний намір,
направлений на заволодіння грошима
ОСОБА_6, ОСОБА_1, діючи з прямим умислом,
08.04.2013, знаходячись навпроти
домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом обману
заволоділа грошима в сумі 2 000 гривень в
якості орендної плати, які належать
ОСОБА_6, після чого розпорядилась ними
за власним розсудом. Вказаними діями
ОСОБА_1 завдала потерпілому ОСОБА_6
матеріальний збиток на загальну суму 6
500 гривень.

До початку розгляду провадження по
суті потерпілим заявлено цивільний
позов про відшкодування на його
користь та стягнення з обвинуваченої
матеріальних збитків, завданих
злочином в розмірі 6 500 грн., а також
моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 в силу статті 63 Конституції
України відмовилася давати пояснення,
однак зазначила, що свою провину в
інкримінованих їй злочинах визнала
повністю та вказала, що обставини,
викладені в обвинувальному акті,
відповідають дійсності. У вчиненому
щиросердно розкаялася, просить суд
суворо її не карати. Цивільний позов
потерпілого визнала в повному обсязі.
Просила суд визнати недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються, відповідно до
вимог ч.3 ст.349 КПК України.

В судове засідання потерпілий не
з'явився, надавши суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників
судового провадження, вважає можливим
визнати недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, відповідно до вимог ч.3
ст.349 КПК України, обмежившись
дослідженням матеріалів, які
характеризують особу обвинуваченої.
При цьому, судом з'ясовано, що учасники
судового провадження правильно
розуміють зміст цих обставин, їх
позиції є добровільними, а також
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржувати ці
обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1
ст. 383 КК України, як завідомо
неправдиве повідомлення органу
дізнання про вчинення злочину; за ч. 1
ст. 384 КК України, як завідомо
неправдиве показання потерпілого під
час провадження досудового слідства;
за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння
чужим майном, шляхом обману
(шахрайство).

При призначенні обвинуваченій
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченої, обставини, які
пом'якшують та обтяжують її покарання.

Обвинувачена раніше до кримінальної
відповідальності не притягувалася,
вину визнала повністю, щиросердно
розкаялася у вчиненому, сприяла
встановленню істини в ході судового
розгляду, позитивно характеризується
за місцем проживання, є пенсіонеркою,
матір'ю п'ятьох дітей, що суд відносить
до обставин, які пом'якшують покарання.

З урахуванням тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та особи
обвинуваченої, суд вважає за можливе
призначити обвинуваченій покарання
без ізоляції від суспільства. Крім
того, враховуючи наявність декількох
обставин, що пом'якшують покарання
обвинуваченої, суд вважає необхідним
при призначенні покарання ОСОБА_1 за ч.1
ст. 384 КК України застосувати положення
ч.1 ст. 69 КК України та призначити їй
більш м'який вид основного покарання,
не зазначений в ч.1 ст. 384 КК України, а
саме, штраф.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6
підлягає задоволенню, оскільки він
визнаний обвинуваченою та
підтверджений матеріалами
кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до положень ст. 100 КПК
України.

Витрати, пов'язані з проведенням
судової почеркознавчої експертизи в
розмірі 978 грн. 00 коп. стягненню з
обвинуваченої не підлягають, оскільки
за змістом Закону України «Про судову
експертизу» проведення вищевказаної
експертизи є обов'язком експертів
відповідного НДЕКЦ та яка відповідно
до статті 15 вказаного Закону
здійснюється за рахунок коштів, які за
цільовим направленням виділяються
відповідним експертним установам з
Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд,

П Р И С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст. 384
КК України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України - у вигляді
штрафу в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (850 грн.);

- за ч.1 ст. 384 КК України із
застосуванням ч.1 ст. 69 КК України - у
вигляді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (510 грн.);

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, призначити ОСОБА_1
покарання у вигляді штрафу в розмірі
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (850 грн.). в
дохід держави.

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 383 КК
України та призначити їй покарання у
вигляді 1-го (одного) року позбавлення
волі.

Застосовуючи ст. 75 КК України,
звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного судом покарання, якщо
вона протягом 1-го (одного) року
іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на неї
обов'язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України,
покласти на ОСОБА_1 обов'язки
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
періодично в період випробувального
терміну являтися на реєстрацію в
кримінально - виконавчу інспекцію.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 72 КК України,
призначене ОСОБА_1 основне покарання у
вигляді штрафу в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (850 грн.). в дохід держави,
виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6
задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на
його користь 6 500 грн. в якості
матеріальної шкоди та 2 000 грн. в якості
моральної шкоди, а всього - 8 500 (вісім
тисяч п'ятсот) грн.

Речові докази у провадженні: вилучений
аркуш паперу формату А-4 з розпискою
ОСОБА_1 та вилучені матеріали
кримінального провадження № 0002236
від 22.10.2013 в прошитому та
пронумерованому вигляді на 193-х аркушах
- залишити в матеріалах кримінального
провадження - конфіскувати.

Апеляційна скарга на вирок може бути
подана протягом тридцяти днів з дня
його проголошення, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
Д.А. Задорожко