ЄУН193/377/15-к
Провадження №1-кп/193/22/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
27 травня 2015 року сел. Софіївка Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка угоду про примирення від 12 березня 2015 року, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 17 лютого 2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , гр.України, освіта 9 класів, на диспансерних обліках не перебуває, не працює, не одружений, дітей не має,

раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), при слідуючих обставинах:

16 лютого 2015 року о 23:30 год. переслідуючи злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу проник до незачиненого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , достовірно знаючи де лежать гроші, зайшов до спальні кімнати вказаного будинку та впевнившись, що господарка домоволодіння спить, таємно шляхом крадіжки із гаманця, який лежав у зовнішній кишені куртки викрав гроші в сумі 200 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на суму 200 грн..

12 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 , яку на підставі ст.ст. 55, 56 КПК України визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні № 0000086 від 17 лютого 2015 року та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення. Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді 2 років обмеження волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просить суд затвердити угоду про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просить суд затвердити укладену угоду про примирення, права та обов"язки зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_6 і потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор та адвокат у судовому засіданні не заперечують проти затвердження угоди про примирення, так-як відсутні обставини, що унеможливлюють затвердити угоду відповідно до ч.7 ст.474 КПК України.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 угода про примирення підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 12 березня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 17 лютого 2015 року, між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , згідно з якою узгоджена міра покарання, роз`яснені права, передбачені ст.ст. 394; 424; ст.474 КПК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання 2 (Два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (Один) рік .

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Суддя: