Справа № 462/129/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 10/783/1/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляцію скаржника ОСОБА_6 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року,
встановила:
цією постановою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова від 18 липня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

В апеляції ОСОБА_6 покликається на те, що під час розгляду його скарги, відмовні матеріали надійшли до суду лише 20 жовтня 2014 року (матеріали справи т.2. а.с.125, 130), коли були вже допитані свідки по справі та особи, на яких він вказував як на осіб, які вчинили відповідні злочини. Тобто, суд допитуючи вказаних осіб, не мав уявлення про їх свідчення під час перевірки його скарги, через що не міг усунути суперечності в їх показах, як не міг і поставити додаткові запитання по суті проведеної перевірки прокурора за його скаргою. За таких умов, окрім порушення процедури судового розгляду скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, суд порушив і основоположні принципи кримінального процесу щодо повноти та об`єктивності. Істотне порушення норм підтверджується і тим, що всупереч ст. 76 КПК України (в редакції 1960 року) судом не враховано обов`язковість призначення експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, так як в матеріалах справи та в його заяві про вчинений злочин зазначено, що саме після перебування в опорному пункті міліції він потрапив на довготривале стаціонарне лікування, після якого група інвалідності з другої стала першою.

Вважає, що суд в постанові безпідставно робить висновки щодо медичних термінів, захворювань, їх причин та наслідків, хоча такі можуть бути зроблені лише особою зі спеціальними знаннями, які у суду відсутні. Очевидним істотним порушенням процесуального законодавства є і те, що, як вбачається з його заяви прокурору, він просив порушити кримінальну справу відносно працівників міліції за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 162 КК України, а як вбачається з постанови прокурора відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України. Отже вважає, його заява про причетність працівників міліції до вчинення зазначених злочинів взагалі не розглядалась.

Звертає увагу, що в постанові судом не зазначено про перевірку законності його доставлення до опорного пункту і на момент затримання, сусідка ОСОБА_7 ще не подала письмової заяви про його злочин, а її повідомлення було тільки виражене в усній формі і то, при тих умовах, що працівники міліції повинні були перевірити її особу і повідомити її про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий донос.

Наголошує, що в постанові суду зазначено лише довідку до акту огляду МСЕК серії 10ААА №834643, яка була дійсна на час перевірки, згідно якої, на дату огляду з 29 листопада 2011 року по 05 грудня 2011 року, він став інвалідом першої групи, однак не вказано досліджену в ході судового розгляду довідку серії ЛВА-1 №428352, відповідно до якої, саме на дату огляду 01 грудня 2009 року йому було встановлено першу групу інвалідності (т.1. а.с.67), чим свідомо зміщено визначення його інвалідом першої групи на два роки.

Зазначає, що практично доводи постанови побудовані на показах осіб, які вчинили проти нього злочини: двох працівників міліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ; ОСОБА_7 , тобто зацікавлених в результатах справи, та на показах осіб, які не були очевидцями подій злочину, і судом не усунуто суперечностей в показах свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та поясненнями, даними ними під час перевірки його заяви.

Просить постанову судді скасувати та винести нове рішення, якою скасувати постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_10 від 18 липня 2012 року, порушити кримінальну справу відносно працівників міліції за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 371, ч.2 ст. 162 КК України, та ОСОБА_7 за ознаками ч.1 ст. 383 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляції та залишенні постанови судді без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 99 КПК України (1960 року) при відсутності підстав для порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і підприємства, установи, організації.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_10 від 18 липня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом перевищення влади або службових повноважень працівниками Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України, на підставі п.2 ст. 6 КПК України (1960 року), в якій просив скасувати дану постанову та порушити кримінальну справу щодо працівників Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області за ч.3 ст. 364 КК України та щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 383 КК України.

Колегія суддів вважає, що суддя місцевого суду, у відповідності до положень ст. 236-2 КПК України (1960 року), розглянув скаргу ОСОБА_6 та прийшов до правильного висновку, що постанова старшого прокурора винесена згідно вимог ст.ст. 94, 97, 99 КПК України (1960 року) після проведеної перевірки: на основі пояснень сусідів ОСОБА_6 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які зазначили, що по факту нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень працівниками міліції їм нічого не відомо (а.с.183-188 відмовних матеріалів); ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства через генетичну хворобу, була присутня при доставці ОСОБА_6 до дільничного пункту міліції і співробітники ДПМ до його каліцтва ніякого відношення не мають (а.с.182 відмовних матеріалів); ОСОБА_17 , яку ОСОБА_6 у своїй заяві зазначає як свідка подій, про те, що 24 липня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт, після якого прийшли працівники міліції та запропонували ОСОБА_6 пройти із ними до ДПМ. Зазначила, що останнього силоміць до ДПМ ніхто не вів, він йшов самостійно, разом із працівниками міліції та ОСОБА_7 (а.с.30-31 відмовних матеріалів); дільничного інспектора міліції ОСОБА_8 про те, що він з ОСОБА_18 до ОСОБА_6 жодних заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, морального чи психологічного тиску не застосовували (а.с.179-180 відмовних матеріалів); помічника ДІМ ОСОБА_18 про те, що 24 липня 2008 року він разом із ДІМ ОСОБА_8 за заявою ОСОБА_7 запросили ОСОБА_6 до ДПМ, щоб відібрати пояснення, на що той погодився (а.с.56-57 відмовних матеріалів).

Крім цього, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 свої пояснення з приводу подій від 24 липня 2008 року підтвердили в суді І інстанції, при цьому ОСОБА_8 ствердив, що жодного фізичного та психологічного тиску до ОСОБА_6 не застосовувалось, до приходу в дільничний пункт міліції матері скаржника, він почував себе добре, на стан здоров`я не скаржився, а ОСОБА_7 зазначила, що ніяких проявів насильства зі сторони працівників міліції щодо ОСОБА_6 не було.

Також, суддею місцевого суду встановлено, що 24 липня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 дільничний пункт міліції, на виклик до ОСОБА_6 виїжджали дві бригади СШМД м. Львова: бригада швидкої медичної допомоги № 10 в складі фельдшера ОСОБА_19 , молодшої м/с ОСОБА_20 і спеціалізована психіатрична бригада швидкої медичної допомоги №12 в складі лікаря-психіатра ОСОБА_21 , фельдшера ОСОБА_22 , молодшої м/с ОСОБА_23 і молодшого м/б ОСОБА_24 (т.2 а.с. 65-66), які в судовому засіданні за спливом часу не могли згадати жодних обставин згаданих подій.

Окрім цього, як вірно зазначено в постанові судді, за результатами проведення службової перевірки старшим інспектором з ОД ІОС УКЗ ГУМВС України у Львівській області за заявою ОСОБА_25 матері скаржника встановлено, що факти наведені у заяві останньої щодо неправомірності дій працівників Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області 24 липня 2008 року відносно її сина ОСОБА_6 свого документального підтвердження не знайшли (а.с.47-51 відмовних матеріалів) і даний висновок ніким не оскаржувався у встановленому законом порядку.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що при перевірці законності постанови старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова, суддя місцевого суду в повному обсязі дослідив відмовні матеріали перевірки, матеріали справи та допитав всіх можливих очевидців згаданої події від 24 липня 2008 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що вищенаведене повністю спростовує доводи апеляції ОСОБА_6 , а постанова судді місцевого суду є законна й обґрунтована.

Щодо покликання апелянта на те, що суддею в постанові зазначено довідку до акту огляду МСЕК серії 10ААА №834643, згідно якої на дату огляду 29 листопада 2011 року 05 грудня 2001 року ОСОБА_6 є інвалідом першої групи, а не зазначено довідки серії ЛВА-1 №428352, відповідно до якої, саме на дату огляду 01 грудня 2009 року йому було встановлено першу групу інвалідності (т.1. а.с.67), чим свідомо зміщено визначення його інвалідом першої групи на два роки, то таке, на думку колегії суддів, не впливає на рішення судді районного суду по суті, оскільки, як видно з виписки №1583 (а.с.19, 22 відмовних матеріалів), ОСОБА_6 перебував в період з 27 квітня 2007 року по 15 травня 2007 року на стаціонарному лікуванні в І терапевтичному відділенні 4 міської клінічної лікарні м. Львова і на той час був вже інвалідом другої групи, яка була встановлена до 01 грудня 2009 року до дати чергового перегляду.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 382 КПК України (1960 року) та п.п.13, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012 року), колегія суддів,

ухвалила:
постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова від 18 липня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4