Справа № 599/541/15-к
н.п.1-кп/599/35/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2015 р. Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду кримінальне провадження №0000064 від 03 березня 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українець, гр. України, освіта середня, не працює, військовозобов`язаний, раніше не судимий, згідно ст.89 КК України,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням четвертої черги часткової мобілізації і призовом на військову службу у Збройні Сили України, пройшов медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого визнаний головою медичної комісії придатним до військової служби. Будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, з метою ухилення від призову у зв`язку з мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 2 лютого 2015 року ОСОБА_4 відмовився отримати під розпис повістку, згідно з якою був зобов`язаний з`явитися 12 лютого 2015 року до Зборівсько-Козівського ОРВК. Однак всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України № 1595-УІІ від 22 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», без поважних причин до військового комісаріату у визначений законом час не прибув та про причини не прибуття не повідомив.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, у вчиненому розкаявся, надав показання про те, що відмовився від отримання повістки, так як має на утриманні матір інваліда за якою здійснює догляд, утримує господарство. Інші його двоє братів проживають окремо і не мають змоги доглядати за матір`ю.

Крім цього, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_6 службовця ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно яких 02 лютого 2015 року ОСОБА_4 пройшов медичну комісію у Зборівсько Козівському ОРВК та був визнаний придатним до військової служби. Близько 12 год. 02 лютого 2015 року йому було виписано повістку про прибуття 12 лютого 2015 року на збірний пункт для відправлення у Збройні Сили України, а саме у смт. Десна Чернігівської обл. Від отримання повістки ОСОБА_4 відмовився про що був складений відповідний акт. ОСОБА_4 було роз`яснено, що за відмову від отримання повістки він несе кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 мотивував відмову тим, що на його утриманні є мати інвалід. Однак будь яких документів з цього приводу ОСОБА_4 не надав і пізніше до військкомату не з`являвся. Сільський голова села Озерна повідомив у військкомат, що за місцем проживання ОСОБА_4 відсутній.

Аналогічні показання надали свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 службовці Зборівсько-Козівського ОРВК;

- облікова картка військовозобов`язаного засвідчує, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- згідно висновку військово лікарської комісії ОСОБА_4 за станом здоров`я придатний до вйськової служби;

- згідно повістки на ім`я ОСОБА_4 , військовозобов`язаний повинен був з`явитися на збірний пункт до Зборівсько-Козівського ОРВК 12 лютого 2015 року о 08.00 год.;

- акт про відмову від отримання повістки від 02 лютого 2015 року, складений службовцями Зборівсько-Козівського ОРВК засвідчує, що обвинувачений ОСОБА_4 відмовися від отримання повістки 02 лютого 2015 року о 12 год. 10 хв.

Підходячи до кваліфікації дій ОСОБА_4 , суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст.336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.

При цьому заперечення та доводи захисника про те, що ОСОБА_4 не підлягав мобілізації, так як раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину не мають правових підстав виходячи з такого: згідно вироку Зборівського районного суду від 19 квітня 1999 року, ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.81 КК України в редакції 1960 року та йому було призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі та на підставі ст.46-1 КК України в редакції 1960 року, виконання вироку відтерміновано на 1 рік і шість місяців. Вирок набрав законної сили. Надалі, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався. Таким чином, в даний час, на підставі п.11, п.15 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень, ст. 89 КК України ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимості. Тимчасове посвідчення взамін військового квитка № НОМЕР_1 , наявне в матеріалах провадження, свідчить, що ОСОБА_4 був звільнений від проходження строкової військової служби, однак не дає права на звільнення від мобілізації. Ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить підстав, щодо надання обвинуваченому відстрочки від призову.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу ОСОБА_4 , який вважається раніше не судимим на підставі ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 проживає з матір`ю інвалідом 2-ї групи, яка потребує догляду та бабцею ОСОБА_9 1932 р.н. Матеріально побутові умови сім`ї важкі. Дані обставини засвідчує акт матеріально побутових умов обвинуваченого, складений комісією Озернянської сільської ради.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи обставини справи, розкаяння обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, встановлені в судовому засіданні його сімейні обставини, наявні підстави звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374-375 КПК України,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід особисте зобов`язання вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо вирок не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд на протязі 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1