Справа № 462/1817/14-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Залізничного району м.Львова щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 18.11.2013 року,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України, на бездіяльність прокурора Залізничного району м.Львова, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у його заяві від 18.11.2013 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, вчинене працівниками Сихівського районного суду м.Львова суддею ОСОБА_5 та секретарем судових засідань ОСОБА_6 . Свою скаргу обґрунтовує тим, що прокурор, всупереч вимогам ст.214 КПК України, не вніс відомості його заяви про кримінальне правопорушення від 18.11.2013 року в ЄРДР, а надіслав йому відповідь, що його звернення розглянуте, підстав для внесення відомостей його заяви в ЄРДР не вбачається. При цьому наголосив, що ст.214 КПК України не передбачає окремої перевірки перед внесенням даних в ЄРДР та початку розслідування, він вбачає ознаки бездіяльності та недостатньої перевірки вказаних обставин його заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України. Просить зобов`язати прокурора внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР на підставі поданої ним заяви від 18.11.2013 року та почати розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, наголосив на безпідставності такої, просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши скаржника та прокурора, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали наглядового провадження за заявою ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до ЄРДР вносяться відомості виключно за заявами або повідомленнями про кримінальне правопорушення та що прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, яка містить повідомлення про вчинене саме кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.

Як видно із заяви ОСОБА_3 від 18.11.2013 року, яка міститься в матеріалах наглядового провадження, він вважає, що при судовому розгляді кримінального провадження по його обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1. 263 ч.2 КК України, працівниками Сихівського районного суду м.Львова - суддею ОСОБА_5 та секретарем судових засідань ОСОБА_6 вчинялись дії, які містять ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. При цьому зазначає, що протягом досудового та судового слідства на нього чинився тиск, зокрема, його незаконно тримали під вартою, також його обмежували у своєчасному ознайомленні із матеріалами справи, розгляд справи у суді затягувався, порушувались встановлені КПК України строки розгляду. Крім цього, посилається на те, що його заяви і клопотання належним чином не реєструвалися та не підшивались до матеріалів справи.

Згідно відповіді прокурора Залізничного району м.Львова ОСОБА_7 № 04-21/131-13 від 16.12.2013 року, заявника ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його зверненням від 18.11.2013 року.

Як встановлено при розгляді скарги, відомості, які викладені у поданій заяві ОСОБА_3 від 18.11.2013 року дійсно не містять достатніх обставин, які б свідчили про вчинення саме злочинних дій працівниками Сихівського районного суду м.Львова, до того ж в більшій своїй частині ці відомості носять узагальнений характер, викладені в формі невмотивованих та необґрунтованих суб`єктивних тверджень.

Слід також зауважити, що склад злочину, передбачений ч.2 ст.367 КК України, про вчинення якого працівниками Сихівського районного суду м.Львова вказує ОСОБА_3 належить до злочинів із матеріальним складом, тобто визнається закінченим із моменту спричинення тяжких наслідків. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише адміністративного чи дисциплінарного проступку. Між тим, ОСОБА_3 в його заяві від 18.11.2013 року про спричинення будь-яких наслідків, в тому числі тяжких наслідків, не йдеться.

Зі змісту п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» випливає, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, незгода учасника судового процесу з прийнятим рішенням чи діяльністю судді щодо розгляду справи не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що на даний час матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1, 263 ч.2 КК України, перебувають в провадженні апеляційного суду Львівської області, а відтак, ОСОБА_3 може оскаржувати діяльності судді щодо розгляду та вирішення справи у передбаченому процесуальним законом порядку, в тому числі, реалізовуючи свої права, передбачені ст.42 КПК України, вправі наводити вказані у його заяві від 18.11.2013 року відомості в обгрунтування вимог апеляційної скарги.

З огляду на наведене, вважаю, що дії прокурора не суперечать вимогам ст.214 КПК України, прокурором правомірно не було внесено відповідні відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , оскільки така заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що інші обставини, викладені в скарзі ОСОБА_3 , не доводять його вимог щодо неправомірності дій прокурора у невнесенні відомостей до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення ОСОБА_3 від 18.11.2013 року, відповіді прокурора та наданих сторонами матеріалів, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Залізничного району м.Львова щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення від 18.11.2013 року відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1