Справа № 667/3908/14-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянув в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 667/3908/14-к за скаргою ОСОБА_3 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження,

Сторони кримінального провадження:

скаржник: ОСОБА_3

захисник: ОСОБА_4

прокурор: ОСОБА_5

встановив:

Скаржник 21 травня 2014 року звернувся зі скаргою, у якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження постановлену старшим прокурором відділу прокуратури Херсонської області від 17 квітня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 22 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 365 КК України з підстав визначених п.4 ч.1 ст. 284 КК України , зазначаючи те що вказана постанова прийнята прокурором з порушенням вимог кримінально процесуального законодавства . Просив суд скасувати вказану постанову винесену відносно нього і зобов`язати прокурора Херсонської області винести постанову про закриття вказаного кримінального провадження з підстав визначених п.2 ч.1 ст. 284 КПК України .

Вказану постанову отримав 05 травня 2014 року, а відповідно до позначки оператора зв`язку Київ 1 направив скаргу на адресу суду 14 травня 2014 року.

Скаржник до судового засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу і просив суд задовольнити її посилаючись на обставини викладені в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги і просив суд відмовити в її задоволенні за необґрунтованістю оскільки оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали судом встановлено те що: 22 грудня 2012 року до ЄРДР за №0000210 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 365 КК України які було внесено до ЄРДР на підставі матеріалів кримінальної справи № 500033-12 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

24 січня 2013 року ОСОБА_3 було пред`явлено підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

27 лютого 2014 року слідчим прийнято постанову про зміну попередньої правової кваліфікації у вказаному кримінальному провадженні ч.5 ст. 191 КК України на ч.3 ст. 365 КК України .

17 квітня 2014 року старшим прокурором відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 на підставі матеріалів досудового розслідування, прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за фактом перевищення службових повноважень , які спричинили тяжкі наслідки , за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 365 КК України , у зв`язку з набранням чинності закону , яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою , на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КК України.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а ст. 92 КПК України окреслено вичерпне коло осіб на яких покладено обов`язок доказування, до яких віднесено слідчого та прокурора і лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення на потерпілого. Доказування, в сенсі положень ст. 92 КПК України, означає що слідчий та прокурор зобов`язані зібрати, процесуально зафіксувати, перевірити і оцінити докази, обґрунтувати ними наявність або відсутність обставин перерахованих у ст. 91 КПК України. Порядок та форми прийняття процесуальних рішень слідчим або прокурором визначений ч.ч.3-7 ст. 110 КПК України. Якими може бути або постанова або обвинувальний акт.

Пункт 4 ч. 1 ст. 284 КПК України , на підставі якого було прийнято оскаржуване рішення ,передбачає що відносно особи зібрано достатньо доказів , які підтверджують вчинення нею діяння , що містить ознаки будь-якого кримінального правопорушення , однак в силу того що набрав чинності закон , яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою і хоча закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи , декриміналізація діяння , щодо якого здійснюється досудове розслідування тягне за собою закриття провадження.

Як слідує з оскаржуваного рішення , в ході досудового розгляду було встановлено що, скаржник на період подій які йому інкриміновано , з 12 вересня 2009 року по 11травня 2011 року , був службовою особою яка входила до переліку службових осіб визначених приміткою до ст. 364 КК України , оскільки диспозиція ст. 365 КК України, на час набрання чинності закону України « Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» , а саме на 28 лютого 2014 року передбачала відповідальність особи за перевищення влади або службового повноваження . Однак оскаржуване рішення не містить в собі посилань на те які обставини було встановлено прокурором , що в силу ст. 91 КПК України потребували доказуванню , які б свідчили про те що скаржником вчинене кримінальне правопорушення яке тягне відповідальність визначену ч. 3 ст. 365 КК України.

Посилання в оскаржуваній постанові на те що , 27 лютого 2014 року , з огляду на здобуті та проаналізовані докази , слідчим обґрунтовано винесено постанову про зміну попередньої кваліфікації у кримінальному провадженні з ч.5 ст. 191 КК України на ч.3 ст. 365 КК України не відповідають вимогам п.2 ч.5 ст. 110 КПК України , відповідно до якої у мотивувальній частині постанови прокурора повинно міститись зміст обставин , які є підставами для прийняття постанови , а також мотиви прийняття постанови , їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскільки вказане процесуальне рішення не відповідає вимогам п.п.2,3 ч.5 ст. 110 КПК України , суд вважає що скарга в цій частині є обґрунтованою і такою що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання в частині вимог щодо покладення обов`язків на прокуратуру Херсонської області закрити кримінальне провадження стосовно скаржника на п.2 ч.1 ст. 284 КПК України , суд вважає що вказані вимоги з урахуванням положень п.18 ч.1 ст. 3 , п.9 ч.1 ст. 36, ст.284 КПК України не підлягають задоволенню , оскільки до компетенції суду, на стадії досудового розгляду , не входить покладання обов`язків на прокурора закривати кримінальне провадження з підстав визначених положеннями ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст.307, 372 КПК України, суд
ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого прокурора відділу прокуратури Херсонської області від 17 квітня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 22 грудня 2012 року .

В задоволенні іншої частини скарги про покладення обов`язку на прокурора Херсонської області закрити кримінальне провадження № 0000210 від 22 грудня 2012 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1