Ухвала іменем україни
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
з участю прокурора ОСОБА_4
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 19 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та доповненнями до неї на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч.2 ст.368 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення злочину, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн в доход держави з позбавленням права обіймати посаду начальника відділу держветінспекції і ветсанекспертизи управління держветінспекції, ветсанекспертизи, фінансування і економіки Головного Управління ветеринарної медицини в Одеській області строком на 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 в доход Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз за проведення експертиз у розмірі 2051 грн та 1172,50 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із ст.81 КПК України 1960 року.

Як визнав встановленим суд, 16 червня 2011 року о 12 год, ОСОБА_5, обіймаючи посаду начальника відділу держветінспекції і ветсанекспертизи управління держветінспекції ветсанекспертизи, фінансування і економіки Головного Управління ветеринарної медицини в Одеській області, згідно наказу начальника головного управління ветеринарної медицини Одеській області № 74-к від 30 жовтня 2008 року, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, у приміщенні службового кабінету Головного Управління ветеринарної медицини в Одеській області, що знаходиться за адресою: вул.7 Пересипська, 6, м. Одеса, отримав від ОСОБА_6 частину раніше обумовленої суми хабара в розмірі 2500 грн, а в подальшому 17 червня 2011 року о 16 год 15 хв, в приміщенні свого службового кабінету, отримав від нього іншу частину грошових коштів у розмірі 2500 грн за виконання в інтересах ОСОБА_6 дій з використанням службового становища, а саме: видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі ТОВ «Економіко-правова фірма «БІЗНЕС СВІТ» ветеринарними медикаментами і препаратами.

В апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_5 не переглядався.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить судове рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд, у зв'язку істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого.

В обґрунтування наведеного вказує на порушення вимог ст.334 КПК України 1960 року при постановленні вироку суду, оскільки в мотивувальній частині вироку наявні протиріччя в показаннях засудженого, зокрема щодо того, хто перший запропонував винагороду за видачу ліцензії, а також не відображено показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

При цьому зазначає, що судом при призначенні покарання безпідставно враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину як пом'якшуючі обставини та як виключну пом'якшуючу обставину те, що ОСОБА_5 не в повному об'ємі був наділений повноваженнями і функціями службової особи.

Вважає, що судом необґрунтовано застосовано ст.69 КК України.

Також, при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, суд не визначив, які саме посади він не може обіймати і яким видом діяльності йому заборонено займатися, а питання про стягнення із засудженого судових витрат було вирішено з порушенням вимог кримінального-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги з доповненнями та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги та доповнення до неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 370-372 КПК України 1960 року предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5, за обставин викладених у вироку, винним себе визнав повністю, у скоєному розкаявся, у зв'язку з чим судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися. Розгляд справи у суді першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_5 був проведений відповідно до вимог ст.299 КПК України 1960 року.

На підставі пояснень засудженого та інших доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікував його дії за ч.2 ст.368 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення злочину, та призначив покарання.

Твердження в касаційній скарзі прокурора про істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме: статей 334,91,93 КПК України є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Крім того, розгляд справи у суді першої інстанції за був проведений відповідно до вимог ст.299 КПК України 1960 року, у зв'язку із чим сторони позбавлені права в подальшому оскаржувати фактичні обставини справи.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 відповідає вимогам, передбаченим статтями 50, 65, 69 КК України.

При цьому, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади визначено у відповідності з вимогами статей 52, 55 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, зокрема ті, про які йде мова в касаційній скарзі прокурора.

Викладений у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції висновок, про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вказаному виді і розмірі, а також про наявність обставин, які суттєво знижують суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та дають підстави для переходу до іншого, більш м'якого виду покарання, тобто застосування ст.69 КК України, є обґрунтованим, судом наведені докладні мотиви такого рішення.

Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.

Порушень норм кримінального і кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставами для скасування судового рішення по даній кримінальній справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2