АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №11-кп/791/393/15 р. Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: амністія Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року квітня місяця «09» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
СуддівОСОБА_3 ОСОБА_4
При секретаріОСОБА_5
З участю прокурораОСОБА_6
ЗасудженогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в у. Херсоні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 05 березня 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про застосування Закону України « Про амністію у 2014 році» щодо
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області,
жителя АДРЕСА_1 ,

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений подав на неї апеляційну скаргу, вказавши, що при прийнятті рішення суд не вірно послався на його попередні судимості, зокрема за ч. 3 ст. 81 КК України в редакції 1960 р. так як за цей злочин до нього було застосовано законодавство про амністію а тому і судимість ця має бути погашеною. Просить ухвалу місцевого суду скасувати та застосувати щодо нього закон України « Про амністію у 2014 році».
Заслухавши міркування прокурора про необхідність залишення ухвали суду без зміни, засудженого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04. 2014 року відповідає вимогам матеріального права.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України « Про амністію у 2014 році» із змінами, внесеними Законом України № 4791 від 06.05. 2014 р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством,небезпечним для життя і здоровя, якщо на день набрання чинності цим Законом такі особи відбули не менше однієї чверті призначеного основного строку покарання.
За даними матеріалів судового провадження засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів, зокрема 1/ 2804.09. 1998 р. за ч. 3 ст. 81 КК України до позбавлення волі на 3 рок 6 місяців і звільнений 05.07 2000 р. на підставі Закону України про амністію від 11.05.2000 р., 2/ 11.06. 2004 р. за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 5 років, звільнений 10.04.2008 р. по відбуттю строку покарання, 3/ 08.08.2013 р. за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на 6 років 6 місяців, 29.11.2013 р. за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до позбавленням волі на 7 років. За останні злочини засуджений на цей час відбуває покарання.
Відповідно до положень п. «в» ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» з наступними змінами, внесеними Законом України « Про внесення змін до деяких законів України про застосування амністії в Україні» від 06.05. 2014 р., амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/ або особливо тяжких злочинів. Дані матеріалів судового провадження свідчать, що ОСОБА_7 має три непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів. Доводи апеляційної скарги засудженого про погашення його судимості від 04.09.1998 р. не заслуговують уваги. Так вироком від вказаної дати ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 81 КК України в редакції 1960 р. і цей злочин у відповідності до ст.. 7-1 КК України в редакції 1960 р. є тяжким. Звільненого засудженого від призначеного цим вироком покарання на підставі Закону України про амністію від 11.05.2000 р. не тягне за собою автоматичне погашення судимості. Відповідно до ст. 55 КК України в редакції 1960 р. такими, що не мають судимості визнаються особи засуджені до позбавлення волі на строк не більше трьох років, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину. За даними судового провадження, засуджений в період строку погашення судимості вчинив новий злочин, за який він був засуджений 19.03.2003 р. за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з чим перебіг строку погашення судимості переривалося.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 закону України « Про амністію у 2014 році» так як ОСОБА_7 має більш ніж дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за неможливе погодитися з доводами апеляційної скарги засудженого. Ухвала місцевого суду щодо цього засудженого є законною і скасуванню не підлягає.
З оглядом на викладене і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 05 березня 2015 року про відмову у застосуванні щодо цього засудженого положень Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04. 2014 р. без зміни.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження на протязі трьох місяців з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя