АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1519/14 Справа № 182/8093/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. 199 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004248 від 17 жовтня 2014 року, матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року захисника ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополь, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

за участю в режимі відео конференції:

слідчого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2015 року ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення і наявні ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню та здійснення незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, що дає підстави для продовження строку тримання його під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на незаконність ухвали слідчого судді, оскільки вважає, що вона постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону та недоведеним є існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Також сторона захисту зазначає, що порушено право ОСОБА_7 на захист, бо клопотання слідчого розглянуто без його участі,чим підозрюваного позбавлено можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 2 ст. 193 КПК України та право брати участь у проведенні процесуальних дій, зазначених у ст. 42 цього Кодексу, тому продовження строку тримання підозрюваного під вартою є недоцільним і є всі підстави застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частиною 3 статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст.184 КПК України, повинне містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст.199 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто з виконанням вимог, передбачених ст. ст. 183, 193, 194, 196 КПК України.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, 17 жовтня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004248 було внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

19 жовтня 2014 року ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2014 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні був продовжений до 3-х місяців, тобто до 19 січня 2014 року.

15 грудня 2014 року слідчий СВ Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у зв`язку з тим, що у даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування продовжено, оскільки необхідно виконати рід слідчих дій, а саме: ознайомити підозрюваного з матеріалами виконаних експертиз; провести одночасні допити підозрюваних; відкрити матеріали сторонам провадження, надати доступ всім учасникам до матеріалів; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та продовжено строк тримання під вартою до 19 січня 2015 року ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кількох особливо тяжких кримінальних правопорушень, зокрема, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно провести значний обсяг слідчих дій, які відображені в клопотанні слідчого, а заявлені ризики при застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного не зменшилися та виправдовують продовження тримання його під вартою, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою в межах строку досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя вірно вказав, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника стосовно порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою підозрюваного, оскільки вони знайшли своє підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

В силу ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту c пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою службовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і має право на судовий розгляд упродовж розумного строку або на звільнення до початку судового розгляду. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

ЄСПЛ в п. 81 Рішення «Мамедова проти Росії» зазначає, що посадова особа зобов`язана особисто допитати обвинуваченого, перевірити обставини за та проти попереднього ув`язнення і зазначити в постанові про продовження строку тримання під вартою або про відмову в ньому підстави прийняття такого рішення. Продовження строку тримання особи під вартою без заслуховування її думки, без надання можливості прокоментувати матеріали, надані прокуратурою, та надання належної уваги її аргументам на підтримку звільнення з - під варти є несумісним з гарантіями, закріпленими в статті 5 §3 Конвенції.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу, продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, слідчий суддя в порушення вимог ст. 193 КПК України та норм міжнародного права, при постановленні оскаржуваної ухвали вказані вимоги закону не виконав, що у відповідності до ст. ст. 409, 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і слугує підставою для скасування судового рішення, яким було розглянуто клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , без його участі, чим він був позбавлений права на доступ до правосуддя та належний захист.

Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів, з урахуванням конкретних обставин та обсягу слідчих дій, які необхідно виконати у кримінальному провадженні, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є необхідним.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку про скасування ухвали слідчого судді з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою слід задовольнити клопотання слідчого та продовжити у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 січня 2015 року, в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області: