Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/797/14-к
Провадження № 1-кп/506/7/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2015смт.Красні Окни

20 березня 2015 року Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

та сторони захисту захисника ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.м.т.Красні Окни кримінальне провадження внесене до ЄРДР 04 вересня 2014 року за № 0000347 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,у шлюбі не перебуває,з середньою освітою,

громадянина України, непрацюючого,раніше не судимого,

у скоєнні злочину ,передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 ,перебуває у фактичних шлюбних відносинах,з вищою

освітою, громадянина України, непрацюючого,має на утриманні 2- х

малолітніх дітей,відповідно до ст.89 КК України судимостей не має

у скоєнні злочину ,передбаченого за ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В кінці липня 2014 року близько 20.00 г ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за пропозицією останнього, за попередньою змовою, у групі осіб ,з метою викрадення чужого майна, прибули на територію автозаправочної станції по АДРЕСА_3 та шляхом вільного доступу таємно викрали два металевих швелера довжиною 7 м вартістю 1330 грн. на загальну суму 2660 грн., які належали ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності ,чим завдали їм шкоди на зазначену суму.

Викраденим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпорядилися на власний розсуд.

Крім того, 31 серпня 2014 року близько 08.00 г ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за пропозицією останнього, за попередньою змовою, у групі осіб ,повторно,з метою викрадення чужого майна, прибули до автозаправочної станції по АДРЕСА_3 та шляхом вільного доступу таємно викрали три металевих швелера довжиною 7 м вартістю 1330 грн. на загальну суму 3990 грн., які належали ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності ,чим завдали їм шкоди на зазначену суму.

Викраденим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпорядилися на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково і пояснив, що в кінці липня 2014 року він разом з ОСОБА_12 проходили біля автозаправки і він по потребі зайшов на територію автозаправки ,де побачив в бур`янах 5 швелерів. Він покликав ОСОБА_13 ,показавши йому знахідку. Ввечері того ж дня,під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 останній запропонував забрати знайдені швелера та здати як металобрухт. Так як вони були в стані алкогольного сп`яніння і не змогли нести їх, то ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_16 піти з ними ,на що той погодився. Вони втрьох пішли на територію АЗС ,взяли два швелера і віднесли на металобазу,де охоронець заплатив їм 400 грн., якими вони поділилися. 31 серпня 2014 року вони з ОСОБА_12 взяли тачку і пішли туди ж та забрали три швелера, які відвезли на ту ж металобазу і той же охоронець заплатив їм 500 грн. Він не вважає, що вони вкрали швелера, адже вони їх просто знайшли.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав частково та дав аналогічні пояснення ,також наполягаючи на тому,що вони знайшли швелера, а не вкрали.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив суду,що він на праві спільної сумісної власності разом з ОСОБА_7 має 1/100 частки нежилої будівлі комплексу «Красноокнянський сирзавод» по АДРЕСА_3 . Так як ця будівля не охороняється ,то вони періодично почергово з ОСОБА_17 приїздили та слідкували за будівлею. У 2014 році вони помітили,що почали розбирати будівлю. Так, поступово зникали різні частини будівлі - покрівля, швелера, які слугували балками тощо. Всього було 8 швелерів. Спочатку зникли три швелери. Вони намагалися відшукати їх власними силами, не дуже сподіваючись на міліцію, але їх пошуки нічого не дали .Через деякий час, на початку серпня 2014 року вони виявили ,що зникли ще два швелера і знов таки, власними силами вони намагалися знайти швелера. На початку вересня 2014 року зникли останні три швелера. Вони пішли на металобазу, розташовану по вул..Дзержинського,4,і одразу побачили там свої 5 швелерів, які впізнали по особливим привареним металевим частинам. Коли вони виявили ці швелера, то повідомили одразу міліцію. На його думку,саме ОСОБА_18 та ОСОБА_15 вкрали з їх будівлі всі вісім швелерів, але вдалося знайти лише 5.

Потерпілий ОСОБА_7 дав суду аналогічні пояснення, доповнивши, що момент зникнення спочатку двох швелерів, а потім 3-х останніх швелерів співпадає з датами, коли обвинувачені здавали швелера на металобрухт і тому він вважає, що обвинувачені не знаходили швелера на території АЗС, а саме в ті періоди і викрадали їх з їх будівлі.

Свідок ОСОБА_19 повідомив ,що він працював охоронцем на металобазі по вул.Дзержинського в с.м.т. Красні Окни і пам`ятає, що влітку ОСОБА_18 , ОСОБА_15 і ще один хлопець пізно ввечері принесли два швелера і він купив їх для себе. Приблизно через місяць ОСОБА_18 та ОСОБА_15 ввечері знов принесли вже 3 швелера ,які він також купив для себе.За все він заплатив приблизно 1000 грн.

Свідок ОСОБА_20 повідомив, що влітку ОСОБА_18 та ОСОБА_15 зайшли до нього ,вони разом випивали ,після чого ОСОБА_15 попросив його допомогти віднести швелери на металобазу. Він погодився і вони втрьох прийшли на територію автозаправки, звідки взяли два швелери і віднесли на металобазу. Йому за це дали 150 грн. Хлопці сказали йому ,що знайшли швелера і він не думав, що це викрадення.

Судом також були досліджені письмові докази.

- 04 вересня 2014 року у ЄРДР була зареєстрована заява ОСОБА_6 , про те, що він 01 вересня 2014 року на складському приміщенні виявив відсутність крівлі./ а.п.40/

- протокол огляду від 04 вересня 2014 року ,з якого слідує ,що при огляді приміщення господарського призначення по АДРЕСА_3 ,що належить ОСОБА_21 , з дозволу останнього та в його присутності виявлено ,що приміщення не має даху / а.п.46-47/;

- протокол огляду від 04 вересня 2014 року,з якого слідує,що при огляді території домогосподарства ОСОБА_22 /з дозволу останнього/, розташованого в АДРЕСА_3 ,на грунті були виявлені 5 швелерів шириною 140 мм, висотою 58 мм, товщиною 4.9 мм, довжиною по 7 м кожен. Зазначені швелера по всій довжині мають на своїй поверхні приварені відрізки металевого кута, які розташовані між собою на відстані 50 см./ а.п.50-52/;

-протокол проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2014 року, де ОСОБА_18 показує, де саме були ним знайдені швелера і яким чином вони їх з ОСОБА_12 переносили / а.п. 53-56/;

-довідку про вартість П-подібного швелера шириною 140мм, висотою 58 мм, товщиною 4.9 мм, довжиною 7 м - 1330 грн. / а.п.59/;

Проанізувавши всі досліджені у судовому засіданні докази ,суд вважає, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і їх вина у скоєнні таємного викрадення чужого майна у групі осіб, за попередньою змовою , повторно, доведена повністю.

Посилання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на те, що швелера ними були зайдені і вони вважали, що вони безхозні ,не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.

Юридичними ознаками майна як предмета злочину проти власності є те,що таке майно має бути чужим для винної особи, тобто не перебувати у власності чи законному володінні винного; належати на праві власності іншій фізичній або юридичній особі.

Те, що це майно знаходиться на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебуває в іншому доступному місці, доступ до якого є не утрудненим, як то на території непрацюючої АЗС, не означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився.

Так ,відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої 06 березня 2014 року у справі № 5-2кс14 , слідує те ,що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично його викрадає , і про це можуть свідчити такі обставини:

- індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна;

- конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

- зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

- причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Так, як видно із матеріалів кримінального провадження та підтверджується показаннями обвинувачених та потерпілих, територія непрацюючої АЗС розташована між будівлями Красноокнянського сирзаводу та Красноокнянського комбікормового заводу; всі означені території мають визначені межі залишки огорожі, насипи вугілля. Таким чином,обвинувачені, як особи , які є дієздатними , мають середню та вищу освіту ,навіть не знаючи конкретного власника майна / швелерів /, виходячи з того,що металеві конструкції мали товарний вигляд,не були брудними ,були складені упорядкованона виробничої території,виходячи із розміру швелерів ,їх придатності для використання ,та те ,що швелера лежали у малодоступному , прихованому від людського ока місці , розуміли,що це майно не є загубленим або викинутим .

За таких обставин ,посилання обвинувачених на те ,що на їх думку, швелера є знахідкою, є бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Установлені у справі фактичні ознаки діяння збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України.

До того ж, на думку суду, поширення на виявлене обвинуваченими майно поняття «знахідка», визначення якого дається у статті 337 Цивільного кодексу України ,є неприйнятним. Крім того, зазначена норма, зобов`язує кожного, хто знайшов загублену річ, власник якої невідомий, негайно заявити про знахідку в міліцію або орган місцевого самоврядування і лише через 6 місяців після такого повідомлення, згідно ст..338 ЦК України, набуває права власності /в тому числі і можливості розпоряджатися/ на знайдене майно.

Що стосується думки захисника щодо ненадання доказів того, що майно належить саме потерпілим, так як на нього відсутні будь-які правовстановлюючі документи, то вона є хибною, так як потерпілі є володільцями частини майнового комплексу /а.п.28-32/; із протоколу огляду зазначеного приміщення слідує, що відсутнє перекриття, а довжина і форма кріплення швелерів, вилучених при огляді /а.п.50-52/ співпадає з технічними характеристиками будівлі /а.п.41/. Крім того, потерпілими зазначені швелера впізнані як свої, будь-яких інших осіб, які б заявляли про своє право власності на вказане майно, немає, а чинним законодавством не передбачено наявність будь-яких правовстановлюючих документів на будівельні матеріали, які були передані у власність як частина цілої будівлі.

Питання щодо способу та обставин переміщення швелерів з території сирзаводу, розташованої на АДРЕСА_4 , на територію АЗС, яка розташована на вул..Дзержинського,42,як і встановлення осіб,вчинивших зазначене переміщення, виходить за межі пред`явленого обвинувачення.

Разом з тим, суд не приймає до уваги думку потерпілих щодо причетності обвинувачених до безпосередньої крадіжки саме із належної їм господарської будівлі всіх вісьми швелерів, так як відповідно до ст..337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Прокурором не висувалося обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стосовно викрадення 8 швелерів з господарської будівлі потерпілих і підстави для застосування судом ч.3 ст.337 КПК України відсутні.

При призначенні обвинуваченим міри покарання, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується, як середньої тяжкості, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано позитивні характеристики обвинувачених за місцем проживання, наявність на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_10 двох малолітніх дітей; також суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, обвинувачений ОСОБА_10 вважається таким, що не має судимостей.

Суд також бере до уваги, що фактично завдана злочином шкода відшкодована, так як викрадене майно потерпілим повернуте.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано скоєння обвинуваченими злочину у кінці липня 2014 року у стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, даних про особи обвинувачених, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених можливе у виді обмеження волі, при цьому, враховуючи все вище викладене, їх слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне повідомити прокурора Красноокнянського району про обставини, які стали відомі у процесі розгляду зазначеного кримінального провадження, щодо участі ОСОБА_20 у скоєнні таємного викрадення майна для внесення таких даних до ЄРДР з метою перевірки наявності або відсутності у діях ОСОБА_20 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Також слід повідомити прокурора Красноокнянського району про обставини, які стали відомі у процесі розгляду зазначеного кримінального провадження, про факти приймання металобрухту на території домоволодіння ОСОБА_22 по АДРЕСА_3 /як зазначено в протоколі огляду/, яке як обвинувачені, так і потерпілі та свідки визначали як металобаза і куди обвинувачені двічі здавали швелера як металобрухт ОСОБА_23 , який на той момент зазначав себе як охоронець металобази, тобто останній здійснював операції з металобрухтом, для внесення даних до ЄРДР з метою перевірки наявності або відсутності у діях ОСОБА_24 та ОСОБА_22 /як власника домоволодіння-металобази/ складу злочину, передбаченого ст.213 КК України.

Арешт на майно не накладався, судових витрат немає.

Речовий доказ - 5 швелерів - відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, вважати переданим потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 368,370,371,374,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року 6 місяців обмеження волі.

Згідно із ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов*язки згідно із ст. 76 КК України :

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)з"являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року 6 місяців обмеження волі.

Згідно із ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов*язки згідно із ст. 76 КК України :

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)з"являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ - 5 швелерів - вважати переданим потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1