У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у складі:

головуючого-судді

Філатова В.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Таран Т.С.,

за участю прокурора Сорокіної
О.А.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Великолепетиського районного суду Херсонської області від 9 жовтня 2007 року
щодо ОСОБА_1,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
та жителя с. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області,
раніше неодноразово судимого,
останній раз 20.10.2006 року за ч. 1 ст.
309 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-
за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;

-
за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки і 3 місяці.

На підставі ст. 71
КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано
невідбуте покарання за попереднім вироком і визначеноОСОБА_1 остаточне
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки і 6 місяців.

У апеляційному порядку вирок щодо
ОСОБА_1 не переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим та
засуджено за те,
що він у кінці
серпня 2005 року в
нічний час у
смт. Велика Лепетиха Херсонської
області із приміщення поліклініки Великолепетиської ЦРЛ таємно викрав
таксофонний апарат, спричинивши Херсонській філії ВАТ “Укртелеком” матеріальну шкоду у розмірі 2241 грн. 87 коп.

На початку листопада 2006 року у денний час ОСОБА_1 незаконно, без мети
збуту, повторно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - макову
соломку, вагою у висушеному стані 10,6 г, який незаконно зберігав за місцем
свого проживання. Цей наркотичний засіб у нього було вилучено працівниками
міліції 10 березня 2007року.

Крім того, 13
лютого 2007 року ОСОБА_1 у домоволодінні по АДРЕСА_1 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна загальною
вартістю 617 грн., що належало потерпілому ОСОБА_2.

У касаційному поданні прокурором порушено питання про
скасування вироку з підстав неправильного застосування кримінального закону,
яке полягало у тому, що суд не призначивОСОБА_1 покарання відповідно до вимог
ч. 4 ст. 70 КК України, що призвело до невідповідності призначеного судом
покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість. З цих
підстав просить вирок щодо ОСОБА_1. скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення прокурора Сорокіної О.А., яка не підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у поданні доводи, колегія
суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1. у злочинах, за які
його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені
наявними у ній доказами, які судом належно досліджено та правильно
оцінено, і у касаційному поданні не оспорюються.

При призначенні засудженому покарання
за кожний із вчинених злочинів, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд
урахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Призначене покарання є необхідним й достатнім для
виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Твердження прокурора про необхідність застосування при
призначенні покаранняОСОБА_1 ч. 4 ст. 70 КК України, є безпідставними.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року “Про практику
застосування судами кримінального покарання”, у випадку, коли особа, щодо якої
було застосоване покарання з випробуванням з іспитовим строком, до
постановлення цього вироку вчинила злочин, за який вона засуджується до
покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення,
часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких
умов кожний вирок виконується самостійно.

З огляду на це, суд обгрунтовано визнав непотрібним застосування
ч.4 ст. 70 КК України і призначенняОСОБА_1 покарання за сукупністю злочину за
який його засуджено вироком від 20.10.2006 року, і за злочин, передбачений ч.3
ст.185 КК України.

Суд правильно призначив засудженому покарання за
сукупністю всіх вчинених злочинів на
підставі ч. 1 ст. 70 КК України, та з урахуванням вчинення ОСОБА_1двох злочинів
під час іспитового строку за попереднім вироком, законно призначив остаточне
покарання на підставі ст. 71 КК України.

Тому підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_1., як про
це просить у касаційному поданні прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного подання заступника
прокурора Херсонської області.

Судді:

Філатов В.М. Таран Т.С. Глос Л.Ф.