Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа №1007/1335/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» лютого 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого судді - Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Німчук О.В.,

за участю прокурора - Таран Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та мешкає в АДРЕСА_1, громадянина України, одруженого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не засудженого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_1 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, 30 березня 2011 року, близько 12 год. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, відносно якого справа закрита на підставі п. 8 ст. 6 КПК України, проїздили автомобілем марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.. Дубрівській, що в с. Пухівка, Броварського району, де на земельній ділянці, напроти будинку № 24 виявили раму металеву автомобіля ЗІЛ-130, в звязку з цим у них виник умисел на таємне викрадення останньої.

З цією метою, наступного дня, 31 березня 2011 року, ОСОБА_1, за попередньою змовою з ОСОБА_2 вищевказаним автомобілем прибули до зазначеної земельної ділянки, звідки намагалися викрасти раму автомобіля ЗІЛ-130, що належить ОСОБА_3, проте закінчити свій злочин до кінця не змогли, оскільки були помічені сторонніми особами, які і припинили їх злочинні дії.

В результаті злочинних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 були заподіяні матеріальні збитки в розмірі 1617 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, винним себе, в предявленому йому обвинуваченні, визнав повністю та суду показав, що в 2011 році він займався збором металобрухту, який в подальшому здавав на пункти та отримував від цього гроші. 30 березня 2011 року в першій половині дня він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 перебували в с. Пухівка, Броварського району, і проїжджаючи однією з вулиць побачили на незабудованій земельній ділянці біля дороги раму металеву від вантажного автомобіля, яку і вирішили вкрасти. З цією метою, наступного дня він разом з ОСОБА_2, а також ОСОБА_4, якого взяли з метою розрізання рами за допомогою автогену, близько 14 год. прибули до ділянки, що в с. Пухівка, Броварського району, де знаходилася виявлена ними раніше автомобільна рама. Коли ОСОБА_4 почав автогеном розрізати раму навколо такої загорілася трава, яку вони почали гасити. На пожежу збіглися мешканці с. Пухівки та припинили їх злочинні дії. У скоєному розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Суд, за погодженням з учасниками процесу вважає провести розгляд справи у відповідності до вимог ст. 299 ч. 3 КПК України, зміст яких для учасників судового розгляду зрозумілий, і такі не заперечують проти їх застосування при розгляді справи.

Даючи оцінку показам підсудного та тим фактичним обставинам справи, що не оспорюються сторонами, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, що виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_1 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а тому і визнає його винним у вчиненні цього злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_1 за вчинений ним злочин, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, особу підсудного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1, а ні органом досудового слідства, а ні судом, не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за місцем проживання він характеризується позитивно (а.с. 110), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 113), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 114), думку потерпілого, який не має претензій матеріального та морального характеру, і просить суд не суворого покарання ОСОБА_1, а тому вважає призначити йому покарання у виді обмеження волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання та встановленням іспитового строку, оскільки таким чином буде досягнута мета ст. 50 КК України.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд визнає, що ОСОБА_1 на час розгляду справи не є особою небезпечною для суспільства, а тому вважає за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого обовязки, передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ, що проходить по справі і знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 рама автомобіля ЗІЛ-130, - залишити в його законному володінні та користуванні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_1 від призначеного судом покарання звільнити, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

Після набрання вироком законної сили покласти на засудженого ОСОБА_1 обов»язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме,

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Судові витрати по справі відсутні.

Речовий доказ, що проходить по справі і знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 рама автомобіля ЗІЛ-130, - залишити в його законному володінні та користуванні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду, а в іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Броварського міськрайонного

суду Київської області ОСОБА_5