05.02.2015 Єдиний унікальний № 371/54/15-к
Провадження 1-кп/371/16/15

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2015 року Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000543 від 30.10.14 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм маршрутного таксі у м. Києві, одруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 30 жовтня 2014 року близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшов з подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де побачив на вулиці жителів с. Зеленьки і його сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які прямували до своїх будинків.

ОСОБА_3 на ґрунті довготривалих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_5 , зупинив останнього, звернувши увагу на себе викриком в його бік. Коли ОСОБА_5 підійшов, то ОСОБА_3 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вдарив один раз кулаком правої руки у верхній відділ лобної ділянки голови ОСОБА_5 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді рани забійного характеру у верхньому відділі лобової ділянки голови, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №46 від 30.10.2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину визнав частково та пояснив, що дійсно 30.10.2014 року він в особистих справах перебував у домоволодінні ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . У той день він вживав алкогольні напої зокрема випив одну пляшку міцного пива та близько 100 грамів горілки. Біля 18 год., вийшовши на вулицю з домоволодіння ОСОБА_6 побачив жителів с. Зеленьки і його сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та окликнув ОСОБА_5 , з яким у нього давні неприязні стосунки. Потерпілий на його викрик відреагував агресивно, наблизився до обвинуваченого та між ними виникла бійка, в результаті якої за обставин, яких обвинувачений не в змозі пригадати, він дійсно міг завдати удару ОСОБА_5 у верхній відділ лобної ділянки голови. Проте обвинувачений вважає, що у виникненні бійки є вина потерпілого, який не лише першим завдав йому удару, а і повалив на землю, позбавив його можливості рухатися, сів йому на живіт, викликав працівників міліції, та поки останні не прибули, ображав його та принижував його гідність.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що дійсно за обставин, викладених у обвинувальному акті, 30.10.2014 року близько 18 год. в результаті бійки з обвинуваченим ОСОБА_3 йому було завдано легкого тілесного ушкодження у вигляді рани забійного характеру у верхньому відділі лобної ділянко голови. Про обставини події потерпілий пояснив, що у вказаний день та час він разом із ОСОБА_7 повертався додому. Проходячи біля домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 і почув, як його окликнув ОСОБА_3 , який, на думку потерпілого, перебував у стані алкогольного сп`яніння. На викрик в свою адресу потерпілий зупинився та зробив декілька кроків в бік ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_3 , поводячись зухвало, провів ногою лінію на дорозі та сказав аби ОСОБА_5 за неї не заходив, після чого завдав потерпілому удару кулаком правої руки у верхній відділ лобної ділянки голови. Після завданого удару із вказаної частини голови почала текти кров, а між сторонами виникла бійка, за наслідками якої потерпілий повалив обвинуваченого на землю, позбавив його можливості рухатися та викликав працівників міліції.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що являється матір`ю потерпілого, не забажала скористатися своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та зазначила наступне. 30.10.2014 року у вечірній час вона зателефонувала до сина дізнатися де він знаходиться. На її запитання син пояснив, що він чекає працівників міліції навпроти будинку ОСОБА_6 . Свідок злякалася за сина та, узявши фонарика, вирушила до місця, вказаного сином. Дійшовши до домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 , вона побачила сина, який тримав ОСОБА_3 та не давав йому рухатися. У той час у сина була розбита голова та з рани текла кров, свідок дуже злякалася за сина. Обидва чоловіки знаходилися на землі, причому ОСОБА_5 перебував зверху і таким чином своєю вагою тримав ОСОБА_3 . Про обставини самої бійки вона повідомити нічого не може, оскільки при цьому присутня не була.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона являється сестрою потерпілого ОСОБА_5 , не забажала скористатися своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, надала такі покази. 30.10.2014 року ОСОБА_3 двічі заходив до магазину, розташованого с. Зеленьки, де вона працює продавцем, та купував алкогольні напої, при цьому щось говорив про намір побити її брата ОСОБА_10 . Приблизно о пів на сьому вечора до неї на мобільний телефон зателефонував брат та повідомив, що в нього трапилася бійка із ОСОБА_3 і в даний час він схопив ОСОБА_3 та не дає йому втекти, викликав наряд міліції. Потерпілий також запитав поради, що йому робити далі. Свідок запропонувала дочекатися приїзду працівників правоохоронного органу. Близько 19 год. вона, повертаючись додому, підійшла до будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 та побачила там брата, який тримав обвинуваченого, не даючи останньому втекти. Свідок залишила місце події у своїх справах, а коли повернулася, то на місці уже були працівники міліції, які відібрали у неї пояснення.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 30.10.2014 року близько 18 год. він разом із ОСОБА_5 повертався додому. Проходячи біля домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , почув, як ОСОБА_5 окликнув ОСОБА_3 . Потерпілий зупинився та зробив декілька кроків в бік ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_3 , поводячись зухвало, провів ногою лінію на дорозі та сказав аби ОСОБА_5 за неї не заходив, після чого завдав потерпілому удару кулаком правої руки у верхній відділ лобної ділянки голови. Після завданого удару між сторонами виникла бійка, за наслідками якої потерпілий повалив обвинуваченого на землю, позбавив його можливості рухатися та викликав працівників міліції. Свідок також зазначив, що він ніяких дій щодо того аби розборонити сторін не вчиняв, разом із ними дочекався, поки приїхали працівники міліції. Свідок звернув увагу, що від ОСОБА_3 було чути запах алкоголю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 30.10.2014 року близько 18 год. разом із ОСОБА_3 вийшов із свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . У цей час по вулиці проходили ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Обвинувачений ОСОБА_3 привітався з останнім та звернувся до нього. У свою чергу ОСОБА_5 відреагував агресивно, наблизився до ОСОБА_3 і між ними зчинилася сутичка, в результаті якої обвинувачений із потерпілим шарпали один одного за одяг, а потім упали на землю. Про обставини бійки свідок більш детально пояснити нічого не може, оскільки після її початку ОСОБА_5 наказав йому іти додому, що свідок і зробив. Перебуваючи у себе на подвір`ї свідок бійки уже не бачив, оскільки біля його садиби високий кам`яний мур, за яким не видно вулиці.

Крім показань потерпілого та самого обвинуваченого, показів свідків його вина також підтверджується доказами, поданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні, зокрема:

· заявою потерпілого від 30.10.2014 року про вчинення злочину (а.с.38);
· витягом із ЄРДР з кримінального провадження №20000543 (а.с. 36);
· висновком експерта №46 від 30.10.2014 р. (а.с. 44), згідно якого при огляді ОСОБА_5 виявлено ушкодження у вигляді рани забійного характеру у верхньому відділі лобної ділянки голови, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Давність виявлених тілесних ушкоджень може становити приблизно в межах однієї доби до часу проведення експертизи потерпілого. Ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, або внаслідок ударів об такі предмети;
· протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2014 року та ілюстративною таблицею до нього (а.с.58);
· висновком експерта №70 від 18.12.2014 року (а.с. 65), згідно якого виявлена у ОСОБА_5 рана забійного характеру у верхньому відділі лобної ділянки голови могла утворитися за обставин, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту 18.12.2014 року, а саме в результаті нанесення йому сторонньою особою одного удару тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, який ця особа тримала в руці (зокрема й затиснутим в кулаці правої руки). Можливість утворення наявного у ОСОБА_5 тілесного ушкодження у вигляді рани забійного характеру в результаті одного удару кулаком сторонньою особою (зокрема і «правої руки») не може бути виключеною за умови удару виступаючими частинами кисті руки, стиснутої в кулак наприклад, тильною поверхнею одного з п`ястково-фалангових суглобів;
· протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №253 від 30.10.2014 року, згідно якого вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 45).
При розгляді даної справи судом також було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:

- вимогу щодо судимості №6948 від 21.11.2014 року (а.с.52 );

- довідку щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності від 15.12.14 б/н (а.с. 54);

- довідку Миронівської ЦРЛ від 21.11.2014 року №6963 щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря психіатра (а.с.50 );

- довідку Миронівської ЦРЛ від 21.11.14 № 6963 щодо відсутності обвинуваченого на диспансерному обліку у лікаря нарколога (а.с. 51);

- довідку Миронівської РР Київської області від 24.11.2014 №01-23-319 щодо відсутності у обвинуваченого статусу депутата районної ради (а.с. 53);

- довідку виконкому Зеленьківської сільської ради від 11.11.2014 року №655 щодо відсутності у обвинуваченого статусу депутата сільської ради (а.с. 48);

- характеристику на обвинуваченого, видану виконкомом Зеленьківської сільської ради від 11.11.2014 року №53 (а.с. 49);

- копію паспорта обвинуваченого серії НОМЕР_2 (а.с. 42).

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 в частині свідчень про те, що конфлікт стався з вини потерпілого, оскільки вони суперечать іншим доказам, зібраним по справі, та містять суперечності по своїй суті. У своїх показах обвинувачений не заперечував факту, що саме внаслідок його дій були завдані тілесні ушкодження потерпілому. Водночас дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання своєї вини і посилання на застосування насильства щодо нього з боку потерпілого суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнути від передбаченої законом відповідальності.

Водночас покази потерпілого та свідка ОСОБА_7 є чіткими, логічними та цілком узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі в їх сукупності.

За таких обставин, допитавши обвинуваченого потерпілого, свідків, вивчивши матеріали, в тому числі матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Шляхта ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності притягується вперше, активно сприяв у розкритті злочину, ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого.

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, посередню характеристику за місцем проживання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу на користь держави, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нового злочину.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.2 ст.125 КК України, суд,

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (одна тисяча сімсот гривень).

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання немає.

Речові докази у справі відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не булоо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_1