ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
У х в а л а 5-1171СК15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді Бех М.О.,
суддів - Кульбаби В.М., Романець Л.А.,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року та на ухвалу судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року, ‒

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, призначено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до судового розгляду та відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про визнання захисником його батька - ОСОБА_2

Зазначену ухвалу обвинуваченим оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року у відкриті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року відмовлено з тих підстав, що дана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_1, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року, ухвали судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року та постановлення нової ухвали про визнання ОСОБА_2 його захисником у кримінальному провадженні. В обґрунтування наведеного в ухвалі зазначається, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам п. 17 розділу ХІ КПК України, відповідно до яких його батько ОСОБА_2, допущений до участі у справі як захисник до набрання чинності цим Кодексом, вправі брати участь у такому процесуальному статусі на всіх стадіях кримінального провадження. Апеляційний суд, на думку автора скарги, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, порушив його право на захист законних інтересів у суді вищого рівня.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши касаційну скаргу і долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки, ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру, інші ухвали суду першої інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції щодо зазначених судових рішень.

Оскаржувана ОСОБА_1 ухвала суду першої інстанції не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому відповідно до ст. 424 КПК України касаційному оскарженню не підлягає і її законність та обґрунтованість не перевіряється. .

Щодо ухвали судді апеляційного суду то, вона відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Як убачається з ухвали, суддя належним чином перевірив наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для відкриття апеляційного провадження та дійшовши правильного висновку, що оскаржувана ухвала суду не є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 314 КПК України із судових рішень, прийнятих у підготовчому судовому засіданні, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали про повернення обвинувального акта.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов правильних висновків, що ухвала про призначення обвинувального акта до судового розгляду та відмову у задоволенні заявлених клопотань окремому апеляційному оскарженню не підлягає. Рішення судді про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на таку ухвалу ґрунтується на положеннях ч. 4 ст. 399 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, а також якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року та ухвалу судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

Бех М.О. Кульбаба В.М. Романець Л.А.