№ l-9/2007p.;
№ 1-21/2006р.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого - судді Глушкової В.Ф.

при секретарі Баденюк О.І.

з участю прокурора Зянько Н.Г.

та адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Крижопіль справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця
міста Києва, українця, громадянина
України, освіта повна середня, неодруженого, рядовий міліції,
працюєІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в АДРЕСА_1,
раніше не судимий,

в скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта
повна середня, одруженого,
на утриманні неповнолітня дитина, працює охоронником Вінницького обласного державного центру експертизи
сортів рослин, раніше не судимий,

в скоєні злочину передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2005 року біля другої години ночі
ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_4", який розташований в смт. Крижопіль Вінницької області вступив
в суперечку з потерпілим ОСОБА_4
та ОСОБА_5

З метою вчинення фізичної розправи над потерпілим за те, що вони його
образили, ОСОБА_3 звернувся до свого сина ОСОБА_1
- працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 і
запропонував розправитися з потерпілими, на що
останній погодився. ОСОБА_3 та ОСОБА_1. автомобілем під'їхали до
кафе "ІНФОРМАЦІЯ_4", де за столиком сиділи потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5. і з метою примусити сісти їх в автомобіль ОСОБА_1. відрекомендувався їм працівником
міліції та, пред'явивши своє службове
посвідчення, запропонував сісти в машину та

2
проїхати до райвідділу міліції, щоб розібратися у
конфлікті, на що потерпілі погодилися.

Проте до райвідділу міліції не поїхали, а діючи узгоджено, з метою фізичної розправи ОСОБА_3 та ОСОБА_1. намагалися вивезти потерпілих за межі смт. Крижопіль. ОСОБА_3 на
прохання ОСОБА_5. зупинити автомобіль
відмовився, однак зусиллями потерпілого ОСОБА_5.
автомобіль було зупинено біля міського парку відпочинку. ОСОБА_1 в цей час, без законних на то
підстав, виходячи за межі повноважень працівника міліції,
наніс металевим пристроєм для демонтажу шин удар по
голові ОСОБА_5. ззаду, коли той вийшов з
автомашини. Діючи узгоджено, ОСОБА_3 в цей час
оббіг автомобіль спереду і наніс ОСОБА_5. удар ногою в пах. Коли потерпілий ОСОБА_5. впав на землю, ОСОБА_3 та ОСОБА_1. нанесли йому численні удари ногами по різним частинам тіла. Залишивши ОСОБА_5., ОСОБА_3 та ОСОБА_1. діючи узгоджено, почали наносити удари потерпілому ОСОБА_4, який вийшов з машини. ОСОБА_1 наніс удар кулаком в голову, від чого потерпілий впав, а
потім разом з ОСОБА_3наносили удари ногами та
пристроєм для демонтажу шин по різним частинам тіла.

В судовому
засіданні підсудні вину не визнали. Підсудний ОСОБА_3
суду пояснив, що діяв в стані необхідної оборони, оскільки підсудні розпочали бійку в автомобілі під
час руху, а також в одного із потерпілих побачив якийсь блискучий предмет, тому
схопив пристрій для демонтажу шин і почав наносити удари потерпілим, щоб
захистити сина. До райвідділу
міліції не поїхав, а вирішив їхати далі, щоб налякати потерпілих, бити їх не хотів. Підсудний ОСОБА_1. суду пояснив,
що батько наполіг взяти посвідчення
працівника міліції і їхати до кафе "ІНФОРМАЦІЯ_4", де він відрекомендувався потерпілим як працівник міліції
і запропонував їм проїхати до
райвідділу міліції. Автомобілем керував батько і на його вимогу їхати до райвідділу міліції, поїхав в сторону
міського парку, де зупинив автомобіль.
В цей момент потерпілі накинулися на нього і почали бити, тому батько захищаючи його, наніс удари потерпілим.
Потерпілі з місця втекли, а тому
доставити їх в райвідділ міліції не міг, рапорт про цей випадок не встиг подати.
Потерпілих не бив.

Суд вважає, що вина підсудних, крім їх особистих зізнань повністю підтверджена перевіреними в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5. суду пояснив, що його та ОСОБА_4 вночі, 30.04.2005 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1, який відрекомендувався
їм працівником міліції і пред'явив посвідчення, намагалися вивезти за межі смт. Крижопіль та вчинити фізичну розправу. Для того, щоб вони сіли в автомобіль, ОСОБА_1.
повідомив про необхідність проїхати до райвідділу міліції і розібратися з
конфліктом, який виник між ними і
його батьком. Проте до райвідділу міліції не поїхали, на його прохання зупинитися ОСОБА_3 повідомив, що
розбиратися з ними будуть не в міліції, а в лісі. Побачивши, що їх
везуть за межі

з смт.
Крижопіль, йому вдалося виключити двигун, після чого ОСОБА_1. зненацька наніс йому ззаду удар металевим прутом по голові, а ОСОБА_3 - удар ногою в пах, від чого він впав на землю. Підсудні
нанесли йому удари ногами та металевим предметом по різних частинах тіла, і почали бити ОСОБА_4 Скориставшись, що підсудні його залишили, він забіг на територію парку і заховався неподалік від місця побиття. Бачив, як підсудні залишили ОСОБА_4 лежати на проїзжі частині дороги і сіли в
автомобіль і почали шукати його. Через деякий час повернулися на місце побиття, кілька разів вдарили лежачого на дорозі ОСОБА_4 і відтягли на узбіччя дороги, де залишили і на автомобілі
поїхали. По мобільному телефоні він викликав свого брата, який їм
допоміг: ОСОБА_4 пішов додому, а він з ним
до райвідділу міліції.

Потерпілий
ОСОБА_4 суду показав, що сів в автомобіль з ОСОБА_5. на вимогу підсудного ОСОБА_1, який відрекомендувався як
працівник міліції, пред'явив посвідчення і запропонував
проїхати до райвідділу міліції, щоб розібратися в конфліктній ситуації, що мала місце незадовго. Проте, ОСОБА_3,
який був за кермом до райвідділу міліції не поїхав, а сказав, що з потерпілими
будуть розбиратися в лісі. Завдяки
діям ОСОБА_5 машину вдалося зупинити, але підсудні напали на них і
побили їх.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що на той час
працювала в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_4" і бачила,
що ОСОБА_3 та потерпілі перекинулися словами, після чого вийшли з кафе.

Твердження ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що вони захищалися від потерпілих не відповідають дійсності.
Згідно судово-медичних експертиз на тілі
потерпілого ОСОБА_5. були виявлені забійні рани на голові, закрита черепна травма та струс головного мозку, численні садини та синці на тілі. На тілі потерпілого ОСОБА_4 виявлені синці та садини на
голові, лобі, на правому та лівому передпліччях, на колінних суглобах,
синці на правій та лівій гомілці. На час освідування медпрацівниками ОСОБА_1 виявлено садна на лівому вусі, у ОСОБА_3 виявлено садна на лівій
щоці.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами службового розслідування: протоколом огляду речового
доказу.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати по ч. 2 ст. 365 КК України як умисне вчинення
службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, були болісними та такими, що ображають особисту гідність
потерпілого. Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати по ч. 4
ст. 27 ст. 365 КК України як особа, яка схилила ОСОБА_1 до умисного вчинення як
службовою особою дій, які явно виходять за
межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, були болісними та такими, що ображають
особисту гідність потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особи підсудних, які вперше притягуються до кримінальної
відповідальності,

4

позитивно
характеризуються по місцю роботи та проживання, на утриманні ОСОБА_3 неповнолітня дитина, шкода завдана
злочином ними не відшкодована.

При цьому, як обставину, що обтяжує покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння, а обставину, що
пом'якшує покарання суд враховує наявність у нього
неповнолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід
призначити у вигляді позбавлення волі і звільнити
від відбування основного покарання з випробуванням, поскільки вони можуть бути
перевиховані без ізоляції від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_5. визнаний цивільним позивачем на
суму 21700
гривень. Сума складається із витрат на лікування - 200 гривень, витрат на відшкодування шкіряної куртки 1500 гривень та моральної шкоди - 20000 гривень.

Шкода у вигляді
витрат на лікування підтверджена. Відносно моральної
шкоди, яку потерпілий оцінив в 20000 гривень, суд вважає, що підлягає частковому задоволенню. Дані, які б
підтверджували вартість шкіряної куртки в справі відсутні і
цивільним позивачем не подані.

Потерпілий
ОСОБА_4визнаний цивільним позивачем на суму 5700 гривень. Сума складається із вартості пошкодженого майна - 2200 грн. та моральної
шкоди 3500 гривень, суд вважає, що підлягає частковому задоволенню. Дані, які б підтверджували
вартість пошкодженого майна в справі відсутні і цивільним
позивачем не надані.

В зв'язку з цим суд вважає необхідним цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України і призначити покарання чотири роки
позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних
органах строком на два роки.

Згідно ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування основного
покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і на підставі ст. 76 КК України зобов'язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи та
проживання.

Визнати винним ОСОБА_3 в скоєні злочину
передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України і призначити покарання чотири роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади пов'язані з адміністративно-господарськими
та організаційно-розпорядчими функціями строком на два роки.

Згідно ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_3 від відбування основного
покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і на підставі ст. 76 КК України зобов'язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи та
проживання.

5

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу
залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_5. 200 гривень витрат на лікування та 1500 гривень моральної шкоди; на користь ОСОБА_4 - 1500 гривень моральної шкоди.

В іншій частині позов залишити без
розгляду.

Речовий доказ, пристрій для
демонтажу шин, повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області
протягом 15 діб з
моменту його проголошення.