В И Р О К

Іменем України

30 грудня 2013 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді
Кузь В.Я.

при секретарі
Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Львові
обвинувальний акт, долучений до нього
реєстр матеріалів досудового
розслідування та передані
прокурором матеріали кримінального
провадженні, що внесені в Єдиний
реєстр досудових розслідувань за №
0000062 від 22 грудня 2012 року про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженку м.
Львова, проживаючу за адресою:
АДРЕСА_5, з вищою освітою, заміжню,
працюючу в Корницькій Середній школі
вчителем, раніше не судиму, у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 4
ст. 358 КК України.

Сторона обвинувачення - прокурор
прокуратури

м. Львова Шаравара Ігор
Васильович

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_3.

Потерпіла сторона - інвалід
дитинства, неповнолітній ОСОБА_4,
представники потерпілого -ОСОБА_5,
адвокат ОСОБА_6.

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення виконкому
Львівської міської Ради депутатів
трудящих від 19 серпня 1971 року № 439
гр. ОСОБА_7, як основному
квартиронаймачу, Виконавчим
комітетом Львівської міської Ради
трудящих було видано ордер серії АБ
№ 012856 від 30 серпня 1971 року, на право
вселення у квартиру АДРЕСА_1 складом
чотири особи, вона - ОСОБА_7, ОСОБА_8 -
дочка, ОСОБА_1 - дочка і ОСОБА_10 - син ( т.
2 ас. 13 ).

Згідно свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1, виданого Франківським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського
управління юстиції 02 квітня 2005 року,
актовий запис № 96, ОСОБА_10 та ОСОБА_5
уклали шлюб, від якого в них
ІНФОРМАЦІЯ_10 народився син ОСОБА_4,
інвалід дитинства, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданого міським відділом
державної реєстрації актів
цивільного стану Львівського
міського управління юстиції 27
березня 2003 року, актовий запис 1475 та
посвідченням серії НОМЕР_3 ( т.2 ас. 127,
128 , 129). Всі троє проживали за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому, ОСОБА_10
та ОСОБА_12 були зареєстровані, а
ОСОБА_5 проживала без реєстрації. У
даній квартирі також була
зареєстрована, хоч і не проживала -
ОСОБА_1

Станом на 22 вересня 2013 року , тобто
на час заповнення та подачі
обвинуваченою ОСОБА_1 довідки у
відділ приватизації, крім неї та
інваліда дитинства, неповнолітнього
ОСОБА_4 за в казаною адресою були
зареєстровані і мали б право на
приватизацію ОСОБА_7 , яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво серії
НОМЕР_4 видане міським відділом
державної реєстрації актів
цивільного стану Львівського
міського управління юстиції 27 вересня
2011 року, актовий запис 4525) та ОСОБА_10
, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво
серії НОМЕР_5 видане міським відділом
державної реєстрації актів
цивільного стану Львівського
міського управління юстиції 19 липня
2011 року, актовий запис 3659. Станом на
03 січня 2013 року, померлий ОСОБА_10 з
реєстрації не знятий, що
підтверджується довідкою № 13 виданою
ЛКП «Сонячне» 03.01.2013 року (т. 2 ас. 15, 17
-18, 132)), тобто на час заповнення
довідки ОСОБА_1, подачу її в органи
приватизації та оформлення
приватизації квартири, відбулося за
наявності зареєстрованого в ній
померлого ОСОБА_10

Також, станом на 22 вересня 2011 року
у вказаній квартирі фактично
проживала без реєстрації ОСОБА_5 із
своїм сином інвалідом - ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_7 підсудна ОСОБА_1,
будь - яких дій, щодо приватизації
житла не вчиняла, ордер не
переоформлявся, у тому числі й після
смерті ОСОБА_10.

Починаючи з 17 жовтня 1992 року,
ОСОБА_1 фактично проживала в АДРЕСА_5
із чоловіком та дітьми, тобто мала
окрему сімю та вела окреме від
ОСОБА_4 господарство, отже не
являлася членом сімї по відношенню
до неповнолітнього ОСОБА_4

Таким чином, станом на 22 вересня 2011
року у квартирі АДРЕСА_1, було
зареєстровано 4 особи, яких необхідно
було зазначати у довідці, що
заповняла ОСОБА_1, як осіб, які мають
право на приватизацію, або до
заповнення довідки попередньо зняти
з реєстрації померлих. Фактично у
квартирі проживало двоє - ОСОБА_5 та
її неповнолітній син інвалід - ОСОБА_4

ОСОБА_1, реально знаючи вказані
вище обставини, а саме, що вона не
проживає за вказаною адресою, не є
членом сімї з ОСОБА_4, що у квартирі
залишалися не знятими з реєстрації
інші особи, що вона не є основним
квартиронаймачем та усвідомлюючи
значення своїх дій спрямованих на
приватизацію частини квартири
АДРЕСА_1, діючи у своїх інтересах, без
повноважень діяти в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, обвинувачена
22 вересня 2011 року заповнила бланк
довідки на імя керівника органу
приватизації у якій своїм підписом
ствердила: що є наймачем квартири,
хоч таким не являлася; що займає
квартиру разом з членами сімї ,
зазначивши таким ОСОБА_4, хоч по
відношенню до нього таким не
являлася; що визначена
уповноваженим власником квартири, хоч
такою не була; власноруч зазначила
адресу проживання: АДРЕСА_1, хоч
фактично проживала з сімєю -
чоловіком та двома дітьми, в
АДРЕСА_5; власноруч вписала текст у
довідці «За ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 - мати) за
відсутності від такої згоди.
Власноруч поставила підпис від імені
наймача квартири, хоч таким не
являлася, внісши таким чином
неправдиві дані в офіційний документ,
що надає право претендувати на
приватизацію житла та пред'явила
підроблений документ з неправдивими
даними до органу приватизації, що у
подальшому стало підставою для
видачі Департаментом економічної
політики Управління комунальної
власності Львівської міської ради
наказу № 2063 -Ж-Ф від 14 листопада 2011
року «про передачу квартири у
власність».

Дані дії обвинуваченої ОСОБА_1
органами досудового слідства
кваліфіковані за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК
України, як підроблення заяви про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 шляхом
внесення неправдивих відомостей,
адресовану керівнику органу
приватизації Франківського району м.
львова , яка є офіційним документом,
який видається та посвідчується
підприємством установою, яка має
право видавати та посвідчувати такий
документ і надає права, з метою його
використання та використала вказаний
завідомо підроблений документ шляхом
подач у відділ приватизації житла
Франківського району м. Львова.

Будучи допитаною на досудовому
слідстві та в ході судового
розгляду справи, обвинувачена
ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованих
кримінальних правопорушеннях не
визнала та пояснила, що наміру
підробляти документи та
використовувати їх у власних
інтересах не було. З часу одруження
брата з ОСОБА_5, остання зловживала
спиртними напоями, дитиною не
переймалася, по відношенню до двох
дітей від іншого шлюбу позбавлена
материнських прав. Здійснюючи
приватизацію квартири, діяла в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 по
досягненню яким повноліття, мала
намір подарувати свою частину
квартири, оскільки мати не
переймається ним. Вона була
зареєстрована у вказаній квартирі
та три рази на тиждень приїзжала і
проживала у квартирі. Решту часу,
починаючи з 1992 року проживала в
АДРЕСА_5 з сімєю - чоловіком та двома
дітьми. З цього часу працює вчителем
середньої школи у цьому ж селі.

ОСОБА_5 спочатку дала згоду на
приватизацію нею квартири, приходила
у ЖЕК, поставила свій підпис у
довідці за ОСОБА_4, однак у
подальшому відмовилася від своїх дій
та звернулася у правоохоронні
органи.

Підтвердила, що офіційно ОСОБА_5 не
надавала їй права діяти від імені
неповнолітнього ОСОБА_4, все
відбувалося на словах. Разом з тим,
вона, ОСОБА_1, із власної ініціативи
хотіла здійснити приватизацію для
того, щоб запобігти діям ОСОБА_5,
оскільки та із своєю родиною раніше
уже продали наявні у них квартири, а
кошти пропили. Хотіла щоб ця квартира
залишилася для племінника. Вважає, що
проживала у спірній квартирі
оскільки три дні на тиждень
приїзжала до Львова. В подальшому
після смерті брата, ОСОБА_5 поміняла
вхідні замки і не пускає її в
квартиру. З цих причин між ними
відбуваються судові процеси. Факт її
проживання підтверджується актами та
довідками які долучені нею до
матеріалів справи. Що стосується
актів та документів поданих ОСОБА_5
та її захисником, то такі
підроблені, підписи працівників ЛКП
не відповідають дійсності. Просить
постановити відносно неї
виправдувальний вирок.

Адвокат обвинуваченої в судовому
засіданні наявність вини його
підзахисної в інкримінованих
кримінальних правопорушеннях,
заперечує, звернувши увагу суду на
те, що ОСОБА_1 заповнила зразок бланка
заяви, який наведений у додатку № 2
«Положення про порядок передачі
квартир (будинків(, жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян»,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово - комунального
господарства України № 396 від 16
грудня 2009 року. Вважає, що дану
довідку не можна розглядати як
офіційний документ в контексті ст..
358 КК України.

Також, на його думку , висновок
експерта ОСОБА_15 слід визнати
недопустимим доказом, оскільки, як
вважає адвокат, висновок експерта
НДЕКЦ при Управлінні МВС України у
Львівській області ОСОБА_15 № 6/55 від
20.02. 2013 року не відповідає вимогам
які встановлені Науково - методичними
рекомендаціями з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень, затверджених
Наказом Міністерства юстиції
України від 08.10.1998 року № 53/5, зокрема
розділу «Почеркознавча експертиза»
та вимогам ст.. 84, 86 КПК України, а
тому, як вважає адвокат такий судом
до уваги не повинен прийматися.

Просить постановити
виправдувальний вирок відносно
його підзахисної.

Не зважаючи на невизнання вини
обвинуваченою, заперечення адвоката
щодо правової кваліфікації дій його
підзахисної, неналежності висновків
експертизи, вина ОСОБА_1 в
інкримінованих кримінальних
правопорушеннях, що підпадають під
кваліфікацію ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК
України, доводиться зібраними по
справі доказами і в першу чергу,
показами самої обвинуваченої, яка не
заперечує, що заяву від 22 вересня
2011 року про оформлення права
власності заповняла вона особисто, а
також текст у заяві - «За ОСОБА_4 (
ОСОБА_5 - мати)», виконала вона. Що будь
яких офіційних доручень на право
представляти інтереси чи діяти від
імені неповнолітнього ОСОБА_4, їй
ніхто не надавав. Що заповнивши заяву
вона подала її до органу
приватизації. Що вона дійсно
проживає разом із сімєю в АДРЕСА_5, а
не постійно за адресою яку вказала
у довідці. Що дійсно, між нею та
братом ОСОБА_10, а відтак і між ОСОБА_5
та нею, існували і існують судові
справи щодо спірної квартири, і ці
обставини були їй відомі до
заповнення заяви. Встановлені факти,
суд розцінює як обставини, що
виключають пояснення обвинуваченої
ОСОБА_1 про добровільність і
погодження ОСОБА_5 на приватизацію
квартири, у тому числі й на
неповнолітнього ОСОБА_4, відтак, визнає
їх як такими, що підтверджують покази
ОСОБА_5 в частині того, що в приміщенні
ЛКП разом з ОСОБА_1 при написанні
останньою заяви, вона не була
присутня, заяви не підписувала та
дозволу діяти від імені її
неповнолітнього сина не давала

Дані покази ОСОБА_5 підтверджуються
також сукупністю інших показів
днаними нею під час допиту в
судовому засіданні як представника
неповнолітнього потерпілого, і яка
пояснила, що жодних заяв з участю
ОСОБА_1 вона не складала та дозволу
на приватизацію квартири в
інтересах її сина ОСОБА_4 не
надавала. ОСОБА_1 у вказаній
квартирі не проживала, судилася з
братом - її, ОСОБА_5, чоловіком та
батьком неповнолітнього ОСОБА_4 за
дану квартиру, не була членом його
сімї, а тому не мала права на
приватизацію.

Ці показами співставляються з
показами допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, які кожен окремо,
підтвердили факт, оформлення
документів на приватизацію саме
обвинуваченою ОСОБА_1 Щодо
присутності у ОСОБА_19 під час
оформлення та підписання заяви, не
пригадують. Можливо і була якась
жінка, але це була не ОСОБА_5

Вина обвинуваченої у вчиненні нею
інкримінованого правопорушення,
передбаченого ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК
України, підтверджується іншими
матеріалами справи, які суд визнає
належними доказами, оскільки такі
здобуті процесуальним шляхом.
Зокрема, копією паспорта громадянина
України виданого на імя ОСОБА_1,
згідно відмітки в якому, ОСОБА_1 та
ОСОБА_20 зареєстрували шлюб 10 вересня
1988 року (т. 2 ас. 176 -177).

Довідками виданими Корницькою
сільською радою від 01.02. 2013 року та
від 23. 12. 2013 року, згідно з якими,
ОСОБА_1 у складі сімї з чотирьох
чоловік проживає в АДРЕСА_5 , без
реєстрації з 17 жовтня 1992 року( т. 2 ас.
187).

Цими ж довідками, відповідно до
яких, неповнолітній потерпілий
ОСОБА_4 не являється членом сімї
ОСОБА_1, так само як остання з 1992 року
не являлась членом сімї з померлими
ОСОБА_7 ( 2006 р.) та ОСОБА_10 (2011 р.),
оскільки проживала окремо не вела з
останніми спільного господарства, а
була тільки зареєстрована.

Фактом встановленим судовим
слідством, що крім ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за
в казаною адресою були зареєстровані
ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року (свідоцтво серії НОМЕР_4 видане
міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції 27 вересня 2011 року, актовий
запис 4525) та ОСОБА_10 , який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво серії НОМЕР_5
видане міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції 19 липня 2011 року, актовий
запис 3659. Встановленим судовим
слідством фактом, що станом на 03
січня 2013 року, померлий ОСОБА_10 з
реєстрації не знятий, що
підтверджується довідкою № 13 виданою
ЛКП «Сонячне» 03.01.2013 року (т. 2 ас. 15, 17
-18, 132)) і що даного факту ОСОБА_1 не
відобразила в довідці, як і не
відобразила інших фактичних даних,
підроблення якої інкримінується їй у
вину, серед яких і факт, що в даній
квартирі проживала та проживає без
реєстрації дружина померлого ОСОБА_10
та мати неповнолітнього ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, що підтверджується останньою
та не заперечується обвинуваченою.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого Франківським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції 02 квітня 2005 року, актовий
запис № 96, згідно з яким, ОСОБА_10 та
ОСОБА_5 уклали шлюб, від якого в них
ІНФОРМАЦІЯ_10 народився син ОСОБА_4,
інвалід дитинства, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданого міським відділом
державної реєстрації актів
цивільного стану Львівського
міського управління юстиції 27
березня 2003 року, актовий запис 1475 та
посвідченням члена сімї, якому
призначено державну соціальну
допомогу серії НОМЕР_3 виданого на
імя ОСОБА_5 05 червня 2005 року
Управлінням соціального захисту
населення Франківської районної
адміністрації м. Львова ( т.2 ас. 127, 128 ,
129).

Встановленим судовим слідством
фактом, що після смерті ОСОБА_7, так і
після смерті ОСОБА_10, ордер не
переоформлявся, а після смерті
ОСОБА_10 ОСОБА_21 ОСОБА_22, будь - яких
дій, щодо приватизації житла не
вчиняла .

Заявою ОСОБА_1 про приватизацію
квартири АДРЕСА_1 від 22 вересня 2011
року на імя керівника відділу
приватизації житла Франківського
району м. Львова за адресою : м. Львів,
вул.. Ген. Чупринки, 85( т. 2 ас. 36)

Висновком експертизи № 3791 від 13
листопада 2012 року, згідно з яким,
підпис за ОСОБА_5 від імені ОСОБА_5
в електронній заяві ОСОБА_1 від 22.09.2011
року про оформлення права власності
на квартиру АДРЕСА_1, а також
рукописний текст «За ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 -
мати) виконаний не ОСОБА_5 а іншою
особою (ас. 33 -35).

Висновком експерта № 6/55 від 20
лютого 2013 року, згідно з яким,
«…підпис в графі «Підпис наймача та
повнолітніх членів сімї » в заяві гр..
ОСОБА_1 від 22 вересня 2011 року керівнику
органу приватизації про оформлення
права власності на квартиру по
АДРЕСА_1 - виконаний не ОСОБА_5, а іншою
особою. Рукописні записи «За ОСОБА_4
(ОСОБА_5 - мати)», в графі «Підпис
наймача та повнолітніх членів сімї»
в заяві гр.. ОСОБА_1 від 22 09. 2011 року
керівнику органу приватизації про
оформлення права власності на
квартиру по АДРЕСА_1 - виконані гр..
ОСОБА_1

При цьому, суд відхиляє
твердження адвоката про
недопустимість як доказу даної
експертизи, виходячи з вимог ст.. 87 та
ст.. 89 КПК України, які дають вичерпні
підстави та порядок визнання судом
доказів недопустимими, серед яких
адвокат не зазначив тих, які б
вказували про отримання експертизи
внаслідок порушення прав та свобод
людини, гарантованих Конституцією та
законами України, чи здобуті завдяки
інформації, отриманої внаслідок
істотного порушення прав та свобод
людини. Навпаки, експертиза
підтвердила той факт, що не
заперечується самою обвинуваченою.

Даючи оцінку показам
обвинуваченої, щодо заперечення
своєї вини в інкримінованому
злочині, суд виходить з фактичних
обставин справи, які встановлені
судовим слідством та враховує
суб'єктивне ставлення ОСОБА_1 до
вчинення нею дій шляхом підробки
документа з метою подальшого
використання.

З цих підстав, суд відхиляє
твердження адвоката, що заява , яка
підроблена його підзахисною не є
офіційним документом в контексті
ст.. 358 КК України, оскільки зразок
такої наведений у додатку № 2
«Положення про порядок передачі
квартир (будинків(, жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян»,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово - комунального
господарства України № 396 від 16
грудня 2009 року, що і стверджує сам
адвокат.

Суд відхиляє докази у вигляді
актів складених працівниками ЛКП,
які подані в судовому засіданні як
потерпілою стороною так і стороною
захисту, оскільки достовірність
походження таких судом не
перевірялася, такі суперечать іншим
доказам що досліджувалися судом, а
крім того вони не стосуються
обвинувачення в частині
інкримінованого підроблення заяви.

Судом достеменно встановлено, що
ОСОБА_1, реально знаючи, що вона не
проживала за адресою: АДРЕСА_1, а лише
формально була зареєстрована; що вона
не була членом сімї з ОСОБА_4 та
іншими особами що проживали там з 1992
року; що вона не мала будь - яких
правових підстав на представництво
неповнолітнього ОСОБА_4 для
використання ним свого права на
приватизацію житла; що вона не була
основним квартиронаймачем,
усвідомлюючи значення своїх дій
спрямованих на приватизацію частини
квартири АДРЕСА_1, діючи у своїх
інтересах, без повноважень діяти в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, 22
вересня 2011 року заповнила бланк
довідки на імя керівника органу
приватизації у якій своїм підписом
ствердила: що є наймачем квартири,
хоч таким не являлася; що займає
квартиру разом з членами сімї ,
зазначивши таким ОСОБА_4, хоч по
відношенню до нього таким не
являлася; що визначена
уповноваженим власником квартири, хоч
такою не була; власноруч зазначила
адресу проживання: АДРЕСА_1, хоч
фактично проживала з сімєю -
чоловіком та двома дітьми, в
АДРЕСА_5; власноруч вписала текст у
довідці «За ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 - мати) за
відсутності від такої згоди.
Власноруч поставила підпис від імені
наймача квартири, хоч таким не
являлася, внісши таким чином
неправдиві дані в офіційний документ,
що надає право претендувати на
приватизацію житла та пред'явила
підроблений документ з неправдивими
даними до органу приватизації, що у
подальшому стало підставою для
видачі Департаментом економічної
політики Управління комунальної
власності Львівської міської ради
наказу № 2063 -Ж-Ф від 14 листопада 2011
року «про передачу квартири у
власність».

Отже, судом достеменно встановлено,
що обвинувачена ОСОБА_1 22 вересня 2011
року, шляхом внесення недостовірної
інформації підробила інший
офіційний документ - заяву на імя
керівника органу приватизації
Франківського району м. Львова про
приватизацію квартири АДРЕСА_1,
затверджений бланк якої, видається
керівником підприємства по
обслуговуванню житла, у даному
випадку ЛКП «Сонячне» та органом
приватизації, що має право видавати
та посвідчувати такий документ ( із -
зазначенням відмітки « Право на
приватизацію не використано», і який
надає права, з метою його
використання та використала
підроблений документ подавши цю заяву
в орган приватизації житла та
кваліфікує ці її дії за ч. 1 та ч. 4 ст.
258 КК України.

Призначаючи обвинуваченій
покарання, суд враховує ступінь
тяжкості та суспільної небезпеки
вчиненого кримінального
правопорушення, особу обвинуваченої,
яка раніше не судима та по місцю
проживання і роботи
характеризується позитивно та є
працевлаштованою.

Обставин, що пом'якшують покарання
обвинуваченої, як і обставин, що
обтяжують її вину, судом не
встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченої та
тяжкість вчиненого нею кримінального
правопорушення, суд вважає за
можливе призначити їй покарання у
вигляді штрафу, що відповідно до
вимог ст.. 65 КК України буде
необхідним і достатнім для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Судові витрати за проведення
судових експертизи по справі в сумі 880
(вісімсот вісімдесят) грн. 20 коп. та 1164
( одна тисяча сто шістдесят чотири)
грн. 70 (т. 2 ас. 32, 143 ), підлягають
стягненню з обвинуваченої на користь
експертних установ, що проводили
експертизу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. ст.ст. 349, 368,370, 371, 374 КПК
України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, визнати винною
у вчиненні кримінального
правопорушення , передбаченого ч. 1 ст.
358 КК України та призначити
покарання у вигляді 100 ( сто )
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Її ж визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та
призначити покарання у вигляді 50
(п'ятдесят) неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 70 КК України,
призначити ОСОБА_1 остаточну міру
покарання шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим у
вигляді 100 (сто) неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн..

Судові витрати за проведення
судової експертизи по справі в сумі
880 (вісімсот вісімдесят) грн. 20 коп.
стягнути із засудженої ОСОБА_1 на
користь Науково - дослідного експертно
- криміналістичного центру при ГУ МВСУ
у Львівській області ( т. 2 ас. 143).

Судові витрати за проведення
судової експертизи по справі в сумі
1164 ( одна тисяча сто шістдесят чотири)
грн. 70 стягнути із засудженої ОСОБА_1
на користь Львівського науково -
дослідного інституту судових
експертиз (т. 2 ас. 32 ).

Речові докази у справі - оригінал
заяви на приватизацію від імені
ОСОБА_1 від 22 вересня 2011 року ,
зберігати у матеріалах кримінального
провадження.

На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Львівської
області протягом тридцяти днів з
моменту його проголошення.

Суддя
В.
Кузь