Справа
№ 1-140/2007 p.
ВИРОК

Іменем України

23.07.
2007 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський
міськрайонний суд АДРЕСА_2 в складі:

головуючого: Совгири Д.І.,

при
секретарі: Цибульській
Т.І.,

з участю
прокурора: Ясінського
Ю.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженцяАДРЕСА_1

АДРЕСА_2, громадянина України, освіта середня, одруженого,

працюючого
учнем-формувальником ливарної дільниці у ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого у АДРЕСА_3

АДРЕСА_3
АДРЕСА_2, несудимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Могилів-Подільського районного суду
АДРЕСА_2 від 11.06.2001 року ОСОБА_1 було зобов'язано сплачувати на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання донькиОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, в
розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4року і до повноліття
дитини. В період з червня по грудень 2002 року підсудний ОСОБА_1 добровільно
виконував вказане рішення суду,
однак, починаючи з січня 2003
року підсудний практично припинив виплату аліментів, тобто злісно ухилявся від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання дитини та заборгував потерпілій ОСОБА_2 за період з січня 2003 року по червень 2007
року - 3946 гривень. У зв'язку з цим ОСОБА_1 неодноразово викликався
працівниками Могилів-Подільської Державної виконавчої служби та працівниками
Могилів-Подільської міжрайпрокуратури,
попереджався ними про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст.
164 КК України, і давав їм
зобов'язання про те, що погасить
заборгованість по аліментах та буде вчасно їх сплачувати. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_1 тривало, систематично та наполегливо ухилявся від
виконання обов'язку по сплаті аліментів на користь своєї малолітньої дитини і
потерпшій ОСОБА_2 коштів на їх утримання
взагалі не сплачував.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст.
164 КК України визнав повністю і суду пояснив, що рішенням місцевого суду Могилів-АДРЕСА_3
від 11.06.2001 року його було зобов'язано сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої
дитиниОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, в розмірі 1/4 частини зі
всіх видів його заробітку, але не менше
1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян,
щомісячно, починаючи з
ІНФОРМАЦІЯ_4року і до повноліття дитини. З червня по грудень 2002 року він
виконував рішення суду і сплачував на утримання дитини аліменти. Однак
ІНФОРМАЦІЯ_6року він звільнився з роботи і до цього часу не може влаштуватися
на постійне місце роботи, живе за кошти
своєї співмешканки ОСОБА_4, з якою має
дитину ІНФОРМАЦІЯ_5року народження, тому
коштів на утримання доньки ОСОБА_3 своїй колишній дружині ОСОБА_2 не надсилає. Неодноразово він викликався в
Відділ державної виконавчої служби та в прокуратуру, де його попереджували про кримінальну
відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України в разі несплати аліментів. ОСОБА_1
давав зобов'язання погасити заборгованість по аліментах та сплачувати їх в
добровільному порядку, однак цього не
робив. Розкаюється у вчиненому, однак не
сплачував аліменти у зв'язку з тим, що
ніде не працює і не має змоги утримувати свою малолітню дитину. На обліку в
Центрі зайнятості не перебував, фізично
здоровий, працездатний. Цивільний позов
в сумі 3946 гривень визнає повністю.

Потерпіла
ОСОБА_2 суду пояснила, що в 1998 році
вона зареєструвала з ОСОБА_1 шлюб, від якого у них народилася дочкаОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження. Однак, сімейне життя у них не склалося, підсудний не надав їй матеріальну допомогу на
утримання дитини і вона звернулася до суду з позовом про стягнення з нього
аліментів. Рішенням суду від 11.06.2001 року ОСОБА_1 було зобов'язано
сплачувати на її користь аліменти на утримання малолітньої дитиниОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його
заробітку, але не менше 1/2
неоподаткованого мінімуму доходів громадян,
щомісячно, починаючи з
ІНФОРМАЦІЯ_4року і до повноліття дитини. З червня по грудень 2002 року
підсудний регулярно виплачував кошти на утримання дитини. Проте, починаючи з 2003 року він робив незначні
поодинокі виплати, мотивуючи це
тим, що він не має постійного місця роботи, а тому не має змоги надавати будь-яку
допомогу на утримання своєї доньки ОСОБА_3. Потерпіла неодноразово особисто
зверталася доОСОБА_1 з вимогою допомогти
в утриманні їх дитини, однак, він на її прохання не реагував і грошей не
давав, тому вона вимушена була
зверталася із заявами до державної виконавчої служби та прокуратури про
притягненняОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності за несплату аліментів. Цивільний позов заявляє в розмірі
несплачених їй за період з січня 2003 року по червень 2007 року аліментів в
сумі 3946 гривень.

Оскільки
фактичні обставини справи ніким не оспорюються,
а підсудний та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх
позицій немає, то суд згідно ст.
299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового
розгляду визнав недоцільним виклик усіх свідків по справі, а обмежився допитом підсудного, потерпілої та дослідженням матеріалів справи.

Крім
визнання вини підсудним, показів
потерпілої, вина ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України підтверджується і матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про одруження
(а.с. 29), копією свідоцтва про народження (а.с. 31),
виконавчим листом № 2-207/2001 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини
(а.с. 5); постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 7); письмовим
попередженнямОСОБА_1 про кримінальну
відповідальність за ст. 164 КК України (а. с. 15); розрахунками заборгованості по аліментам
(а. с. 16-22); та іншими матеріалами
справи.

Зібрані
в судовому засіданні докази свідчать, що
підсудний ОСОБА_1 в період з січня 2003 року по даний час злісно ухилявся від
сплати встановлених рішенням суду

коштів
на утримання своєї малолітньої дитиниОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
(аліментів), тобто вчинив
злочин, передбачений ч. 1 ст.
164 КК України.

При
призначенні покарання підсудному, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин, передбачений ч. 1 ст.
164 КК України, є злочином
невеликої тяжкості, особу винного -
посередньо характеризується за місцем проживання, і обставини справи.

Пом'якшуючою
покарання обставиною згідно ст. 66 КК України є щире каяття, вчинення злочину вперше, особою,
яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Обтяжуючих
покарання обставин, передбачених ст. 67
КК України, судом не встановлено.

На
підставі вищевикладеного, суд
вважає, що виправлення і перевиховання
підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в
межах санкції ст. 164 ч. 1 КК України, пов'язане з обмеженням волі.

Потерпілою
ОСОБА_2 по справі заявлено цивільний
позов в розмірі несплачених підсудним аліментів в сумі 3946 гривень, який ОСОБА_1 повністю визнав і який
згідно ст. 93 КПК України підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст. 323,
324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1
(одного) року 6 місяців обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 звільнити від
призначеного судом покарання та встановити іспитовий термін строком на 1 рік 6
місяців.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
раніше обрану у вигляді підписки про невиїзд.

Цивільний
позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2
несплачені аліменти в сумі 3946 (три тисячі дев'ятсот сорок шість) гривень.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької

області.