УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/4365/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання .. . . . ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Челябінськ РФ, громадянина України, пенсіонера, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новотроїцьк Частоозерського р-ну Курганської області РФ, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за участю прокурора . . . . . . . ОСОБА_8 потерпілої . . . . ОСОБА_9 захисника . . . . . . ОСОБА_10 обвинувачених . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Посилається на незаконність вироку суду у зв`язку з необґрунтованістю, недоведеністю його вини, оскільки наведені у вироку докази вважає недопустимими. Зазначає, що висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на показаннях потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які є зацікавленими особами і суд не дав належної оцінки неправомірним діям потерпілої, яка спровокувала конфлікт. Також зазначає, що суд не мав приймати до уваги показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вони не були очевидцями і давали показання з чужих слів, а висновок судово-медичної експертизи №112 від 20.02.2015 року є сумнівним та таким, що ґрунтується на припущеннях спеціаліста і тому є недопустимим доказом у кримінальному провадженні.
Суд безпідставно не прийняв до уваги його показання про те, що він не спричиняв потерпілій ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, що підтвердив ОСОБА_16 .
Посилається на відсутність предмету злочину-пластикової пляшки, яку під час досудового слідства не встановлювали і не вилучали.
Також просить скасувати вирок в частині задоволення цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 ..
На апеляційну скаргу поступили заперечення від потерпілої, яка вважає, що рішення суду 1-ї інстанції є обґрунтованим і тому просить вирок залишити без зміни.
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 1500 гривень на
відшкодування моральної шкоди. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку 14 лютого 2015 року о 03 годині, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 . На ґрунті триваючих неприязних відносин під час сварки з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 умисно штовхнув ОСОБА_9 , яка впала на дерев`яну поверхню міжсхідцевого майданчику . Після цього, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , яка перебувала у горизонтальному положенні на спині, та коліном лівої ноги натиснув на грудну клітку ОСОБА_9 , чим спричинив їй сильний фізичний біль. Потім ОСОБА_17 схопив ОСОБА_9 обома руками за передпліччя та кисть лівої руки, утримував її в такому положенні, та не давав змоги звільнитись, внаслідок чого умисно заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.
Після цього, ОСОБА_6 , на ґрунті триваючих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_9 та поліетиленовою пляшкою з рідиною, яка у нього була при собі, наніс декілька ударів по обличчю та голові ОСОБА_9 , внаслідок чого умисно заподіяв їй тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілу, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ніким з можливих апелянтів не оскаржується.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини та неналежність доказів наведених у вироку суду є безпідставними.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку суду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковано правильно.
Суд оцінив надані стороною обвинувачення докази і визнав їх достатніми, оскільки винуватість ОСОБА_6 у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, ґрунтуються не лише на показаннях потерпілої ОСОБА_9 , а також на інших доказах.
Як убачається з вироку потерпіла в судовому засіданні, в своїй заяві до органів міліції, протоколах слідчих дій, а саме протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2015 р. та слідчого експерименту від 16.02.2015 р. зазначала про те, що саме ОСОБА_18 та ОСОБА_6 спричинили їй тілесні ушкодження.
Показання потерпілої суд визнав правдивими, бо вони є незмінними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.
Зокрема, свідок - очевидець ОСОБА_11 підтвердила, що вона сама бачила, як ОСОБА_6 бив її дочку пластиковою пляшкою з рідиною по голові.
Згідно висновків експерта № 91 від 17.02.2015 року та № 112 від 20.02.2015 року при огляді потерпілої ОСОБА_9 у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох саден в правій лобній ділянці на межі з волосяною частиною голови, які могли виникнути від ударів пластиковою пляшкою об`ємом 0,5 л. за обставин вказаних у протоколі слідчого експерименту з участю ОСОБА_9 .
Показаннями свідка ОСОБА_14 підтверджується факт визнання ОСОБА_18 спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ним та ОСОБА_6 , під час допиту якого свідок був присутнім.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та детально
показав у судовому засіданні про обставини конфлікту. Він пояснив в судовому засіданні, що не бачив, як ОСОБА_6 бив потерпілу пляшкою по голові. Колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є непереконливими та суперечать встановленим обставинам кримінального провадження, повністю спростовуються дослідженими доказами та дані ним з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин.
У ході досудового розслідування не було встановлено місця знаходження предмету злочину пляшки.
Відсутність предмету злочину-пляшки не є доказом того, що обвинувачений ОСОБА_6 не спричиняв нею тілесних ушкоджень потерпілій, бо факт спричинення їй пляшкою тілесних ушкоджень обвинуваченим стверджується іншими доказами наведеними у вироку суду 1-ї інстанції.
Істотних порушень КПК України в ході досудового розслідування, судового провадження не встановлено.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення на її користь моральної шкоди з ОСОБА_6 не підлягає задоволенню є безпідставними.
Суд 1-ї інстанції, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням того, що діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 були спричинені душевні страждання та порушено звичайний спосіб її життя, а також, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан обвинуваченого, частково задовольнив цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди.
Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_6 , суд виходив з вимог ст.65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Підстави для скасування вироку за мотивами, викладеними в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2015 р. щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
С у д д і: