печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2013 Печерський районний суд міста
Києва у складі:

головуючої - судді Тарасюк К.Е.,

при секретарях Фурмановій В.М.,
Коваленко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження, внесене до
ЄРДР за №0001021 від 01.02.13р., за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва,
українця, громадянина України, освіта
повна загальна середня, не одруженого,
не працюючого, зареєстрованого і
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
ідент.номер НОМЕР_1, судимого 16.03.2000р.
Мінським районним судом м.Києва за
ст.ст.17 ч.2, 140 ч.3 КК України 1960р. на 3 роки
позбавлення волі без конфіскації майна
з відстрочкою виконання вироку на
підставі ст.45 КК України 1960р. на 2 роки
та штрафом у розмірі 40 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3
КК України,

за участю сторін кримінального
провадження:

прокурорів Романяка Д.М., Коцюбко
І.В., Демченка Я.Г.,

потерпілої ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи засудженим 16.03.2000р.
Мінським районним судом м.Києва за
ст.ст.17 ч.2, 140 ч.3 КК України 1960р. на 3 роки
позбавлення волі без конфіскації майна
з відстрочкою виконання вироку на
підставі ст.45 КК України 1960р. на 2 роки
та штрафом у розмірі 40 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, маючи не
зняту і не погашену судимість, належних
висновків для себе не зробив, на шлях
виправлення не став, і під час
відстрочки виконання вказаного вироку
вчинив новий злочин за наступних
обставин.

21.05.2001р., в період часу з 11.30 год. до 16.45
год., ОСОБА_1 прибув до вхідних дверей
квартири АДРЕСА_1. Впевнившись у тому,
що у вказаній квартирі нікого не має і
за його діями ніхто не спостерігає,
ОСОБА_1 за допомогою невстановленого
слідством предмета відкрив замок
вхідних дверей квартири, звідки
повторно таємно викрав чуже майно, що
належить ОСОБА_2, а саме: золотий
ланцюжок, вартістю 1500 грн., золотий
хрестик, вартістю 120 грн., золотий
годинник без браслету, вартістю 8000 грн.,
золотий ланцюжок, вартістю 100 грн., - а
всього на загальну суму 9720 грн., після
чого з викраденим покинув місце
вчинення злочину.

Такі умисні дії ОСОБА_1 органами
досудового розслідування
кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України.

Обинувачений ОСОБА_1 свою винуватість у
вчиненні даного кримінального
правопорушення не визнав і пояснив, що
станом на травень 2001р. він тимчасово
проживав у Печерському районі м.Києві у
своєї знайомої по вул.Мечнікова. В
серпні 2001р. він притягувався
Печерським РУ по епізоду квартирної
крадіжки, що була вчинена по
вул.Мечнікова у м.Києві, де був
знайдений відбиток його пальця руки,
однак, в цю квартиру він був лише
вхожий, тому, з часом, вказану
кримінальну справу було закрито,
оскільки особа, яка його вчинила, була
не встановлена, а викрадені з квартири
речі були знайдені у іншої особи.
Стверджував, що він дійсно вчиняв в
житті ряд епізодів квартирних
крадіжок, за всі з яких він в подальшому
був засуджений вироками судів та поніс
покарання. Але епізод квартирної
крадіжки 21.05.2001р. АДРЕСА_1, він не вчиняв,
за цією адресою не був, а наявність в
квартирі його відбитка пальця руки за
матеріалами справи вважав
сфальсифікованим органом слідства
фактом. Стверджував, що після першої
дактилоскопічної експертизи по справі,
що проводилась за слідом пальця руки,
який був вилучений з квартири під час
огляду місця події, конверт, в якому
зберігався цей слід, відкривався з
метою поміщення туди сліду, щоб був
отриманий від нього. Саме тому,
висновком другої дактилоскопічної
експертизи було встановлено, що
вилучений з квартири, де відбулась
21.05.2001р. крадіжка, слід пальця руки
належить йому. Пояснив, що цей епізод
був умисно сфальсифікований щодо нього
працівниками міліції у 2007 році, зі
спливом тривалого часу, оскільки до 2008
року він вчиняв квартирні крадіжки, але
працівники міліції його не могли
затримати і відверто казали, що в них є
його відбиток сліду пальця, і вони
зможуть його посадити в будь-який
момент. Безпосередньо йому про цей
епізод стало відомо лише у 2010р., коли
його притягли по ньому в якості
обвинуваченого. Заперечував як свою
причетність до злочину, який йому
інкриміновано, так і розмір
матеріальних збитків потерпілої
ОСОБА_2, заявлених нею у цивільному
позові, оскільки вважав його не
доведеним необхідними доказами. Просив
постановити щодо нього
виправдувальний вирок. Свою позицію по
визнанню ним вини у судових дебатах та
останньому слові в ході судового
засідання по даній справі під
головуванням іншого судді, а також в
апеляції на вирок суду від 16.08.2011р., яким
його було засуджено за вказаним
епізодом, в якій він також визнавав
свою вину, обвинувачений пояснив тим,
що хотів отримали менший строк та вийти
на волю, оскільки на той час перебував
під вартою.

Потерпіла ОСОБА_2 повністю підтвердила
свої показання в ході досудового
розслідування і пояснила, що 21.05.2001
року, приблизно о 08:00 год. вона поїхала
на роботу. Коли вона від'їжджала на
роботу, то вдома, в квартирі АДРЕСА_1
залишався її син ОСОБА_3 та чоловік
ОСОБА_4, більше з ними ніхто не проживає.
На протязі всього дня вона перебувала
на роботі. Приблизно біля 16:10 год. їй на
роботу зателефонував син ОСОБА_6 та
сповістив, що коли він повернувся
додому, то всі речі в квартирі були
розкинуті, і в неї виникла думка, що її
квартиру пограбували. Вона зразу
зібралась та поїхала додому. Коли вона
зайшла до квартири, то там дійсно був
безлад, при цьому їй син сказав, що коли
він повернувся додому, то двері були
замкнені, а замок був зачинений на один
раз, хоча вона завжди зачиняє на два
рази, наче хтось захлопнув двері коли
виходив. Побачивши все це, вона зразу
викликала міліцію, до того як приїхала
міліція вони нічого не чіпали. Після
того, як міліція приїхала, вони разом
все оглянули, та вона побачила, що
зникло золотий ланцюжок вагою 17гр.
ручного виготовлення, вартістю 1500 грн.,
хрестик із золота вагою 1.5гр. вартістю
120 грн., золотий годинник без браслету,
яким на її думку було біля 70 років,
вартістю 8000 гривень, золотий ланцюжок,
вагою 2 гр. вартістю 100 грн. Всі ці речі
знаходились в коробці в шафі, яка
знаходиться в спальній кімнаті. Ключів
від вхідних дверей їх квартири у 2001
році, а саме до моменту крадіжки речей
із квартири, ніхто не губив та нікому не
давав. Повідомила, що розмір вартості
викрадених золотих прикрас вона
вказувала приблизно, оскільки вони
були не нові, а документів на них в неї
не збереглося.

Суд розцінює такі показання потерпілої
ОСОБА_2 такими, що узгоджуються з іншими
доказами у справі, зокрема, показаннями
свідка ОСОБА_3, який підтвердив свої
показання в ході досудового
розслідування і пояснив, що 21.05.2001 року,
до 11:00 год. він перебував дома, за
адресою: АДРЕСА_1. Приблизно об 11:00
годині, він поїхав на заняття.
Повернувся приблизно о 16:00 годині, та
побачив дома безлад. При цьому, двері
він відкрив з одного оберту ключа, а
коли він виходив із дому, то зачиняв на
два оберти. Після чого відразу
зателефонував матері на роботу та
знаходився дома до її приходу. При
цьому, свідок підтвердив факт
викрадення під час цього злочину з їх
квартири золотих прикрас, щодо
належали його матері ОСОБА_2, в тому
числі золотого ланцюжка і годинника,
звернувши увагу, що про цей факт він не
вказував в ході його первинних допитів,
оскільки слідчим йому такі питання не
ставились.

Аналогічні за змістом показання щодо
факту вчинення квартирної крадіжки
21.05.2001р. надав свідок ОСОБА_6 на
досудовому слідстві (т.2 а.с. 59), які на
підставі п.8 розділу ХІ Перехідних
положень КПК України, за згодою сторін
кримінального провадження, були
визнані допустимим доказом.

Оскільки сам факт вчинення 21.05.2001р.
крадіжки з квартири АДРЕСА_1 майна
потерпілої ОСОБА_2 обвинуваченим
ОСОБА_1 не оспорювався, але ним не
визнавався факт наявності отриманого
під час огляду місця події
(вищевказаної квартири) сліду відбитка
пальця руки, який належить йому за
висновком дактилоскопічної
експертизи, саме ці обставини стали
предметом детального вивчення і
з'ясування судом, яким оцінювались
наступні докази, досліджені в ході
судового розгляду, а саме:

- за змістом протоколу огляду
місця події від 21.05.2001р. (т.2 а.с. 16-18), в
ході проведення вказаної слідчої дії в
одній з кімнат АДРЕСА_1 була відчинена
меблева стінка, з полиць якої на
підлогу були розкидані різні речі,
постіль, дерев'яні коробки, тощо. При
обробці спец порошком кришки
дерев'яної коробки, що знаходилась на
підлозі, було вилучено на стрічку
«скотч» слід пальця руки, розміром
14х17мм;

- свідок ОСОБА_7 повністю
підтвердила свої показання в ході
досудового розслідування і пояснила,
що 21.05.2001р. нею, як слідчим СВ
Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві,
у складі слідчо-оперативної групи,
разом із експертом ОСОБА_8 було
здійснено виїзд по вказівці
оперативного чергового до АДРЕСА_1, де
ОСОБА_2 виявила крадіжку власних речей
із вищевказаної квартири. При огляді
місця події було вилучено один слід
пальця руки на липку стрічку "скотч",
розмірами 14х17мм із кришки шкатулки, яка
находилась на підлозі в кімнаті, після
чого його було поміщено до конверту і
опечатано, все це відбувалось у
присутності понятих, які в подальшому і
поставили свої підписи на конверті із
вилученим пальцем руки. Доповнила, що
хоча подій і не пам'ятає за спливом
часу, але зазвичай експерт показує
понятим на місце, де виявлено слід, який
переносить на стрічку, який потім в
присутності понятих запаковується у
конверт. При цьому, конверт
заклеюється, на ньому під
супроводжувальним написом слідчого
ставляться підписи понятих, нижче -
підпис слідчого. Печатка ставиться там,
де конверт заклеюється. Стверджувала,
що 21.05.2001р. вона вклала у конверт саме
той слід пальця руки, який було
вилучено в ході огляду місця події,
який було в подальшому заклеєно,
скріплено підписами понятих та
опечатано належним чином. Саме цей слід
і було направлено для проведення
дактилоскопічної експертизи, що наявна
у справі;

- Свідок ОСОБА_9 повністю
підтвердила свої показання в ході
досудового розслідування і пояснила,
що у 2001 році вона проживала за адресою:
АДРЕСА_3. У 2001 році весною, точної дати
не пам'ятає, приблизно о 18:00 годині, на
прохання працівників міліції вона
погодилась бути понятою при огляді
квартири АДРЕСА_1. Після цього, її та ще
одного громадянина завели до
вищевказаної квартири, де їм роз'яснили
їх права і обов'язки, як понятих. Коли
вони зайшли до квартири її сусідки, то
всі речі у ній були розкидані. Потім
жінка у форменому одязі розпочала
огляд квартири. Огляд квартири
документувався у протокол. Після
огляду їй та ще одному громадянину було
надано вищевказаний протокол для
ознайомлення з ним, що вони в
подальшому і зробили. Потім вони
підписали даний протокол. Також
пам'ятає, що працівниками міліції із
предмету який знаходився на підлозі у
квартирі, який саме предмет не пам'ятає,
при обробці його порошком, було
вилучено слід пальця руки на липку
стрічку "скотч" та в подальшому цей слід
був поміщений в конверт і опечатаний, а
вони у графі «понятий» поставили свої
підписи. Сусідка ОСОБА_2 казала, що в неї
того дня було викрадено золото,
коштовності. Підтвердила наявність на
конверті (т.2 а.с.40), в якому міститься
слід пальця руки, по якому проводилось
експертне дослідження, її підпису;

- Свідок ОСОБА_10 показала, що
будучи експертом проводила
дактилоскопічну експертизу за слідом
пальця руки, вилученого в ході
крадіжки з квартири АДРЕСА_1 та
складала висновок №231 від 14.07.2001р.
Пояснила, що на експертизу їй надійшов
конверт без порушень упаковки, який був
опечатаний та містив підписи понятих і
слідчого. З одного чи з обох боків нею
відкривався вказаний конверт, пояснити
не могла, оскільки не пам'ятала.
Підтвердила правильність інформації,
викладеної у вказаному висновку,
зокрема про те, що при відкритті
конверта, в ньому знаходився шматок
фотопаперу розміром 37х29мм, на який було
наклеєно один шматок липкої стрічки
«скотч» на слідо сприймаючу поверхню
якої перекопійовано один слід пальця
руки. Підтвердила правильність своїх
показань в ході досудового
розслідування, зокрема про те, що
переглянувши в ході допиту 27.12.10р. в
якості свідка складений нею висновок,
повідомила, що у ньому міститься
опечатка, а саме: розмір вилученого
сліду пальця руки був 14х17мм. Вказану
опечатку вона виявила, застосувавши
масштабну лінійку до виміряння сліду
пальця по фото таблиці до складеного
нею висновку. Пояснила, що експертизи
ними друкуються з використанням
попередніх бланків, тому ймовірно вона
не звернула уваги і не змінила розмір
сліду пальця у цьому експертному
висновку, який помилково був вказаний
12х12. Оскільки бланк фото таблиці
друкувався на іншому принтері, він
розбіжний з бланком, на якому викладено
складений нею висновок експертизи.
Пояснила, що зазвичай оригінал
експертного висновку з фото таблицею
передавався слідчому, а їх копії разом
із супровідним керівника їх
експертного підрозділа та
інформаційною карткою направлявся до
ГУМВС України у м.Києві для внесення до
бази «Дакто 2000».

- Змістом висновку
дактилоскопічної експертизи №614 від
28.12.2007р., згідно якого слід пальця руки,
вилучений при огляді місця події
21.05.2001р. в квартирі АДРЕСА_1, на відрізок
липкої стрічки розмірами 29х37мм,
залишено вказівним пальцем лівої руки
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с. 34-39).

При цьому, посилання ОСОБА_1 на той факт,
що вказаний слід пальця йому не
належить, судом розцінюється критично,
з огляду на той факт, що конверт зі
слідом за змістом вказаної експертизи
надійшов без порушень цілісності
упаковки, будучи опечатаним відтисками
штампу «НДЕКЦ при ГУМВС України в
м.Києві», що відповідає показанням
свідка ОСОБА_10 про те, що слід, після
проведеного нею дослідження був
належним чином упакований. Позиція
ОСОБА_1 про те, що вказаний доказ у
справі був сфальсифікований, а сам слід
пальця був підкинутий у конверт перед
експертизою працівниками міліції,
судом розцінюється як надумана і не
підтверджена жодним належним і
допустимим доказом у справі. При цьому,
судом враховується той факт, що на
експертне дослідження разом зі слідом
була одночасно направлена слідчим
дактилокарта на ОСОБА_1, та висновок
експерта №231 від 21.05.2001р., що свідчить
про те, що у 2007 році була проведена
експертиза без будь-яких порушень
вимог законодавства, а висновок №614 від
28.12.2007р. може бути одним із головних
доказів у даному кримінальному
провадженні, що викриває факт вчинення
злочину саме ОСОБА_1

- Речовим доказом - конвертом зі
слідом пальця руки на липкій
стрічці-скотч, вилученого під час
огляду місця події в АДРЕСА_1, який
міститься у матеріалах кримінального
провадження (т.2 а.с.40). При цьому, в ході
дослідження в судовому засіданні
вказаного сліду, судом за допомогою
лінійки була виміряна і встановлена
повна відповідність розміру стрічки -
скотч 29х37мм, та розміру самого сліду
14х17мм, про які вказано у висновку
дактилоскопічної експертизи №614 від
28.12.2007р., а також об'єктивність
інформації на фото таблиці до цього
висновку, що додатково свідчить про те,
що як вказаний висновок експертизи, так
і даний речовий доказ, є належними і
допустимими доказами, що викривають
винність ОСОБА_1 у вчиненні квартирної
крадіжки 21.05.2001р.

З огляду на викладене, суд розцінює
позицію захисту ОСОБА_1 по даному
епізоду інкримінованого йому злочину
як надуману, не підтверджену доказами і
такою, що спрямована на уникнення ним
кримінальної відповідальності за свої
злочинні дії, оскільки вона
спростовується всіма вищенаведеними
доказами, оціненими судом.

За цих же обставин, твердження ОСОБА_1
про необхідність постановлення щодо
нього виправдувального вироку, є також
безпідставним.

Оцінюючи викладене, суд приходить до
висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення, що йому
інкримінується, доведена повністю, а
його умисні дії правильно
кваліфіковані органами досудового
розслідування за ст. 185 ч.3 КК України, як
крадіжка - таємне викрадення чужого
майна, вчинене повторно, поєднане із
проникненням у житло.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують
покарання ОСОБА_1, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь
тяжкості вчиненого обвинуваченим
злочину, який відповідно до ст. 12 КК
України відноситься до категорії
тяжких, те, що він раніше притягувався
до кримінальної відповідальності за
злочини проти власності, вчинив
вказаний злочин під час іспитового
строку за попереднім вироком, що
свідчило про його відверте небажання
стати на шлях виправлення, збитки
потерпілій не відшкодував, з 11.01.2000р.
перебував на обліку у лікаря-нарколога
з діагнозом: розлади психіки і
поведінки внаслідок вживання
наркотичних та інших психоактивних
речовин, синдром залежності, хоча і
приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 має
визначене місце реєстрації і
проживання, згідно висновку
амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи №304
від 11.04.13р. на момент вчинення злочину
був осудним, на даний час за своїм
психічним станом може усвідомлювати
свої дії і керувати ними,
протинаркоманійного лікування не
потребує, з 05.09.13р. і по даний час
навчається на курсах підготовки водіїв
категорії «трамвай» НКК КП
«Київпастранс», суд вважає, що ОСОБА_1
необхідно призначити покарання у виді
позбавлення волі.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 був засуджений вироком
Мінського районного суду м. Києва від
16.03.2000 за ч.2. ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України 1960
року до покарання у виді позбавлення
волі строком на 3 роки, на підставі ст.45
КК України 1960 року відстрочено
виконання вироку строком на 2 роки зі
сплатою штрафу в розмірі 40
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Інкримінований злочин ОСОБА_1 вчинив
21.05.2001, тобто фактично в період
невідбутої частини покарання за
вироком Мінського районного суду м.
Києва від 16.03.2000.

Між тим, за повідомленням начальника
Дніпровського районного відділу
кримінально - виконавчої інспекції в м.
Києві від 13.03.2013 (т.4 а.с.120), ОСОБА_1 був
звільнений від відбування покарання у
виді позбавлення волі строком на три
роки, призначеного йому за вироком
Мінського районного суду м. Києва від
16.03.2000, у зв'язку з закінченням
іспитового строку та знятий з
відповідного обліку 15.03.2002.

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що містяться у
п. 10 постанови № 7 від 24.10.2003 року « Про
практику призначення судами
кримінального покарання», якщо про
вчинення під час іспитового строку
нового злочину стало відомо після
винесення постанови про звільнення
засудженого від покарання, суд, який
розглядає справу про новий злочин,
вправі призначити покарання за
сукупністю вироків лише за умови
скасування цієї постанови в
установленому порядку.

Таким чином, враховуючи, що суду не
представлено даних про скасування за
ново-виявленими обставинами постанови
про звільнення ОСОБА_1 від відбування
покарання за вироком Мінського
районного суду м. Києва від 16.03.2000 року у
зв'язку з закінченням іспитового
строку, суд при призначенні покарання
позбавлений можливості застосувати
правила ст.71 КК України.

Водночас, оскільки ОСОБА_1 визнається
судом винним у вчиненні злочину, подія
якого мала місце до постановлення
вироків в інших справах, яким його
засуджено:

- 06.11.03р. Дніпровським районним
судом м.Києва за ст.185 ч.3 КК України на 3
роки позбавлення волі;

- 19.07.2007р. Деснянським районним
судом м.Києва за ст.162 ч.1 КК України на 3
роки обмеження волі та на підставі ст.75
КК України звільнено від призначеного
покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 08.07.08р. Дніпровським районним
судом м.Києва за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3, 71 КК
України на 4 роки 6 місяців позбавлення
волі, звільненого 04.10.2010р.
умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 10
днів, -

остаточне покарання суд призначає йому
за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. При
цьому, суд не враховує вирок
Деснянського районного суду м. Києва
від 19.07.2007, оскільки призначене ОСОБА_1
за цим вироком покарання було
враховано Дніпровським районним судом
м. Києва від 08.07.2008 шляхом застосування
положень ст. 71 КК України.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 70 КК
України в строк покарання суд
зараховує покарання, відбуте ОСОБА_1 за
вироком Дніпровського районного суду
м. Києва від 06.11.2003 в період з 23.06.2003 по
22.07.2005, за вироком Дніпровського
районного суду м. Києва від 08.07.2008 у
період з 20.10.2007 по 04.10.2010, а також строк
попереднього ув'язнення ОСОБА_1 в
період з 27.12.2010 по 18.09.2012, а всього 6 років
9 місяців 4 дні.

Оскільки правоохоронні органи не вжили
дієвих заходів для своєчасного
розкриття злочину, подія якого мала
місце більше 12 років тому, суд вважає
доцільним визначити ОСОБА_1 остаточне
покарання за сукупністю злочинів саме
у виді позбавлення волі строком на 6
років 9 місяців 4 дня, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 слід вважати таким, що відбув
призначене покарання.

За викладених обставин обчислення
строку покарання у виді позбавлення
волі в днях відповідає вимогам ст. 73 КК
України.

Вирішуючи питання щодо цивільного
позову потерпілої ОСОБА_2 на суму 9720
грн., що складається з вартості
викраденого в неї майна (т.1 а.с.10), суд
вважає його таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі. Так,
вартість викрадених у потерпілої речей
була встановлена зі слів останньої,
оскільки викрадені у неї золоті
прикраси були не нові і саме тому,
документів на них не збереглося.
Враховуючи викладене, керуючись
положеннями ст.ст.84-86 КПК України, суд
вважає можливим визнати такі показання
потерпілої, як належний і допустимий
доказ, який покладений в основу, як
фактичних обставин обвинувачення,
визнаних судом доведеними, так і в
обґрунтування розміру цивільного
позову ОСОБА_2 При цьому, позиція
обвинуваченого, щодо того, що спочатку
потерпіла вказувала суму 5000 грн., і лише
у 2008р. стала вказувати суму 9720 грн.,
судом не може бути прийнята до уваги,
оскільки в первинних протоколах допиту
потерпілої ОСОБА_2, остання не
вказувала вартість золотого годинника
70-річної давнини, зазначаючи, що її
вартість вона зазначить пізніше, що і
мало місце після продовження слідства
у 2008 році, коли потерпіла уточнила
розмір цього годинника та загальну
суму спричинених їй збитків.

Питання щодо речових доказів слід
вирішити в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення
експертиз, відповідно до ст.124 КПК
України, слід стягнути з
обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.373,374,475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3
КК України, і призначити йому покарання
у виді 5/ п'яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом
часткового складання даного покарання
та покарання призначеного ОСОБА_1 за
вироком Дніпровського районного суду
м. Києва від 06.11.2003 та за вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
від 08.07.2008, остаточно призначити ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі
строком на 6 /шість/ років 9 /дев'ять/
місяців 4 /чотири/ дня.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 70 КК
України зарахувати ОСОБА_1 в строк
відбування покарання, покарання
відбуте ОСОБА_1 за вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
від 06.11.2003 в період з 23.06.2003 по 22.07.2005, за
вироком Дніпровського районного суду
м.Києва від 08.07.2008 у період з 20.10.2007 по
04.10.2010, а також строк попереднього
ув'язнення ОСОБА_1 в період з 27.12.2010 по
18.09.2012.

Вважати ОСОБА_1 таким, що повністю
відбув покарання у виді позбавлення
волі строком 6 років 9 місяців 4 дня.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
(ідент.номер НОМЕР_2) 9720 /дев'ять тисяч
сімсот двадцять/ грн. на відшкодування
матеріальних збитків від злочину.

Майно, на яке накладено арешт
постановою ст.слідчого Печерського РУ
ГУМВС України в м.Києві Шайхета С.О. від
18.01.2010р., що належить ОСОБА_1, а саме:
мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_3,
сім-картку, які передані на зберігання
до камери схову речових доказів
Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві
(квитанція №102682 від 18.01.11р. т.2 а.с.85),
гроші в сумі 41 грн., які передані на
зберігання до фінансової частини
Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві
(квитанція №00202 від 18.01.11р.), - з метою
забезпечення цивільного позову
залишити під арештом.

Речовий доказ: конверт зі слідом
пальця руки на липкій стрічці-скотч,
вилученого під час огляду місця події в
АДРЕСА_1, який міститься у матеріалах
кримінального провадження (т.2 а.с.40),
залишити у матеріалах кримінального
провадження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави процесуальні витрати за
проведення дактилоскопічної
експертизи №614 від 28.12.2007р. в сумі 486 грн.
77 коп. (т.2 а.с.33) та криміналістичної
експертизи №201 від 14.06.2001р. в сумі 71 грн.
60 коп.(т.2 а.с.47).

Запобіжний захід обвинуваченому до
вступу вироку в законну силу залишити
без зміни у вигляді підписки про
невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
тридцяти днів з дня його проголошення,
а особою, яка перебуває під вартою, в
той же строк з моменту вручення їй
копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору
і обвинуваченому.

Суддя
К.Е. Тарасюк