Справа № 11
-224/07 Головуючий
у ] інстанції Бачинський В.Л.
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 04
травня 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді
Бешта Г.Б.,

суддів: Хлапук Л.І., Лозовського А.О.,

при
секретарі Антонкж Л.Є.,

з участю
прокурора: Смолюка Б.С.,

потерпілого:
ОСОБА_2.,

представника
потерпілого: ОСОБА_3.,

захисника:
ОСОБА_4.,

засудженого: ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу
за апеляціями помічника прокурора м. Луцька та ОСОБА_2. на вирок Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2007
року, яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець та житель м. АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, з повною загальною середньою освітою, працює водієм ПГІ
«Андрійчук», на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 (чотирьох)
років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_1звільнено від відбування призначення
покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1покладено
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи навчання; та
періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

Стягнуто з ОСОБА_1в
користь ОСОБА_2. 1 000 (одну тисячу) грн. за надання юридичної допомоги.

2

Запобіжний захід ОСОБА_1до
вступу вироку в законну силу постановлено залишити попередню - підписку про
невиїзд.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. визнаний
винним у тому, що 23 травня 2006 року, близько 17 год. 20 хв., керуючи
вантажним автомобілем "ДАФ", д/н НОМЕР_1, повертаючи праворуч при
заїзді у двір житлового будинку № АДРЕСА_1, проявив безпечність та неуважність,
вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2., яка рухалась по тротуару, внаслідок чого
останній заподіяно тілесні ушкодження від яких настала смерть.

Потерпілий ОСОБА_2.
та прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
подали апеляції, в яких просять скасувати вирок щодо ОСОБА_1. в зв'язку із
м'якістю призначеного покарання та постановити новий вирок, яким засудити
останнього до більш суворого покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В апеляціях також зазначено, що ОСОБА_1.
на досудовому слідстві свою вину не визнавав, що судом не враховано
тяжкість наслідків вчиненого злочину

У запереченні на апеляції прокурора та потерпілого
засуджений ОСОБА_1. просить
вирок щодо нього залишити без зміни, оскільки він до кримінальної відповідальності
притягується вперше, позитивно характеризується, на утриманні має неповнолітню
дитину, вину визнав, відшкодував задані злочином матеріальні збитки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть справи та доводи
апеляцій, потерпілого ОСОБА_2. та його представника ОСОБА_3., прокурора, які
апеляції підтримали і просили їх задовольнити, засудженого, який апеляції не
визнав і просить їх відхилити, перевіривши матеріали кримінальної справи,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляції до задоволення не підлягають
з наступних підстав.

У вироку суд першої інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 286
КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги Правил
дорожнього руху України внаслідок чого було смертельно травмовано пішохода
ОСОБА_2.

Винність ОСОБА_1.
у порушенні Правил дорожнього руху України за обставин, зазначених у вироку,
доведена сукупністю досліджених та належно оцінених судом доказів, що, як і
кваліфікація його дій, ніким не оспорюється в апеляціях.

Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував: характер та ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину; дані про його особу, зокрема те, що до
кримінальної відповідальності він притягується вперше, характеризується
виключно позитивно, вчинив злочин з необережності, на утриманні має
неповнолітню дитину, працює, визнав свою вину і розкаюється у вчиненому.

3

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_1. не відшкодував майнової
шкоди є безпідставним, оскільки майнова шкода відшкодована добровільно, а від
запропонованого засудженим відшкодування моральної шкоди потерпілий відмовився
в користь отримання страхових сум.

При таких обставинах, призначене судом покарання ОСОБА_1. з застосуванням
ст. 75 КК України не є надто м'яким, воно є необхідним і достатнім для його
виправлення і попередження нових злочинів.

Підстав для скасування вироку по обставинах, зазначених в
апеляціях, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
судової палати в кримінальних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції помічника прокурора м. Луцька, який брав участь
у розгляді справи та потерпілого ОСОБА_2.
залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 08 лютого
2007 року щодо ОСОБА_1- без
зміни.