У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.

суддів

Кліменко М.Р., Гриціва М.І.

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

та потерпілої

ОСОБА_2.

і її представника

ОСОБА_3.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2. та касаційним поданням Першого
заступника прокурора Черкаської області на вирок Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 11 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

уродженця с. Драбівці Золотоніського району

Черкаської області, раніше не судимого,

засуджено за ст. 124 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі п. б ст. 1 ст. 6 Закону України
«Про амністію» від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1 звільнений від покарання.

Ухвалою колегії суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2007
року вирок залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винним у
тому, що він 3 червня 2007 року близько 23-ої год. 30 хв. в с. Підставки
Золотоніського району Черкаської області на вул. Островського, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків,
обороняючись від ОСОБА_4., умисно наніс останньому удари руками та ногами в
різні частини тіла, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для
життя, від яких настала смерть потерпілого.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2.
просить вирок скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи, що потягло неправильне застосування кримінального закону, та
направити справу на новий судовий розгляд. Вважає, що дій ОСОБА_1. слід
кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України.

У касаційному поданні Перший заступник
прокурора Черкаської області порушує питання про скасування судових рішень і
повернення справи на новий судовий розгляд через неправильне застосування
кримінального закону і порушення вимог процесуального законодавства. Вказує на
те, що судом невірно кваліфіковані дії ОСОБА_1. та розвязано цивільний позов, а
також засудженого незаконно звільнено від відшкодування судових витрат.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України Короткевича М.Є., міркування прокурора про підтримання касаційного
подання і скасування судових рішень, пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 про скасування судових рішень і направлення справи на
новий судовий розгляд, обговоривши доводи касаційних скарги і подання, врахувавши
письмові заперечення на касаційні скаргу і подання засудженого ОСОБА_1. та його
адвоката ОСОБА_5., перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційні скарга і подання підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 323 КПК України вирок
суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України та
роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. п. 16 і 17 постанови
від 29 червня 1990 року №5 “Про виконання судами України законодавства і
постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду
кримінальних справ і постановлення вироку”, суду при постановленні вироку
належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних
даних, які містяться в показах свідків, потерпілих, підсудного, у висновку
експерта, а також суд, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам
з точки зору їх допустимості і достовірності, яка має ґрунтуватися на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

У п. 18 вищевказаної постанови зазначено, що
мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні
ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією
чи іншою статтею кримінального закону і формулюванні висновку про їх
відповідність.

Як видно з вироку, судом цих вимог закону не
було додержано, внаслідок чого висновок суду про кваліфікацію дій ОСОБА_1. за
ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при
перевищенні меж необхідної оборони не грунтується на всебічному і повному
дослідженні всіх обстаивн справи в сукупності.

Передусім, судом не досліджені належним чином
і не отримали правильної оцінки показання самого ОСОБА_1., який будучи
неодноразово допитаним у ході досудового слідства і в суді показував, що
ввечорі того дня він зустрів свого знайомого ОСОБА_4., разом із яким він на
власному автомобілі поїхав до їх спільного знайомого ОСОБА_6, в якого вони
випили пляшку горілки. По дорозі назад ОСОБА_4. наполягав їхати до бару і
вимагав гроші для продовження гулянки, а потім несподівано вдарив його кулаком
по носі, від чого пішла кров, тоді він почав відбиватись правою рукою і наніс
ОСОБА_4. декілька ударів, та зупинивши автомобіль, став трясти ОСОБА_4. близько
5-ти раз і можливо той ударився об стойку рами автомобіля, після чого відкрив
дверцята переднього пасажирського сидіння автомобіля і випхав ногами у лівий
бік та в спину ОСОБА_4., який випав із автомобіля головою вперед. Потім він
вийшов сам і відтягнув ОСОБА_4. від автомобіля, під час чого підсковзнувся і
сам упав, при цьому знявши з ОСОБА_4. штани разом із трусами, які відкинув у
бік, та поїхав з місця події.

Проведеними по справі
судово-медичними експертизами у потерпілого ОСОБА_4. виявлено тілесні
ушкодження у виді: синців грудної клітки, правого надпліччя, лівого плеча,
саден ліктів, правого стегна, лівої гомілки, які виникли незадовго до настання
смерті від дії тупих твердих предметів і носять ознаки тілесних ушкоджень
легкого ступеня; закритої черепно-мозкової травми,
крововиливів над тверду мозкову оболонку, під м"які мозкові оболонки, в
кору головного мозку, здавлення-забою головного мозку, саден, синців голови,
які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Висновками
цих експертиз встановлено, що смерть ОСОБА_4. настала від здавлення-забою
головного мозку, епідуральною гематомою, при переломі кісток склепіння та
основи черепа, тяжкій закритій черепно-мозковій травмі.

Таким чином, обставини,
за яких сталася подія, характер небезпеки, що загрожувала ОСОБА_1., характер,
локалізація та ступінь тяжкості заподіяних ОСОБА_4. тілесних ушкоджень,
свідчать про те, що суд передчасно зробив висновок, що злочин скоєно ОСОБА_1
при перевищенні меж необхідної оборони. Тому доводи касаційної скарги
потерпілої і касаційного подання прокурора з приводу неправильної кваліфікації
дій ОСОБА_1. є обгрунтованими.

Також судом першої інстанції не дотримано вимог
законодавства при вирішенні цивільного позову та відшкодуванні судових витрат.

Наведене залишилося без належної перевірки і оцінки з боку суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного
вирок та ухвала
суду підлягають скасуванню через неправильне застосування кримінально закону та
порушення вимог кримінально-процесуального закону, а справа поверненню на новий
судовий розгляд.

При новому розгляді справи необхідно дати належну оцінку всім доказам у справі та на
підставі цього вирішити питання про винуватість ОСОБА_1. та правильно
кваліфікувати його дії, а також розв'язати цивільний позов і стягнути судові
витрати відповідно до вимог процесуального закону.

Отже, керуючись ст. ст. 394, 395, 396
КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

касаційну скаргу
потерпілої ОСОБА_2. та касаційне подання Першого заступника прокурора
Черкаської області задовольнити.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 жовтня
2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд.

с у д д і:

Короткевич М.Є. Кліменко
М.Р. Гриців
М.І.

.