АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: № 640/3198/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: 11-сс/790/352/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , заявника ОСОБА_7 , її представника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 20 02 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 20 02 2015 року скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР повернуто заявнику через порушення заявником строку на подачу скарги до суду, а саме через відсутність клопотання про поновлення процесуального строку (Судова справа а.с.21).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати судове рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що нею були надані всі відомості для розгляду справи по суті і строк на оскарження бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури вона не пропустила. Крім того заявник просить розглянути справу по суті. (а.с.23-25).
Заслухавши доповідь судді, вислухавши апелянта ОСОБА_7 та її представника які просили скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове по суті скарги, вислухавши думку прокурора про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
Приймаючи рішення про повернення скарги заявникові, суд першої інстанції послався на те, що скарга ОСОБА_7 подана з пропуском строку (а.с.21).
Перевіривши представлені матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що зроблений висновок слідчого судді не ґрунтується на зазначених вище матеріалах.
Так, приймаючи рішення по справі суд першої інстанції не звернув увагу та конкретно не визначив якого числа була подана заява від скаржника, яка інформація з цього питання була направлена відповідними установами заявнику та з якого строку ОСОБА_7 мала визначитися про остаточну бездіяльність органів досудового розслідування.
Суд не звернув увагу на цю обставину та не мотивував у своєму рішенні з якого часу, в такому випадку, має починатися 10-ти денний строк на оскарження оспорюваної бездіяльності.
Залишилися невстановленими судом посилання заявника на обставини подачі нею скарги до суду (а.с.1-4) безпосередньо після того як нею були вжиті всі заходи для отримання інформації стосовно її заяви, відсутність відповідей на яку, проміжні відповіді (а.с.10-15) та остаточна відповідь отримана нею 11 02 2015 року (а.с.14) свідчила про невнесення заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За таких обставин, подача заявником скарги з відміткою від 20 02 2015 року (а.с.1) за вхідним номером канцелярії суду №8672, про що саме мав визначитись суд першої інстанції, слід вважати як подання у встановлений ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк, на що суд першої інстанції не звернув увагу.
Приймаючи рішення про повернення скарги заявникові, районний суд не звернув увагу на вичерпний перелік підстав для цього викладений у ч.2 ст.304 КПК України.
Виходячи із викладеного, посилання суду першої інстанції на необхідність звернення з клопотанням про поновлення строку є немотивованим.
Приймаючи вищевказане рішення колегія суддів виходить із наступного.
Так, параграфом 1 глави 26 КПК України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство), у відповідності до ч.1 ст.38 КПК України, є серед інших і слідчі підрозділи органів внутрішніх справ які і здійснюють досудове розслідування.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законник інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пункт 1.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 1050 від 19.11.2012 року (з подальшими останніми змінами від 23 05 2014 року) визначає, що джерелом інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до органу внутрішніх справ, уповноваженого розпочати досудове розслідування, є в тому числі і повідомлення будь-яких осіб та самостійно виявлені слідчим або іншою службовою особою органів внутрішніх справ з будь-якого джерела обставини кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий судця, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, колегія суддів приходить до висновку, що сформульована в скарзі вимога на визнання незаконною бездіяльності посадових осіб правоохоронних органів з невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви про злочин, з урахуванням того, що особа не володіла інформацією про фактичне отримання конкретним слідчим її заяви про скоєння злочину, не дає слідчому судді підстав для відмови особі у відкритті провадження по скарзі зазначеної категорії з причин пропуску строку.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
При цьому слід враховувати, що бездіяльність , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, як правило супроводжується неповідомленням або приховуванням від особи результатів розгляду її заяви про скоєння злочину, і тому є триваючою. Факт невручення заявнику копій будь-яких постанов, ненадання відповідей на письмові запити про результати розгляду заяви про скоєння кримінального правопорушення, прокурором не спростовані, а слідчим суддею вказаним обставинам не надано належної правової оцінки.
Навпаки, у справі є відомості про те, що про бездіяльність органів досудового розслідування заявниця достовірно дізналася лише 11 02 2015 року ( а.с.14).
Оскільки по даній справі, встановивши помилковість висновків суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості постановити нове судове рішення, так як справа по суті ще не розглядалась, тому, за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства визначених ст.2 КПК України, суд апеляційної інстанції змушений застосувати найприйнятніший спосіб захисту порушеного права через відновлення процедур, передбачених ст.ст.304-306 КПК України.
Апеляційна скарга, в такому випадку, має бути задоволена лише частково.
Керуючись ст.ст.304-306,392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів, -
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 20 02 2015 року про повернення скарги ОСОБА_7 на бездіяльність по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР скасувати.
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Дану справу повернути до Київського районного суду м.Харкова для відновлення процедур, передбачених ст.ст.304-306 КПК України.
Оскарження даної ухвали, в порядку ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.
Головуючий Судді