Провадження № 11-кп/792/385/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 677/461/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілих ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №000121, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2015 року,

В с т а н о в и л а:
Вироком Красилівського районного суду від 20 квітня 2015 року

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, росіянина, з середньою-спеціальною освітою, працюючого водієм в ТОВ «ВДВ-Транс», не одруженого, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк покарання ОСОБА_13 визначено рахувати з 20 квітня 2015 року.

Зараховано ОСОБА_13 в строк покарання час перебування його під вартою з 12 грудня 2014 року до 20 квітня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №495 А від 13.02.2015 в сумі 1415 (одна тисяча чотириста п`ятнадцять) гривень 23 копійки; судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №489 А від 30.01.2015 в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 49 копійок; судової транспортно-трасологічної експертизи №11 А від 30.01.2015 в сумі 1061 (одна тисяча шістдесят одна) гривня 42 копійки; судової автотехнічної експертизи обставин та механізму ДТП №36 А від 14.02.2015 в сумі 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 68 копійок; судової автотехнічної експертизи деталей транспортного засобу №35 А від 16.02.2015 в сумі 943,49 (дев`ятсот сорок три) гривні 49 копійок, а всього в сумі 4953 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 31 копійка.

Скасовано арешти на тягач «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «КОГЕЛЬ SN24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які накладені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 15.12.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до вступу вироку в закону силу залишено попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 11.12.2014 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_13 , керуючи автопоїздом у складі тягача «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «КОГЕЛЬ SN24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись автомобільною дорогою Н-03 «Житомир-Чернівці» в напрямку від м. Хмельницького до м. Старокостянтинова зі швидкістю близько 70 км/год., на 149 км + 680 м автодороги, поблизу с. Михайлівці Красилівського району Хмельницької області, в зимовий період часу, достовірно знаючи, що проїзна частина після дощу є слизькою, ігноруючи вимоги дорожніх знаків 1.13 «Слизька дорога», 5.30 «Рекомендована швидкість 50 км/год.», табличок до дорожніх знаків 7.12 «Ожеледиця» та 7.2.1 «Зона дії 5 км» та всупереч вимогам пунктів 1.2, 1.5 ч.1, 2.3. (б), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, а також вагу та особливості вантажу, що перевозиться, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, через що не впорався з керуванням, виїхав на зустрічний напрямок руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц 308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_14 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Мерседес-Бенц 308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу в головний мозок та мозочок, забою головного мозку, крововиливу лобної ділянки голови справа, багатоуламкового перелому правої великогомілкової та малогомілкової кісток, крововиливів в проекції переломів, саден лоба, спинки носа, крововиливів кінцівок, закритої травми грудної клітини, множинних переломів ребер, крововиливів в проекції переломів, забою органів межистіння, які відповідно висновку судово-медичної експертизи №157 від 10.01.2015, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, та від яких він помер на місці події, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці носа, крововиливів лівої кисті, садна правого колінного суглобу, рани правої гомілки, переломів великогомілкової та малогомілкової кісток справа, масивної гематоми середостіння, розривів аорти, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 680 від 19.01.2015, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, від яких він помер в Старокостянтинівський ЦРЛ того ж дня.

Своїми діями ОСОБА_13 порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені пп. 1.2., 1.5. абзац 1, 2.3. (б), 10.1., 11.1., 11.3., 12.1., Правил дорожнього руху України, вимоги дорожніх знаків 1.13, 5.30 та табличками до дорожніх знаків 7.12, 7.2.1, якими відповідно встановлено, що: в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів (п.1.2.); дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5. (абзац 1)); для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3.(б)); перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1.); кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними (п.11.1.); на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу (п.11.3.); під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1).

Дорожні знаки:

1.13 «Слизька дорога». Ділянка дороги з підвищеною слизькістю проїзної частини.

5.30 «Рекомендована швидкість 50 км/год.».

Таблички до дорожніх знаків:

7.2.1 «Зона дії - 5 км». Указує довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків.

7.12. «Ожеледиця». Означає, що дія знака поширюється на зимовий період часу, коли проїзна частина може бути слизькою.

Вище вказані порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням смерті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного основного покарання, обвинувачений ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, призначивши йому основне покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Свої вимоги аргументує повним визнанням вини, розкаянням у скоєному, відшкодуванням заподіяної моральної та майнової шкоди потерплим.

Звертає увагу на свою позитивну характеристику, молодий вік, відсутність судимості, наявність постійної роботи та місця поживання.

Вказані обставини, з врахуванням необережної форми вини, на думку апелянта, давали підстави місцевому суду призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, щодо змісту оскарженого судового рішення та суті апеляційних вимог сторони захисту, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку потерпілих про необхідність пом`якшення обвинуваченому покарання, міркування прокурора щодо законності і обґрунтованості судового рішення та безпідставності доводів процесуальних опонентів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони судового провадження у дебатах та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 такою, яка підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Розгляд даного кримінального провадження проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону України, а викладені у вироку суду висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі достовірних, належних, допустимих доказів, які, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і у колегії суддів немає жодної підстави піддавати їх сумніву.

Оскільки обвинуваченим не оспорюється доведеність вини та правильність кваліфікації інкримінованого йому кримінального правопорушення, а розгляд справи в місцевому суді проводився у спрощеному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд апеляційної інстанції виходить із того, що було встановлено вироком місцевого суду, оскільки факти, які сторонами не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими в судовому засіданні, а доказове значення фактичних даних, які не оспорюються сторонами і не досліджуються в ході судового слідства, не може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.286 КК України.

Разом з тим, висновки місцевого суду про можливість виправлення ОСОБА_13 лише в умовах ізоляції його від суспільства, з реальним відбуттям покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки даний вид покарання є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має буди відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_13 реальне покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд виходив насамперед із ступеня тяжкості вчиненого злочину та наслідків що настали.

Разом з тим, суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , хоча навів їх у вироку, та конкретні обставини вчинення ним злочину.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_13 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди критично оцінив свою протиправну поведінку, вживав дієвих заходів для спасіння потерпілих, повністю визнав вину, готовий нести кримінальну відповідальність, у повному обсязі відшкодував потерпілим матеріальні збитки. ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше Правила дорожнього руху не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався, а вчинене ним діяння за формою вини є необережним.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проживає з матір`ю пенсійного віку.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому ОСОБА_13 покарання не встановлено.

В ході судових розглядів в судах першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_13 щиро розкаявся у скоєному та просив його суворо не карати. Такої ж думки дотримувалися і потерпілі, які наполягали на звільненні обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, так як примирилися з останнім та йому пробачили.

Наведені вище обставини, на думку колегії суддів, дають підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому судом першої інстанції основного покарання, та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку.

Відповідно до ст.408 ч.1 п.1 КК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю на відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вище викладені фактичні дані, які могли істотно вплинути на його висновки та не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який в даному випадку підлягав застосуванню, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції необхідно змінити на підставі п.1 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, задовольнивши подану апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407-409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_13 в частині призначення основного покарання змінити.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, звільнивши його з під-варти в залі апеляційного суду негайно.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .