У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Пивовара
В.Ф., Кривенди О.В. за
участю прокурора
Колесниченка О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 28 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Центрального районного
суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 22 листопада 2006 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 6 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком
ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лєкарствєнного Сімферопольського району
Автономної Республіки Крим, раніше судимого:

- 09.04.2003 р. за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі зі
звільненням на підставі ст. 75 цього Кодексу від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 03.02.2004 р. за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього
Кодексу, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого
26.03.2005 р. умовно-достроково на 9 місяців 7 днів,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено йому за цим законом
покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Прийнято рішення щодо цивільних позовів та речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 6 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він 7 серпня 2006 року
приблизно о 22 год., перебуваючи АДРЕСА_1, реалізуючи свій раптово виниклий
злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, під час сварки
з раніше незнайомим ОСОБА_3 наніс йому один удар ножем, якого взяв зі столу в
зазначеній квартирі, в область черевної порожнини, внаслідок чого заподіяв йому
тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді
сліпого одиничного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з
пошкодженням правої долі печінки і розвитком внутрічеревної кровотечі,
геморрагічного шоку середнього ступеню.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1, даючи свій
аналіз доказам у справі, вважає, що досудове та судове слідство у ній проведено
неповно, однобічно та упереджено із застосуванням до нього незаконних методів
слідства, його дії неправильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, а
призначене йому покарання є занадто суворим. Мотивує тим, що умислу на
заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 він не мав, ножа взяв, щоб
захиститись від подальшого побиття, зі столу в квартирі, куди його привели
начебто для надання допомоги і де його перед тим побили двоє незнайомих
чоловіків, після чого він перебував у стані душевного хвилювання і не міг
орієнтуватися у навколишній обстановці, аналізувати та контролювати свої дії, а
ОСОБА_3 відмовив йому в допомозі, грубо з ним поводився, штовхав у спину і
наносив удари, а на ніж випадково напоровся сам, оскільки він йому удару ножем
не наносив. Просить переглянути судові рішення щодо нього, змінити їх,
перекваліфікувати його дії, застосувати ст. 69 КК України і пом'якшити
призначене йому покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням, або
скасувати вирок та ухвалу і направити справу на новий судовий розгляд.

захисник ОСОБА_2, обґрунтовуючи тими ж доводами, що і засуджений, просить
визнати дії ОСОБА_1 необхідною обороною від нападу групи осіб, судові рішення
щодо нього скасувати, а справу закрити. Також просить врахувати, що на
утриманні ОСОБА_1 перебувають малолітня дочка і мати-пенсіонерка, до взяття під
варту він працював, позитивно характеризується і відшкодував потерпілому
заподіяну майнову та моральну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 необхідно задовольнити
частково, ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню
частково з таких підстав.

Викладені в касаційних скаргах засудженого ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_2 доводи про відсутність у ОСОБА_1 умислу на заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 та їх заподіяння з необережності у стані
необхідної оборони перевірялися під час розгляду справи судом першої інстанції
та не знайшли свого підтвердження.

Так, з показань очевидців події потерпілого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 вбачається, що після побиття ОСОБА_1 двома незнайомими чоловіками він
на пропозицію ОСОБА_4 про надання йому першої медичної допомоги добровільно
пішов з ними у запропоновану ОСОБА_4 квартиру, при цьому його ніхто не штовхав
і не бив, ніякого нападу на нього не вчиняв. Крім того, у побитті ОСОБА_1 перед
тим ОСОБА_3 участі не брав.

Натомість, після побиття ОСОБА_1 незнайомими чоловіками між ним, коли він
знаходився у дворі і намагався привернути до себе увагу сусідів, розбивши
вікно, та ОСОБА_3, який, не розуміючи причин такої поведінки ОСОБА_1, намагався
змусити його піти з двору, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_1 виказав
погрозу на адресу ОСОБА_3

Як показує ОСОБА_3, коли він заходив за ОСОБА_1 у квартиру, то побачив, як
останній вийшов з кухні йому назустріч з ножем у руці, після чого відчув удар
ножем в область живота і почув слова ОСОБА_1: «На тобі». ОСОБА_4 зазначає, що
йшов за ОСОБА_3 і його не штовхав. А ОСОБА_5 розповів, що, коли вони зайшли у
квартиру, ОСОБА_1 схопив предмет, схожий на ніж, і, різко повернувшись, наніс
ним удар в область живота ОСОБА_3

Суперечностям у показаннях ОСОБА_5, даних ним під час досудового слідства
та судового розгляду справи, суд дав відповідну оцінку.

Згідно з даними акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1
будь-якими психічними захворюваннями чи розладами не страждає, на момент
вчинення злочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Отримані ним травми у виді струсу головного мозку та закритої черепно-мозкової
травми не призвели до розвитку психозу або слабоумства.

За таких обставин висновок суду про те, що дії ОСОБА_1 носили свідомий
цілеспрямований характер, є обґрунтованим.

Апеляційний суд, розглядаючи справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та
його захисника ОСОБА_2, перевірив наведені в апеляціях доводи про необережне
заподіяння ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 при перевищенні меж
необхідної оборони і визнав ці доводи безпідставними, зазначивши у своїй ухвалі
докладні мотиви такого висновку, з яким погоджується і колегія суддів.

Отже, підстави для скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 і
направлення кримінальної справи щодо нього на новий апеляційний розгляд
відсутні.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути
підставою для зміни або скасування постановлених у даній справі судових рішень,
не виявлено.

Даних, які б свідчили про застосування до ОСОБА_1 незаконних методів
слідства, перевіркою матеріалів справи не встановлено. Під час розгляду справи
судом першої інстанції та в апеляції на
вирок ОСОБА_1 про застосування до нього таких методів не зазначав.

При призначенні ОСОБА_1 покарання ближче до найнижчої межі, встановленої в
санкції ч. 1 ст. 121 КК України, за якою його засуджено, у виді 5 років 6
місяців позбавлення волі суд послався на характер і ступінь тяжкості вчиненого
ним злочину, що є тяжким і спричинив фізичні страждання потерпілого, дані про
особу ОСОБА_1, який раніше судимий і вчинив новий злочин у період не знятої і
не погашеної судимості, проте позитивно характеризується за місцем проживання
як людина, яка веде спокійний поміркований спосіб життя та підтримує
добросусідські стосунки, не перебуває на обліку у нарколога і психіатра, а
також позитивно характеризується за місцем роботи, думку потерпілого, який
просив суворо не карати ОСОБА_1, відсутність обставин, які б обтяжували
останньому покарання.

Обставиною, яка пом'якшує покарання, суд визнав стан здоров'я ОСОБА_1, який
вчинив злочин після заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Проте, на думку колегії суддів, зазначені обставини враховано судом першої
інстанції не в повній мірі.

Так, з показань численних свідків у справі вбачається, що після побиття
невідомими особами ОСОБА_1 був пригнічений, розгублений і наляканий, просив
викликати працівників міліції та карету швидкої допомоги, проте сусіди, не
розібравшись, у чому справа, поставились до нього недоброзичливо, намагалися
вигнати його з двору, що посилило його незадовільний стан.

Потерпілий ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді просив призначити ОСОБА_1
покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

Крім того, судом залишено поза увагою поведінку ОСОБА_1 після вчинення
злочину.

Так, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ОСОБА_1 не покинув місця
події, а залишився чекати на прибуття працівників міліції та карети швидкої
допомоги.

Заподіяну потерпілому майнову та моральну шкоду ОСОБА_1 добровільно
відшкодував у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини в сукупності з обставинами,
встановленими судом першої інстанції, дають підстави для застосування ст. 69 КК
України і пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання.

На підставі наведеного, керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 у кримінальній
справі щодо ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 22 листопада 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 6 лютого
2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом'якшити призначене ОСОБА_1 покарання і вважати його засудженим за ч. 1
ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на 3 (три) роки
позбавлення волі.

Судді:

Селівон О.Ф. Пивовар В.Ф. Кривенда О.В.