Справа № 477/729/14-к
Провадження № 1-кп/477/9/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого:
· 6 грудня 2001 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України 1960 року до шести років та семи місяців позбавлення волі;
· 24 листопада 2005 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 цього ж Кодексу, до покарання у виді семи років позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 14 лютого 2012 року;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
а також потерпілого ОСОБА_7 (не з`явився),
У січні 2014 року, ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, достовірно знаючи про наявність майна у виді будівельних матеріалів за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки виконував там будівельні роботи, вирішив їх таємно викрасти.
7 квітня 2014 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, домовився про перевезення вантажу із невстановленою в ході слідства особою-вантажником та водієм автомобіля марки «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , яким не повідомив про свій злочинний намір.
Того ж дня, у денний час, точний час під час слідства встановити не виявилося за можливим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, він прибув на зазначеному автомобілі під керуванням ОСОБА_8 до недобудованого будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 , звідки з приміщення гаражу таємно викрав 20 мішків з цементом, вагою 25 кг кожний, вартістю 29 грн. за 1 мішок, загальною вартістю 580 грн.
З викраденим майном він з місця вчинення зник та розпорядився ним на власний розсуд, реалізувавши викрадені мішки цементу громадянину ОСОБА_7 за 400 грн, причинивши тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 580 грн.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3
ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні в якості обвинуваченого, винним себе у вчиненні зазначеного злочину визнав частково. Розповів, що виконував будівельні роботи в будинку ОСОБА_9 в смт. Воскресенське Жовтневого району, де залишалися різні будівельні матеріали, в тому числі і цемент у мішках. Вказав, що кількість цього цементу особо не рахувалася власником, тому він вважав, що його можливо забрати. В січні 2014 року він домовився зі знайомим, з яким приїхав на вантажному автомобілі до цього будинку, повідомивши охоронцю, що необхідно забрати цемент. Потім завантажив цемент до автомобіля, та вивіз його до Миколаєва, де продав знайомому. Вказував також, що у приміщенні гаражу були відсутні ворота, тому не вважав, що вчинив крадіжку з приміщення.
В той же час, вина ОСОБА_4 у крадіжці майна ОСОБА_9 з проникненням до приміщення також підтверджується наступними дослідженими під час розгляду справи доказами, а саме:
- протоколом від 15 лютого 2015 року прийняття заяви від ОСОБА_9 про викрадення 20 мішків з цементом на суму 580 грн. з приміщення гаражу його будинку по АДРЕСА_1 ;
- протоколом огляду місця події с фототаблицею до нього від 15 лютого 2015 року території будинку по АДРЕСА_1 , де в приміщені гаражу були виявлені п`ять мішків із цементом, під час огляду також було встановлено, що приміщення гаражу має фактично завершену збудовану конструкцію без вхідних дверей;
- заявою ОСОБА_4 до Жовтневого РВ про вчинення ним таємної крадіжки 20-ти мішків із цементом з будинку у смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області на початку січня 2014 року;
- протоколом слідчого експерименту від 16 лютого 2015 року за участю свідка ОСОБА_10 , згідно з яким він показав на місці, що відвіз ОСОБА_4 , разом ще з одним чоловіком на автомобілі «IVECO» в смт. Воскресенське на вул. Джерельну 15, де вони завантажили 20 мішків з цементом, а потім перевіз їх до м. Миколаєва, де ОСОБА_4 зі своїм знайомим вивантажили їх в один з будинків; під час слідчої дії він вказав, що не знав про належність цементу і те, що ОСОБА_4 його викрав;
- протоколом огляду двох паперових упаковок із під цементу.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого доказаною, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно.
Суд не приймає посилання обвинуваченого про те, що викрадення відбулося не з іншого приміщення, що передбачено диспозицією ч. 3 ст. 185 КК України як кваліфікуюча ознака, оскільки протоколом огляду місця події від 15 лютого 2014 року було встановлено, що приміщення гаражу має фактично завершену будівлю без оздоблюваних робіт та без дверей, тобто є іншим приміщення для зберігання особистих речей, транспорту тощо.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання пом`якшуючих або обтяжуючих його вину обставин суд не вбачає.
Перевіркою особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, його особистість, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємого злочину.
Крім того, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 грудня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення в січні 2014 року іншого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
Тому загальне покарання йому необхідно визначити з врахуванням цього вироку за положеннями ч. 4 ст. 70 КК України.
Оскільки за іншим вироком, винесеним 24 березня 2014 року Корабельним судом м. Миколаєва ОСОБА_4 , був засуджений за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України до остаточного покарання у виді 3-х років позбавлення волі і звільнений від відбуття цього покараня відповідно до ст. 75 та ст. 76 КК України з іспитовим строком 2 роки, тому ці вироки слід виконувати самостійно.
Цивільний позов по справі, заявлений потерпілим ОСОБА_9 на суму 580 грн., виходячи з положень ст. 1166 та ст. 1190 ЦК України слід задовольнити повністю, оскільки збиток не відшкодовано, а його завдання ОСОБА_4 було повністю доведено під час розгляду справи.
Речові докази по справі слід залишити у власника. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 грудня 2014 року, яким йому призначено 2 роки позбавлення волі, і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2014 року та даний вирок виконувати самостійно.
Строк покарання обраховувати з моменту його приведення до виконання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 грудня 2014 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення відшкодування матеріального збитку задовольнити повністю та стягнути на його користь з ОСОБА_4 відшкодування нанесеної злочином матеріальної шкоди в сумі 580 (п`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.
Речовий доказ автомобіль «IVEСO», р.н. НОМЕР_1 , який переданий для зберігання ОСОБА_8 , залишити йому як власнику.
Речовий доказ у виді двох паперових мішків з-під цементу, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Миколаївської області, через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1