Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Головуючого Пойди
М.Ф.,суддів:Квасневської Н.Д.
і Кульбаби В.М.,за участю
прокурора Деруна А.І., розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 23 жовтня
2014 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_5
та прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок Скадовського
районного суду Херсонської області від
22 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Херсонської області від 29 квітня
2014 року щодо ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Скадовського районного суду
Херсонської області від 22 серпня 2013
року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Скадовська
Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1,
такого, що судимості не мав,

засуджено за ч. 2 ст. 222 КК України до
покарання у виді штрафу в сумі 249 500 грн.
з позбавленням права займати
адміністративно-господарські посади
та виконувати
організаційно-розпорядчі функції
строком на один рік;

за ч. 2 ст. 366 КК України - до покарання у
виді позбавлення волі строком на 3 роки
з позбавленням права займати
адміністративно-господарські посади
та виконувати
організаційно-розпорядчі функції
строком на два роки.

За сукупністю злочинів, із
застосуванням ст. 70 КК України ОСОБА_6
визначено покарання у виді позбавлення
волі строком на 3 роки з позбавленням
права займати
адміністративно-господарські посади
та виконувати
організаційно-розпорядчі функції
строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6
звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням та
встановленням іспитового строку 2 роки
та з покладенням на нього обовʼ?язків,
передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 29 квітня 2014 року вирок
змінено.

Дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 на ч.
1 ст. 366 КК України та ухвалено вважати
ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 222 КК
України до покарання у виді штрафу в
сумі 249 500 грн. з позбавленням права
займати адміністративно-господарські
посади та виконувати
організаційно-розпорядчі функції
строком на один рік; за ч. 1 ст. 366 КК
України до покарання у виді обмеження
волі строком на 3 роки з позбавленням
права займати
адміністративно-господарські посади
та виконувати
організаційно-розпорядчі функції
строком на два роки.

За сукупністю злочинів, із
застосуванням ст. 70 КК України ОСОБА_6
визначено покарання у виді обмеження
волі строком на 3 роки з позбавленням
права займати
адміністративно-господарські посади
та виконувати
організаційно-розпорядчі функції
строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6
звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням та
встановленням іспитового строку 2 роки
та з покладенням на нього обовʼ?язків,
передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишено без зміни.

Відповідно до вироку ОСОБА_6 визнано
винуватим у вчиненні злочинних дій за
наступних обставин.

Будучи директором ФГ «Валерія» ОСОБА_6
29 жовтня 2010 року уклав із ТОВ «НВП
«БілоцерківМАЗ» договір
купівлі-продажу №29/10/10-08 на придбання
комбайну КЗС-812 СХ, який 6 грудня 2010 року
був оплачений ФГ «Валерія» та
наступного дня переданий господарству
й отриманий ОСОБА_6

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №647 від 28 липня 2010
року «Про затвердження Порядку
використання у 2010 році коштів
Стабілізаційного фонду, що
спрямовуються на часткову компенсацію
вартості складної
сільськогосподарської техніки
вітчизняного виробництва» в редакції
від 28.07.2010 року (далі Постанова КМУ №647
від 28.07.2010 року), передбачена
компенсація, яка надається на
безповоротній основі і встановлюється
у розмірі 30 відсотків вартості
складної сільськогосподарської
техніки вітчизняного виробництва без
урахування сум податку на додану
вартість згідно з переліком,
затвердженим Міжвідомчою експертною
радою з питань визначення пріоритетів
у виробництві техніки та обладнання
для сільськогосподарських
товаровиробників.

Знаючи про те, що ФГ «Валерія», належить
два зернозбиральні комбайни марки РСМ
101 «ВЕКТОР» та РСМ 142 «АСROS-530» і
господарство на певному рівні
забезпечено зернозбиральною
сільськогосподарською технікою, з
метою протиправного заволодіння
бюджетними грошовими коштами, що
надавалися в якості компенсації
відповідно до Постанови КМУ №647 від
28.07.2010 року, ОСОБА_6, не маючи намір їх
відчужувати, 10 грудня 2010 року зняв з
реєстрації в інспекції Державного
технічного нагляду належні
підприємству вищевказані два
зернозбиральні комбайни нібито з метою
реалізації, внаслідок чого фермерське
господарство набуло статусу такого, що
не забезпечено сільськогосподарською
технікою, тим самим створив умови для
отримання господарством компенсації 30
відсотків вартості складної
сільськогосподарської техніки
вітчизняного виробництва.

В подальшому ОСОБА_6, будучи службовою
особою, відповідно до наказу №30-А від
01.10.2003 року «Про призначення на посаду
виконавчого директора ФГ «Валерія»,
виконуючи організаційно-розпорядчі
обов'язки щодо керівництва та
реалізації інтересів даного
господарства згідно з положеннями,
закріпленими у Статуті ФГ «Валерія»
від 25.12.2003 року, усвідомлюючи, що згідно
п. 7 Порядку використання у 2010 році
коштів Стабілізаційного фонду, що
спрямовуються на часткову компенсацію
вартості складної
сільськогосподарської техніки
вітчизняного виробництва
затвердженого Постановою КМУ №647 від
28.07.2010 року, одним із основних критеріїв
визначення переможця конкурсу є, в
числі інших, рівень забезпеченості
сільськогосподарського
товаровиробника технікою,
переслідуючи мету заволодіння
бюджетними грошовими коштами,
зловживаючи своїм службовим
становищем, 17 грудня 2010 року, особисто,
надав до конкурсної комісії завідомо
неправдивий розрахунок навантаження
та рівня забезпеченості
зернозбиральними комбайнами ФГ
«Валерія», відповідно до якого
очолюване ним господарство не має у
власності зернозбиральної техніки,
приховавши факт наявності у власності
вказаного суб'єкта господарювання двох
комбайнів РСМ 101 «ВЕКТОР» та РСМ 142
«АСROS-530», реєстрація яких ним була
заздалегідь анульована.

На підставі наданих ОСОБА_6 завідомо
неправдивих відомостей щодо рівня
забезпеченості ФГ «Валерія»
сільськогосподарською технікою
конкурсною комісією Головного
управління агропромислового розвитку
Херсонської облдержадміністрації з
питань визначення
сільськогосподарських
товаровиробників, яким будуть надані
кошти Стабілізаційного фонду на
часткову компенсацію вартості
складної сільськогосподарської
техніки вітчизняного виробництва у 2010
році 17.12.2010 року (протокол №7) було
прийнято рішення про визначення одним
з переможців ФГ «Валерія» яке придбало
в ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ»
зернозбиральні комбайни КЗС-812СХ в
кількості дві одиниці за ціною 1 996 000
грн. та встановлено право на отримання
часткової компенсації їх вартості в
сумі 499 000 грн. (30% вартості без
урахування ПДВ).

На виконання Постанови КМУ №647 від
28.07.2010 року, а також рішення конкурсної
комісієї про визнання переможцем ФГ
«Валерія», 20 грудня 2010 року
Міністерством аграрної політики
України видано наказ №840 «Про
затвердження Розподілу бюджетних
коштів Стабілізаційного фонду, що
спрямовуються на часткову компенсацію
вартості складної
сільськогосподарської техніки
вітчизняного виробництва», яким
передбачена компенсація, яка надається
на безповоротній основі і
встановлюється у розмірі 30 відсотків
вартості складної
сільськогосподарської техніки
вітчизняного виробництва.

На підставі наданих ОСОБА_6 документів,
що містили завідомо неправдиві
відомості щодо відсутності у власності
ФГ «Валерія» зернозбиральних
комбайнів, а також рівня
забезпеченості складною
сільськогосподарською технікою 27
грудня 2010 року Головним управлінням
Агропромислового розвитку Херсонської
ОДА було перераховано на розрахунковий
рахунок ФГ «Валерія» №4300,
відкритий в Херсонській філії АТ
«УкрСиббанк», бюджетні грошові кошти в
загальній сумі 499 000 гривень в якості
часткової компенсації вартості
складної сільськогосподарської
техніки вітчизняного виробництва
згідно Постанови КМУ №647 від 28.07.2010 року
частина яких у сумі 249 500 грн. отримана
ФГ «Валерія» неправомірно.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_6 з ч. 2 на
ч. 1 ст. 366 КК України апеляційний суд
зазначив, що службове підроблення було
способом вчинення засудженим
зловживання службовим становищем з
метою отримання неправомірної вигоди.
Тяжкі наслідки полягали у заподіянні
державі значної матеріальної шкоди. Ці
наслідки стали результатом надання
службовою особою субʼ?єкта
господарської діяльності завідомо
неправдивої інформації, а не самого по
собі підроблення офіційних документів.
З огляду на зазначене апеляційний суд
дійшов висновку про відсутність в діях
ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки -
спричинення тяжких наслідків.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_5
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неповноту досудового та
судового слідства, істотні порушення
вимог кримінально-процесуального
законодавства, зокрема щодо порядку
предʼ?явлення обвинувачення та зміни
обвинувачення в суді, неправильне
застосування кримінального закону при
призначенні покарання засудженому,
просить скасувати судові рішення, а
справу направити на нове
розслідування.

Прокурор у касаційній скарзі вважає за
необхідне скасувати судові рішення, а
справу направити на новий судовий
розгляд з підстав істотного порушення
вимог кримінально-процесуального
законодавства та неправильного
застосування кримінального закону.
Обґрунтовуючи скаргу прокурор
зазначає про безпідставність
перекваліфікації судом дій ОСОБА_6 з ч. 5
ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 222 КК України.

Обидва скаржники також твердять про
невідповідність ухвали апеляційного
суду вимогам ст. 377 КПК України 1960 року,
та вказують, що апеляційний суд не дав
відповіді на всі доводи їх апеляційних
скарг.

Заслухавши доповідача, прокурора, який
вважав судові рішення законними та
обґрунтованими, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 398 КПК України 1960
року підставами для скасування або
зміни вироку, ухвали чи постанови в
касаційному порядку є істотне
порушення кримінально - процесуального
закону; неправильне застосування
кримінального закону; невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого.

Згідно зі ст.ст. 368-372 КПК України 1960 року
перевірка судових рішень із питань
невідповідності висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам справи й неповноти
досудового та судового слідства
здійснюється в апеляційному порядку.

Доводи захисника про порушення порядку
предʼ?явлення обвинувачення та зміни
обвинувачення в суді спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 275 КПК
України 1960 року розгляд справи
провадиться відносно підсудних і
тільки в межах пред'явленого
обвинувачення.

Як видно з протоколу судового
засідання, на який ніким не подано
зауважень, урахувавши досліджені судом
докази у справі, прокурор, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, дійшов до переконання, що
пред'явлене ОСОБА_6 обвинувачення
необхідно змінити, у зв'язку з цим, як
того вимагає ст. 277 КПК України 1960 року,
змінив обвинувачення і у своїй
постанові сформулював нове
обвинувачення та виклав мотиви
прийнятого рішення (т. 5 а.с. 53-60).

З урахуванням зазначеного, а також
враховуючи відсутність доказів щодо
обернення ОСОБА_6 на свою користь чи на
користь третіх осіб грошових коштів,
отриманих з державного бюджету у
якості компенсації 30% вартості
складної сільськогосподарської
техніки вітчизняного виробництва, та
дотримуючись вимог ч. 1 ст. 275 КПК
України, суд законно й обґрунтовано
засудив ОСОБА_6, за вчинення злочинних
дій, керуючись саме остаточно
пред'явленим останньому
обвинуваченням. Свої висновки, у тому
числі й щодо необхідності
перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 5 ст. 191
КК України на ч. 2 ст. 222 КК України та
щодо доведеності вини засудженого, суд
належно мотивував та виклав у судовому
рішенні, яке відповідає вимогам ст.ст.
333 - 335 КПК України. Апеляційний суд не
встановивши настання тяжких наслідків
в результаті дій ОСОБА_6, належно
обґрунтувавши свої висновки, підставно
перекваліфікував дії засудженого з ч. 2
на ч. 1 ст. 366 КК України. Ухвала
апеляційного суду є законною та
вмотивованою й відповідає вимогам ст.
377 КПК України 1960 року.

За таких обставин, доводи касаційних
скарг скаржників щодо невідповідності
судових рішень вимогам
кримінально-процесуального закону, є
безпідставними.

Твердження захисника ОСОБА_5 у
касаційній скарзі про неправильне
застосування закону при призначенні
засудженому покарання за ч. 2 ст. 222 КК
України, є необґрунтованими.

Призначене ОСОБА_6 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України. При
його обранні суд при відсутності
обставин, що обтяжують покарання,
урахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та всі обставини
справи. Призначаючи за вказаним
законом покарання у виді штрафу, суд
урахував вимоги ст. 53 К України,
відповідно до яких розмір штрафу, що
призначається судом, не може бути
меншим за розмір майнової шкоди,
завданої злочином, або отриманого
внаслідок вчинення злочину доходу,
незалежно від фактичного розміру
штрафу, передбаченого санкцією статті
(санкцією частини статті) Особливої
частини цього Кодексу.

При перевірці матеріалів кримінальної
справи колегією суддів не встановлено
неправильного застосування
кримінального закону, істотних
порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
є безумовною підставою для скасування
чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960
року, п. 11 Розділу XI «Перехідних
положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Скадовського районного суду
Херсонської області від 22 серпня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 29 квітня 2014
року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а
касаційні скарги захисника ОСОБА_5 та
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції - без
задоволення.

СУДДІ:

М.Ф. ПОЙДА Н.Д. КВАСНЕВСЬКА В.М. КУЛЬБАБА