Справа № 577/22/15-к
Провадження № 1-кп/577/40/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Конотоп справу згідно кримінального провадження №0000932 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_6 14 червня 2014 року в с.Хижки спричинив ОСОБА_4 умисне тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

Злочин було скоєно при таких обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_6 14 червня 2014 року близько 17 години перебував біля магазину в с.Хижки Конотопського району по вул.Центральній і між ним та іншими особами виникла сварка, в ході якої він дістав з чохла ніж, який мав при собі, та, вважаючи, що ОСОБА_4 , який також знаходився біля магазину, має до нього неприязнь, наблизився до нього, швидким рухом обминув останнього та умисно наніс йому ножем один удар в область нижнього відділу хребта ліворуч, заподіявши коло-різане поранення, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по небезпечності для життя в момент заподіяння, та зник з місця скоєння злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та показав, що він дійсно 14 червня 2014 року близько 17 години перебував біля магазину в с.Хижки Конотопського району по вул.Центральній і між ним та іншими особами виникла сварка, в ході якої він дістав з чохла ніж, який мав при собі, та, вважаючи, що ОСОБА_4 , який також знаходився біля магазину, має до нього неприязнь, наблизився до нього, швидким рухом обминув останнього та умисно наніс йому ножем один удар в область нижнього відділу хребта ліворуч, заподіявши коло-різане поранення, та зник з місця скоєння злочину. Згоден з тим, що своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинувачений ОСОБА_6 його винність підтверджується і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що 14 червня 2014 року близько 17 години він перебував біля магазину в с.Хижки Конотопського району по вул.Центральній, де до нього наблизився ОСОБА_6 з ножем та наніс йому один удар в область нижнього відділу хребта ліворуч, та зник з місця скоєння злочину. Заподіяну матеріальну і моральну шкоду ОСОБА_6 відшкодував йому в повному обсязі, від заявленого цивільного позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди відмовляється. Просить суд ОСОБА_6 не позбавляти волі.

Із висновку судово-медичної експертизи № 401 від 16.09.2014 р. слідує, що у ОСОБА_4 на час обстеження мали місце рана в ділянці нижнього грудного відділу хребта. На стаціонарному лікуванню знаходився у хірургічному відділенні КЦРЛ з 14 по 15 червня 2014 року з діагнозом: колоте-різане поранення нижнього грудного відділу хребта, післятравматична лівобічна нижня моноплегія. На стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділі СОКЛ перебував з 15 по 29 червня 2014 року з діагнозом: відкрита травма нижнього-грудного відділу хребта, стороннє тіло металевої щільності дужки 12 грудного хребта зліва, забій спинного мозку на цьому рівні, колото-різана рана на рівні 11-12 грудних хребців. По ступеню важкості проникаюче поранення нижньо-грудного відділу хребта з пошкодженням спинного мозку, післятравматична лівобічна нижня моноплегія по небезпечності для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які виникли від дії предмету з колюче ріжучими властивостями.

Із висновку акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 40/8779 від 12.12.2014 р. слідує, що ОСОБА_6 є психічно здоровим і був таким в період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, не підпадає під дію частини 2-ї і 3-ї ст.19 та ст.20 КК України і не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. (а.с.165-167).

Із висновку судово-медичної експертизи № 463 від 30.07.2014 р. слідує, що механізм спричинення тілесних пошкоджень показаний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту співпадає з тілесними ушкодженнями які малися у нього на час госпіталізації. (а.с.102-103).

Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доказана і його дії суд кваліфікує за ст.121 ч.1 КК України, так як він спричинив ОСОБА_4 умисне тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд враховує, як обставини, що пом`якшують покарання ті, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, раніше не судимий, заподіяну потерпілому шкоду повністю відшкодував та замирився з потерпілим, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставин, що обтяжують покарання, немає.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, а також обставини справи, тяжкість скоєного злочину, наставші наслідки та думку потерпілого суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, а тому його необхідно в відповідності з ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд дійшов до висновку, що така обрана обвинуваченому ОСОБА_6 міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну та моральну, яку добровільно відшкодував суд вважає, що провадження за цивільним позовом ОСОБА_4 необхідно закрити.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 своїми злочинними діями заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 і останній знаходився на стаціонарному лікуванні по вилікуванні цих тілесних ушкоджень суд вважає, що ОСОБА_6 повинен відшкодувати лікувальному закладу витрати на лікування ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України,

Ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України і призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, а згідно ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На ОСОБА_6 в період іспитового строку в відповідності з ст.76 КК України покласти виконання таких обов`язків: 1). Не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2). Повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3). Періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_6 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити раніше встановлений в виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_4 на користь: фінансового управління Конотопської міської ради - 181,67 грн.; Департаменту фінансів Сумської ОДА- 4668,56 грн.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення 6200,13 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. витрат на юридичну допомогу закрити.

Речові докази: футболка, спортивна кофта, штани спортивні, що зберігаються в камері речових доказів Конотопського МВ УМВС України в Сумській області передати ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1