Справа № 606/376/15-к
І м е н е м У к р а ї н и
06 березня 2015 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
за ч.1ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
21 жовтня 2003 року за заявою ОСОБА_4 рішенням Теребовлянського районного суду її чоловіка ОСОБА_5 , визнано безвісно відсутнім, оскільки останній більше одного року був відсутній по місцю проживання та будь-яких відомостей про його місце перебування не було відомо.
09 грудня 2003 року ОСОБА_4 подала в Управління Пенсійного фонду в Теребовлянському районі заяву про призначення їй пенсії по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , 1999 р.н та ОСОБА_7 , 2001 р.н. На підставі даної заяви та рішення суду про визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім, ОСОБА_4 було призначено пенсію по втраті годувальника.
У листопаді 2013 року ОСОБА_5 , який за рішення суду був визнаний безвісно відсутнім повернуся по місцю свого проживання в с. Ласківці, Теребовлянського району та почав проживати разом із іншою сім`єю.
Після цього, ОСОБА_4 знаючи, що її чоловік ОСОБА_5 повернувся додому та будучи ознайомленою про те, що вона зобов`язана своєчасно повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення, умисно вирішила незаконно отримувати пенсію по втраті годувальника, при цьому не повідомляти Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі про те, що її чоловік ОСОБА_5 з`явився за місцем проживання та не являється безвісно відсутнім.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на скоєння даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з метою подальшого отримання пенсії по втраті годувальника в період з листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року умисно замовчувала юридично значиму інформацію, а саме не повідомила Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі про те, що її чоловік ОСОБА_5 з`явився за місцем реєстрації та не являється безвісно відсутній, внаслідок чого безпідставно за вищевказаний період отримувала пенсію по втраті годувальника на загальну суму 6 128 грн. шо завдало державному бюджету матеріальну шкоду на вказану суму.
Вказаними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченим ч.1 ст.190 КК України, визнала повністю, визнала всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинувальному акті, покаяялась у вчиненому, неправомірно отримані кошти відшкодовано повністю та пояснила, що їй було відомо, що її чоловік повернувся в с. Ласківці після визнання його безвісновідсутнім, однак Пенсійний фонд не повідомила, хоча їй було роз`яснено при отриманні допомоги на дітей, що в разі появи чоловіка вона зобов`язана повідомити Пенсійний фонд по місцю отримання допомоги просить суворо не карати та прийняти рішення, яке би дало можливість ій виїхати за кордон, оскільки робота за кордоном це її єдиний дохід, за що вона утримує своїх неповнолітніх дітей.
Матеріальну шкоду, завдану державному бюджету на загальну суму 6 128 грн., вона відшкодувала повністю.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 підпадають під ознаки ч.1ст.190 ККУкраїни, і що її дії кваліфіковано правильно, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, і особу ОСОБА_9 ,-
Раніше не судима, і не притягалася до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується по місцю проживання, не працюючої, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає, щиросердечне каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не має.
Виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізаціїї покарання, з урахуванням обставин справи і даних про особу обвинувачену ОСОБА_4 , що дії обвинуваченої після вчинення злочину свідчать про її каяття та переживання у вчиненому, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст.190 КК України у вигляді штрафу, міркуючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим і достатнім для її виправлення.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 , винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 грн.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.
ГОЛОВУЮЧИЙ