Справа № 372/3/15-к
Провадження 1-кп-20/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000750 від 22 вересня 2014 року по овинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Борова, Фастівського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , розлученого, маючого на утримані неповнолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , 22.09.2014, близько 00 год. 10 хв., приїхавши на автомобілі таксі «Еталон», марки Джилі MK, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 під керуванням ОСОБА_9 , на автодорогу «Київ-Знам`янка», поблизу с.Дерев`яна, Обухівського р-ну, Київської обл., з метою незаконного заволодіння чужим майном, вчинили напад поєднаний з погрозами застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я на водія автомобіля ОСОБА_9 , який виразився в усних погрозах фізичною розправою, утриманні останнього за ліве плече, та приставивши до його голови предмет зовні схожий на пістолет, в ході чого заволоділи належним ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «Prestigio» 4044 вартістю 1407,36 грн., з СІМ картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 15 грн., що знаходилася в телефоні, а також грошовими коштами в сумі 2450 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3872 грн. 36 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , повторно 22.09.2014 року, близько 00 год. 10 хв.,, приїхавши на автомобілі таксі «Еталон», марки Джилі MK, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , під керуванням ОСОБА_9 , на автодорогу «Київ-Знам`янка», поблизу с.Дерев`яна, Обухівського р-ну, Київської області з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, а саме висловлюючи в усній формі погрози фізичною розправою водієві автомобіля ОСОБА_9 , утримуючи останнього за ліве плече та одночасно притискаючи предмет зовні схожий на пістолет до голови, наказали потерпілому зупинити автомобіль та вийти з нього. Після чого незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта № 243 Т від 24.11.2014 року становить 97513 грн. 50 коп., чим завдали потерпілій ОСОБА_10 шкоди на вказану суму.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про відшкодування 5372 грн. 36 коп. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди..

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про відшкодування 250900 грн. матеріальної шкоди та 70000 грн. моральної шкоди..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою у вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України не визнав повністю та показав, що ОСОБА_12 знає наглядно. 21 та 22 вересня 2014 року останнього не бачив, ніяких злочинів не вчиняв. Цивільний позов потерпілих не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України визнав частково та пояснив, що 21 вересня 2014 року він прямуючи на таксі «Еталон», марки Джилі MK, чорного кольору під керуванням ОСОБА_9 поблизу с.Дерев`яна, Обухівського р-ну, Київської області наказав водію зупинити транспортний засіб та вийти з нього, а коли останній виконав його вимоги, заволодів належним потерпілому мобільним телефоном з СІМ картою, грошовими коштами та транспортним засобом, який в подальшому продав невстановленим особам за 1000 доларів. Цивільний позов потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди визнав в межах, підтверджених висновком експертизи, про відшкодування моральної шкоди визнав в розмірі 20000 грн. кожному

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що надає послуги таксі і в нього в користуванні знаходився транспортний засіб автомобіль Джилі MK, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить його матері ОСОБА_10 21 вересня 2014 року близько 23.40 години до нього надійшло СМС повідомлення про замовлення таксі з вул.Феодосіївська 10 в с.Трипілля Обухівського району. Він забрав двох пасажирів, якими виявились обвинувачені у справі. З них ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_12 за водієм на заднє пасажирське сидіння. Повернувши наліво в сторону с.Трипілля Обухівського району невідомий з заднього сидіння приставив йому пістолет і наказав зупинити автомобіль. Чоловік з переднього сидіння також навів на нього пістолет. Погрожуючи розправою вони запитували де знаходяться гроші, документи на автомобіль та наказали вийти з машини. Він вийшов з автомобіля та ліг на землю, ОСОБА_12 сів за кермо та автомобіль поїхав у невідомому напрямку. Після чого він звернувся за допомогою до працівника АЗС. В автомобілі на момент його угону знаходились телефон з сімкартою, грошові кошти, реєстратор та навігатор.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що придбала в кредит автомобіль Джилі MK, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався її син ОСОБА_9 , працюючи в службі таксі «Еталон» в м.Києві. 21 вересня 2014 року він поїхав на роботу, а 22 вересня 2014 року близько 01.00 години він зателефонував та повідомив, що коли підвозив пасажирів до с.Трипілля Обухівського району то вони погрожуючи пістолетом наказали зупинитися та вийти із автомобіля, після чого заволоділи транспортним засобом та майном сина, яке залишилось в автомобілі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що працював на АЗС в м.Обухові та пам`ятає, як на АЗС вночі прибіг потерпілий ОСОБА_9 та просив надати телефон зателефонувати, пояснив, що у нього викрали автомобіль. Він прибіг з боку с.Трипілля, був дуже схвильований і залишався на заправці до приїзду працівників міліції.

Винність обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України підтверджується також наданими суду письмовими доказами:

· протоколом огляду місця події від 22 вересня 2014 року та фототаблицею до нього з якого вбачається місце викрадення автомобіля Джилі MK

· довідкою про вартість сім-карти оператора мобільного зв`язку;

· висновком експерта №243Т від 24.11.2014 року про вартість транспортного засобу автомобіля «Джилі МК», 2013 року випуску;

· висновком експерта №324Т від 15.12.2014 року щодо вартості викрадених речей;

· протоколом пред`явлення речей для впізнання від 13.10.2014 року згідно якого ОСОБА_12 впізнав телефон з якого вони з ОСОБА_11 телефонували для виклику таксі, який ним було загублено на місці події;

· договором купівлі-продажу №070214 від 09.02.2014 року та додатками до нього, який укладений ТОВ «СІСТЕМ-УКРАЇНА» та ОСОБА_10 , предметом якого є автомобіль Джиллі МК, 2013 року випуску;

· витягом з інформаційної системи ДАІ щодо транспортного засобу Джиллі д.н.з. НОМЕР_1 ;

· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2014 року згідно якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_11 , як особу з якою він вчиняв інкриміновані злочини;

· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2011 року згідно якого ОСОБА_9 на фотознімку впізнав ОСОБА_11 як особу, яка вчинила відносно нього злочин 22.09.2014 року;

· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2011 року згідно якого ОСОБА_9 на фотознімку впізнав ОСОБА_12 як особу, яка вчинила відносно нього злочин 22.09.2014 року;

· протоколом проведення слідчого експерименту, згідно якого ОСОБА_12 вказав місце де вони з товаришем на ім`я ОСОБА_14 вчинили злочин та де було знайдено шашку таксі «Еталон», яка знаходилась на викраденому автомобілі;

· протоколом проведення слідчого експерименту від 24.12.2014 року згідно якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_12 та на ОСОБА_15 , як на осіб які 22.09.2014 року вчинили відносно нього злочин.

Винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується також речовими доказами оглянутими в судовому засіданні носіями інформації згідно яких ОСОБА_12 вказує місце вчинення обвинуваченими злочинів, де було виявлено шашечку таксі «Еталон», а потерпілий вказує на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як на осіб, які вчинили щодо нього злочин.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доказ компакт-диск із записом голосу замовника таксі, оскільки він отриманий в порушення ч.2 ст.93 КПК України, особою, не уповноваженою на здійснення відповідної діяльності.

Вирішуючи питання щодо вартості транспортного засобу, суд приймає до уваги висновок експерта №243 Т від 24.11.2014 року, оскільки він проведений експертом, попередженим про кримінальну відповідальність, на основі розгляду наданих матеріалів щодо автомобіля ОСОБА_16 .

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд вважає, що винність ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України доведена у повному обсязі, а їх умисні дії, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб правильно кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, а їх же умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого за ч.3 ст.289 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_11 щодо обставин даної кримінальної справи суд вважає неправдивими і такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєні злочини оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема, письмовими доказами, речовими доказами, показами потерпілих, свідка, покази яких суд приймає до уваги, оскільки вони є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні. Доводи обвинуваченого та захисту, що потерпілий оговорив даного обвинуваченого суд вважає надуманими.

Крім того, наявність вини обвинувачених у вчиненні вказаних злочинів узгоджується із протоколами слідчих дій на досудовому слідстві з яких вбачається, що ОСОБА_12 вказував, що вчиняв злочини разом з іншим обвинуваченим. Такі обставини, в сукупності з показами потерпілих, свідка спростовують покази даного обвинуваченого, що він вчиняв кримінальні діяння 22 вересня 2014 року самостійно, без ОСОБА_11 .

Аналіз свідчень обвинувачених в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших встановлених судом обставин, дає підстави вважати їх покази в частині заперечень щодо вчинення злочинів групою осіб, за попередньою змовою, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого неправдивими.

Неправдиві покази обвинуваченого ОСОБА_11 та частково неправдиві покази обвинуваченого ОСОБА_12 суд розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння.

Суд не знаходить в доводах захисту та обвинувачених переконливих доводів про необ`єктивність досудового розслідування та про допущення таких порушень, які б перешкоджали прийняттю об`єктивного рішення у данному провадженні.

Призначаючи покарання обвинуваченим, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_12 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Для обвинуваченого ОСОБА_11 суд пом`якшуючих покарання обставин не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання обом обвинуваченим, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченим, суд також враховує, що вони обвинувачуються у скоєні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відношення кожного з них до вчиненого, їх вік, наявність на утриманні ОСОБА_12 неповнолітньої дитини, посередню характеристику з місця проживання, думку потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання, інші обставини, що характеризують їх особи в сукупності і вважає за необхідне призначити їм покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що підстави для застосування положень ст.69, 75 КК України відсутні, оскільки виправлення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 неможлива без реального відбування покарання.

При вирішенні цивільних позовів суд вважає, що вимоги майнового характеру потерпілих підлягають задоволенню в межах, доведених під час розгляду справи належними та допустимими доказами.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд, виходить з положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року і враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав кожен потерпілий, стан їх здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках та вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Оцінюючи розмір моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з засуджених.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання по ч.2 ст.187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю по ч.3 ст.289 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою в Київському СІЗО, взявши його під варту в залі суду.

Час відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 26 березня 2015 року.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання по ч.2 ст.187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю, по ч.3 ст.289 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 залишити тримання під вартою в Київському СІЗО.

Час відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 11 жовтня 2014 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 в відшкодування майнової шкоди 3872 грн. 36 коп. та 30000 грн. в відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 33872 грн. 36 коп.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в відшкодування майнової шкоди 97513 грн. 50 коп. та 20000 грн. в відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 117513 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 294 грн. 84 коп. з кожного.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Самсунг» знищити, фішку таксі «Еталон» залишити потерпілому ОСОБА_9 , СД диски залишити при матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: