Справа № 462/2828/13-к Головуючий у 1 інстанції- ОСОБА_1
Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальну справу № 462/2828/13-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуниця Верховинського р-ну Івано-Франківської обл., раніше неодноразово судимого, без визначеного місця проживання,

за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

з участю обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначено 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено.

Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу його затримання з 14 лютого 2013 року.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 й ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 4 030 грн. відшкодування майнової шкоди та на користь ОСОБА_11 1 200 грн. відшкодування майнової шкоди.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він

в період з 09 год. 30 хв. 16 жовтня 2012 року до 09 год. 30 хв. 17 жовтня 2012 року в квартирі АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу таємно викрав з квартири належний ОСОБА_10 холодильник вартістю 150 грн., телевізор "Сатурн" вартістю 500 грн., пральну машину "Малютка" вартістю 300 грн. та інше майно, всього на загальну суму 4 030 грн.;

14 лютого 2013 року близько 10 год. 50 хв. на приміському залізничному вокзалі ст. Львів, будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_11 золотий ланцюжок та хрестик вартістю 1 200 грн.

На вирок суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї. В частині засудження його за ч.1 ст. 185 КК України вирок вважає несправедливим й просить взяти до уваги явку з повинною, щире каяття, визнання вини, те, що він зобов`язався відшкодувати потерпілій ОСОБА_10 завдану шкоду. Покарання у виді двох років позбавлення волі вважає надто суворим. При призначенні йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України просить застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З вироком суду в частині засудження його за ч.2 ст. 186 КК України не погоджується, вважає себе невинуватим, оскільки злочину цього не вчиняв, а справа щодо нього сфабрикована. Речових доказів та висновку експертизи у справі немає. В реєстрі матеріалів досудового розслідування є повідомлення потерпілому ОСОБА_12 про відкриття матеріалів кримінального провадження 11 лютого 2013 року, а злочин скоєно 14 лютого 2013 року; 28 березня 2013 року про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування потерпілого Качмарика; 26 березня 2013 року - про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_13 (а не Ватащука); 15 лютого 2013 року - ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_13 . Судом не взято до уваги й відмовлено в задоволенні його клопотань про встановлення невідомих осіб, які фігурують у справі, у наданні речових доказів, проведенні відтворення на місці події злочину, проведенні слідчого експерименту з участю експерта, наданні іншого адвоката. Прокурор та адвокат не були присутні при оголошенні вироку. Свідки давали суперечливі показання. Просить вирок за ч.2 ст. 186 КК України скасувати й справу закрити за недостатністю доказів. Також просить взяти до уваги його незадовільний стан здоров`я.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній доводи, просять її задоволити.

Прокурор вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, доведеною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. Просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України не оспорюються.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (що оспорюється в апеляційній скарзі), підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 14 лютого 2013 року близько 10 год. 30 хв. в залі очікування приміського вокзалу ст. Львів до нього підійшов ОСОБА_7 , який перебував у стані сп`яніння, та попросив його вийти з ним на вулицю поговорити. Коли він вийшов із залу очікування, ОСОБА_7 зірвав у нього золотий ланцюжок з хрестиком, який був поверх светра, та почав втікати, після чого передав ланцюжок двом особам ромської національності, вартість викраденого майна 1 200 грн., які він просив стягнути з обвинуваченого як відшкодування майнової шкоди; показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (які були очевидцями події), свідків працівників міліції ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколом огляду місця події від 14 лютого 2013 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, він не вчиняв, й своє рішення мотивував у вироку.

На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав оцінку доказам відповідно до ст. 94 КПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину та недоведеність його вини не бере до уваги як безпідставні.

Твердження сторони захисту про незаконність вироку, неповноту судового розгляду та неправильність призначеного покарання є необгрунтованими, й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Те, що у справі відсутні речові докази - предмети, що були об`єктами кримінально протиправних діянь, а також не були проведені необхідні, на думку обвинуваченого, слідчі дії, не призвело до неправильності висновків суду, оскільки інші зібрані у справі належні й допустимі докази в їх сукупності були достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Показання свідків в суді однакові по суті і не містять суперечностей, які б поставили під сумнів їх достовірність.

Допущені в реєстрі матеріалів досудового розслідування описки в прізвищах потерпілого, обвинуваченого та в датах проведення процесуальних дій жодним чином не свідчать про фабрикування справи органами досудового розслідування й не вплинули на законність ухваленого судового рішення.

Право обвинуваченого на захист в суді першої інстанції було забезпечене. Відводу захисникові чи клопотання про відмову від захисника або його заміну в судових засіданнях суду першої інстанції обвинувачений не заявляв.

Відсутність прокурора та захисника при оголошенні вироку не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Щодо покарання, з яким сторона захисту не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів; обране з врахуванням особи обвинуваченого, який вину визнав частково, раніше притягався до кримінальної відповідальності; його незадовільного стану здоров`я; а також обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, в тому числі і за ч.1 ст. 185 КК України, та своє рішення мотивував у вироку.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається обвинувачений як на підставу зміни вироку в частині призначеного покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Апеляційні вимоги обвинуваченого про призначення йому за ч.1 ст. 185 КК України більш м`якого покарання, не пов`язаного із позбавленням волі (до того ж із застосуванням ст. 69 КК України), не ґрунтуються на нормах закону і задоволенню не підлягають.

Визнавши ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, суд призначив обвинуваченому за ч.2 ст. 186 КК України мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією цієї статті КК, при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим і таким чином врахував особу обвинуваченого та усі обставини, в тому числі й ті, які зазначені в апеляційній скарзі.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, немає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою й приходить до висновку, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4