Справа № 716/1954/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2013 року Заставнівський
районний суд Чернівецької області у
складі:

головуючого судді - Угриновської Л.Я.

при секретарі - ВІкторівській Д.Я.

за участю прокурора - Кисельова В.Л.,

за участю сторін кримінального
провадження: обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Заставна
обвинувальний акт в кримінальному
провадженні № 0000287 відносно
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Веренчанка Заставнівського району
мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, із середньою
освітою, не працюючого, одруженого, на
утриманні троє неповнолітніх дітей, не
судженого, за підозрою в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.296 ч.1 КК України

В С Т А
Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 28.07. 2013 року біля 15
год. на автомобільній дорозі в с.
Звенячин Заставнівського району в ході
конфлікту із ОСОБА_2, грубо порушуючи
громадський порядок, зневажаючи на
загальноприйняті в суспільстві норми
поведінки та моралі, ігноруючи факт
знаходження в громадському місці та на
присутність сторонніх осіб, із
особливою зухвалістю став наносити
останньому удари руками по різних
частинах тіла, спричинивши потерпілому
тілесні ушкодження, які згідно
висновку експерта №242-МД від 20.08. 2013
року відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що призвели до
короткочасного розладу здоров»я.

Обвинувачений ОСОБА_1 в судовому
засіданні вини в інкримінованому йому
кримінальному правопорушенні не
визнав. Суду пояснив, що 28.07. 2013 року,
їдучи на своєму автомобілі «РЕНО
Мастер» в с.Звенячин Заставнівського
району, пропустив вулицю, куди мав
повернути. В автомобілі разом із ним
знаходились пасажири ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Виконуючи маневр «назад», побачив
позаду мікроавтобус, який також почав
рухатись назад, тому він зупинився,
включив аварійний сигнал.
Обвинувачений пояснив, що водій
мікроавтобуса під»їхав до його
автомобіля, відчинив вікно і почав на
нього кричати. ОСОБА_1 вказав, що він
вибачився, проте ОСОБА_2 вдарив його
рукою через відчинене вікно в обличчя,
після чого він вийшов із автомобіля і
штовхнув його декілька раз, ударів при
цьому не наносив.

Не дивлячись на невизнання вини самим
обвинуваченим, його вина
підтверджується показами потерпілого,
свідка.

Так, потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що
28.07. 2013року біля 15 год. він повертався на
своєму автомобілі «Вольсваген Т4 із м.
Городенки Івано-Франківської області
додому в м. Заставна. Проїжджаючи с.
Звенячин підібрав, пасажира.
Потерпілий вказав, що попереду нього
рухався автомобіль «Рено МАстер»
сірого кольору, державний номерний
знак НОМЕР_1 під керуванням
обвинуваченого. На перехресті в с.
Звенячин вказаний автомобіль
зупинився, а потім почав різкий рух
назад. ОСОБА_2 вказав, що з метою
уникнути зіткнення, він змушений був
так само зробити маневр руху назад.
Проїхавши декілька метрів, він
зупинився, вийшов із свого автомобіля і
підійшов до водія автомобіля, що
рухався попереду, запитав, чому той
різко застосував маневр руху «назад».
Обвинувачений вийшов із автомобіля, і,
нічого не говорячи наніс йому удар
спочатку в живіт, а потім став наносити
удари в різні частини тіла. Потерпілий
вказав, що ударів у відповідь він не
наносив. Мимо них проїжджав автомобіль
, водій якого зробив обвинуваченому
зауваження, після чого конфлікт
закінчився. Потерпілий вказав, що після
повернення в Заставну він звернувся із
заявою до міліції та за медичною
допомогою в Заставнівську ЦРЛ. Із 28.07.
2013 року по 09.08. 2013 року перебував на
стаціонарному лікуванні в
хірургічному відділенні із діагнозом:
струс головного мозку, забій грудної
клітини справа. На даний час претензій
матеріального характеру не має, в заяві
до суду просить залишити цивільний
позов без розгляду.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що 28.07. 2013
року вона під'їжджала із с. Йосипівка
Заставнівського району до м. Заставни
на автомобілі потерпілого. Коли
проїжджали с. Звенячин, автомобіль під
керуванням ОСОБА_1 ., який рухався
попереду них, загальмував, а потім
різко почав рухатись назад. Свідок
вказала, що ОСОБА_2 вийшов із
автомобіля, підійшов до автомобіля
обвинуваченого і запитав, що сталось.
ОСОБА_1 вийшов із автомобіля, підійшов
до ОСОБА_2 і став наносити удари руками
по всьому тілу. Свідок пояснила, що мимо
проїжджав автомобіль, водій якого
зупинився і зробив зауваження
обвинуваченому, просив його припинити
побиття ОСОБА_2, на що той прореагував.

Крім наведеного вина обвинуваченого
підтверджується матеріалами
кримінального провадження: протоколом
заяви потерпілого про те, що 28.07. 2013 року
в с. Звенячин його побив обвинувачений
(а.с.2), висновком експерта №242-МД від 20.08.
2013 року, згідно якого ОСОБА_2 перебував
на стаціонарному лікуванні в
хірургічному відділенні
Заставнівської ЦРЛ із 28.07. 2013 року по
09.08. 2013 року із діагнозом: струс
головного мозку. Забій грудної клітини
зліва. Дані тілесні ушкодження виникли
внаслідок нанесення ударів руками та
ногами і відносяться до розряду
тілесних ушкоджень, які призвели до
короткочасного розладу здоров»я. (а.с.
14,15). Згідно довідки Заставнівської ЦРЛ
видатки на лікування хворого ОСОБА_2 за
час перебування на лікуванні у
хірургічному відділенні склали 852.50
грн. (а.с. 21). Відповідно до протоколу
одночасного допиту обвинуваченого та
потерпілого останні підтримали дані
ними покази (а.с. 44,45).

Враховуючи досліджені судом докази в
їх сукупності, суд вважає, що вина
ОСОБА_1 в процесі судового розгляду
доведена, його дії слід кваліфікувати
за ст. 296 ч. 1 КК України, оскільки він
грубо порушив громадський порядок із
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалось особливою
зухвалістю.

Невизнання вини обвинуваченим в
скоєнні хуліганських дій судом
розцінює як спосіб самозахисту, що вони
повністю спростовуються показами
потерпілого , свідка, висновку
експертизи, фактично встановленим
обставинам справи.

При обранні виду та міри покарання
обвинуваченому суд враховує ступінь
тяжкості скоєного, дані, що
характеризують особу підсудного, а
саме те, що він раніше не притягався до
кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується за місцем
проживання, має на утриманні троє
неповнолітніх дітей, пом»якшуючих та
обтяжуючих вину обставин судом не
встановлено.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що виправлення та
перевиховання обвинуваченого можливе
без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до
обвинуваченого про відшкодування
збитків слід залишити без розгляду
згідно поданої потерпілим заяви.

Позов прокурора Заставнівського
району в інтересах Заставнівської ЦРЛ
про стягнення із засудженого витрат на
лікування потерпілого від злочину
підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.369, 373, 374, 376, 395 КПК
України, суд

З А С У Д
И В :

Визнати ОСОБА_1 винним за ст. 296 ч.1 КК
України та призначити йому покарання у
виді обмеження волі строком на один
рік.

Згідно ст.75 КК України звільнити
засудженого від відбування покарання,
якщо він протягом визначеного судом
однорічного іспитового строку не
скоїть нового злочину та виконає
покладені на нього обов»язки.

Зобов»язати засудженого не виїжджати
на постійне місце проживання за межі
України без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи; проходити в кримінально -
виконавчій інспекції періодичну
реєстрацію.

Позов прокурора Заставнівського
району задовольнити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_1 на
користь Заставнівської ЦРЛ в рахунок
витрат на лікування потерпілого від
злочину 852.50 грн..

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків залишити без
розгляду.

Вирок може бути оскаржений до
Чернівецького апеляційного суду через
райсуд протягом 30 днів з часу
проголошення.

Суддя