Справа
№1-29 2007 рік
ВИРОК

ІМ "ЯМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року Місцевий
Бахмацький районний суд Чернігівської

області в складі: головуючого
судді -Новікова О.М.

при секретарі - Макаренко Ю.Г.

за
участю прокурора - Сусліна
Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Бахмацького району
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та мешканця села АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, має на утриманні
одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше засуджувався 3 вересня 1998 року Коропським
районним судом, Чернігівської області по ст..
102 КК України до 1 року
виправних робіт з відрахуванням на користь держави 10 відсотків із
заробітку, у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2006 року, близько 18 години, ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходився на вулиці Дурина в
селі Оболоння, Коропського району, Чернігівської області, поблизу помешкання
під №16 та
вступив у сварку з громадянином ОСОБА_2, під час якої, на грунті особистих
неприязне них відносин, наніс останньому не менше чотирьох ударів ногою в
обличчя, в результаті чого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді закритої чкерепно-лицьової травми з осколковим переломом кісток носа,
супроводжуваної правобічним субдуральним крововиливом, синця спинки носа з
переходом на ліву очну ділянку, синця правої очно-вилицеволї ділянки обличчя,
синця та забійно-рваноїрани нижньої губи, саден правої половини лоба та правої
вилицево-щочної ділянки обличчя, що спричинили його смерть, які згідно висновку
судово-медичної експертизи №288
від 3 листопада 2006
року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у
пред"явленому обвинуваченні визнав частково, вказав, що визнає себе винним
у нанесенні декількох ударів ногою в обличчя потерпілому, але вважає, що вони
не могли спричинити тяжких тілесних ушкоджень, і крім цього він наніс удари
потерпілому з метою самозахисту після нападу самого потерпілого та не бажав
настання його смерті. Після цього пояснив, що сварка з ОСОБА_2. у нього виникла
через те, що він не забрав його з собою на роботу до ОСОБА_3- носити буряки,
дану робота була закінчена близько 15
години, після чого господарка покормила
працівників і пригостила спиртним, він теж випив близько 100 гр. горілки, а
потім коли вийшов з двору то зустрів ОСОБА_2., який почав лаяти його, а потім
вдарив рукою по обличчю та схопив за одяг в області грудей, тому він теж схопив
його за грудки і вони впали на землю, при цьому ОСОБА_2. вхопив його за штанину
правої ноги та не давав можливості підвестись, тому вириваючись від нього він
двічі чи більше разів вдарив його ногою в обличчя, але удари були не сильні і
він не переслідував мету вбити його, а потім коли ОСОБА_2. відпустив його ногу
то він підвівся та пішов до себе додому залишивши потерпілого лежати під
парканом. На додаткові запитання пояснив, що ОСОБА_2. взагалі не конфліктний
чоловік, він ніколи не приймав участі в бійках, на час конфлікту він був сильно
п"яний, тому тільки цим можна пояснити його протиправну поведінку, визнав
той факт, що в даній ситуації можливо було уникнути застосування фізичної сили
до потерпілого, медичну допомогу потерпілому не надавав

тому, що
вважав що він протверезіє та сам піде додому, при цьому розумів, що завдавав
удари ногою в життєво важливі органи, від яких можливе настання тяжких
наслідків, оскільки раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за
нанесення тілесних ушкоджень, з висновками судово-медичної експертизи не
погоджується, бо вважає що його удари не були наскільки сильними, щоб викликати
такі пошкодження, у вчиненому розкаюється та просить суд суворо його не карати,
при цьому розуміє, що вчинив протиправні дії за які повинен понести покарання.

Часткове невизнання вини підсудним суд розцінює як обрану
ним позицію захисту,

його пояснення не доводять його невинності а вказують на
невірне розуміння та оцінку своїх

дій, при цьому, суд вважає, що його вина у вчиненні
інкримінованого злочину повністю

доведена зібраними матеріалами справи та показами самого
підсудного в судовому

засіданні.

Так, сам підсудний в поясненнях в судовому засіданні визнав факт нанесення
ударів ногою в голову потерпілому та визнав, що розумів небезпеку нанесення
ударів у життєво важливі органи, при цьому, оскільки потерпілий був сильно
п"яний, існувала реальна можливість уникнути застосування фізичного
контакту з ним, в наслідок нанесення ударів потерпілий отримав тяжкі тілесні
ушкодження від яких помер, що підтверджено висновками судово-медичної
експертизи №288 від 3 листопада 2006 року ( а.с. 41-46 ) , тобто дана
експертиза спростовує ствердження підсудного, що нанесені ним удари були не
сильні та не могли спричинити тяжких тілесних ушкоджень, також згідно висновків
амбулаторної судово-психіатричної експертизи №710 від 7
грудня 2006 року
(а.с. 51-54 ) , він на
час вчинення протиправних дій усвідомлював їх значення та міг керувати ними, що
доводить умисність та цілеспрямованість нанесення підсудним ударів потерпілому
у життєво важливі органи, тому оцінюючи всі зазначені докази в їх сукупності
можливо зробити висновок про доведеність вини підсудного у вчинені
інкримінованого діяння.

Аналізуючи
зібрані по справі докази, суд вважає, що дії підсудної вірно кваліфіковані
органами досудового слідства по ст. 121
ч.2 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження, які спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному суд враховує суспільну

небезпечність скоєного ним злочину, а він законодавством віднесений до
категорії

тяжких.

Підсудний
по місцю проживання має негативну характеристику, як особа яка схильна до
зловживання спиртними напоями та така, що не має постійної роботи, однак
компрометуючих даних щодо нього органи місцевого самоврядування не мають,
оскільки відсутні відомості про його притягнення до адміністративної
відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень .

В якості
пом"якшуючої покарання обставини підсудному суд враховує наявність у нього
на утриманні однієї неповнолітньої дитини.

В якості
обтяжуючої покарання обставини підсудному суд враховує те, що він вчинив злочин
в стані алкогольного сп"яніння і це в найбільшій мірі сприяло його
вчиненню.

З
урахуванням викладеного ,
характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, особи
винного , суд
вважає, що щодо нього необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі,
оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд , -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України
та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_1 рахувати з часу його затримання за підозрою у вчиненні
злочину, тобто з 14 жовтня 2006 року,
зарахувавши строк перебування під вартою в строк відбування покарання.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 залишити у вигляді утримання під вартою в СІЗО міста Новгород - Сіверський до
набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений, на нього може бути принесено подання

прокурором до Чернігівського обласного апеляційного суду на протязі 15 діб з моменту

його проголошення, а арештованим засудженим ОСОБА_1 у

цей же строк з часу отримання копії вироку.