Ухвала

іменем україни

17 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретаріОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000130 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1),

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК,

в с т а н о в и в:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 26 травня 2014 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 307 КК - на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК - на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК засудженому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом Рівненської області 31 липня 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у збуті та повторному збуті наркотичного засобу - трамадолу, обіг якого обмежено, вчиненому у 2014 році в м. Сарнах Рівненської області.

Так, ОСОБА_6 збув ОСОБА_7:

18 лютого приблизно о 15.30 год. на вул. Широкій - за 250 грн 10 пігулок, що містять трамадол, вагою 0,371 г;

23 березня приблизно о 15.00 год. біля магазину «Престиж» на вул. Котляревського - за 600 грн повторно 20 пігулок, що містять трамадол, вагою 0,727 г;

02 квітня приблизно о 14.00 год. біля магазину «Смак» на вул. Суворова - за 500 грн повторно 10 пігулок, що містять трамадол, вагою 0,3627 г

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості. Вважає необґрунтованим застосування судом ст. 69 КК при призначенні засудженому заходу примусу за ч. 2 ст. 307 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Вказує на те, що суд не врахував як обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані наркотичного сп'яніння.

У письмових запереченнях, поданих на касаційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_6 наводить аргументи щодо законності й обґрунтованості судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів і кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Стосовно ж доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то такі, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Ухвала апеляційного суду повинна відповідати вимогам ст. 419 КПК, зокрема, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів справи, прокурор оскаржив вирок місцевого суду в апеляційному порядку через необґрунтоване застосування до ОСОБА_6 положень статей 69, 75 КК.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, зазначив в ухвалі, що суд першої інстанції при призначенні засудженому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують покарання, до яких відніс щире каяття, сприяння розкриттю злочину та дані про його особу, зокрема: відсутність судимості, позитивні характеристики, молодий вік і сімейний стан, а тому належним чином умотивував у вироку своє рішення про призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією закону, за яким його засуджено. Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК.

Проте, залишивши без зміни вирок місцевого суду, апеляційний суд не навів достатніх мотивів для спростування доводів, викладених в апеляції прокурора, щодо необґрунтованого звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Разом із тим, за змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

Виходячи з положень ст. 50 КК рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У цьому випадку апеляційний суд належним чином не врахував не тільки того, що вчинені злочини є тяжкими, а й того факту, що засуджений з корисливою метою неодноразово скоїв злочинне діяння, спрямоване на збут наркотичної речовини. Крім того, суд залишив поза увагою, що останній епізод злочинної діяльності ОСОБА_6 вчинив у стані наркотичного сп'яніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що викладені в касаційній скарзі доводи прокурора про безпідставне застосування ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є слушними.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргах прокурора, і постановити рішення відповідно до вимог закону.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину в тому ж обсязі та тих самих даних про його особу, призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК слід вважати неправильним і м'яким.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10