Справа № 361/1264/15-к
Провадження № 1-кп/361/114/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
18 березня 2015 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
законного представника потерпілого - ОСОБА_5
представника потерпілого, адвоката - ОСОБА_6
представника служби у справах дітей та сім`ї Броварської РДА- ОСОБА_7
представника кримінальної міліції ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_10
захисника - ОСОБА_11
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодар Запорізької області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , із незакінченою середньою освітою, учня 11-го класу Зазимського НВК, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , міра запобіжного заходу не обиралась, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.125ч.1 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_9 спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 за таких обставин.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_9 31 жовтня 2014 року, приблизно о 18 годині, перебуваючи на спортивному майданчику території Погребської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, за адресою с.Погреби, вул.. Калініна,5 Броварського району Київської області, на ґрунті виниклих неприязних відносин та словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 наніс останньому один удар лівою рукою в праву надбрівну область голови, після чого той упав на землю, на праву сторону свого тіла. В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс йому, який перебував у лежачому стані, на правій стороні свого тіла, декілька почергових ударів ногами в область потилиці, спини та грудної клітини, тим самим заподіяв умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до висновку експерта №430 від 04.11.2014р., у ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: підшкірні гематоми в потиличній області зліва, в лобній області з права, на правій боковій поверхні шиї, в проекції 11-12-го грудних, 1-2-го поперекових хребців, на передній поверхні грудної клітини в проекції тіла грудини, в області лівої гомілки та в області 1-го пальця правої кисті. Вказані тілесні ушкодження як кожне окремо, так і у своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ст.125 ч.1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 показав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину він визнає частково, пред`явлений потерпілим цивільний позов не визнає.
Щодо обставин інкримінованого злочину пояснив, що з потерпілим в нього під час переписки в контакті на комп`ютерах виникали суперечки, які переросли в конфлікт. З метою очної зустрічі для вияснення спірних питань зустрілись близько 18 години 31 жовтня 2014 року на спортмайданчику Погребської школи. Туди він приїхав на мопеді з товаришем. Потерпілий ОСОБА_4 приїхав на машині зі своїм братом. При зустрічі він з потерпілим відійшли в сторону, розмовляли, жестикулювали, після чого він першим вдарив лівою рукою в праву брову потерпілого, потім схватились за грудки і впали на землю. Лежачого потерпілого він бив кулаками зверху в груди, шию наніс приблизно п`ять ударів і ще два удари по потилиці. Ногами ударів не наносив. У відповідь потерпілий йому ударів не наносив. Після цього потерпілий втік та на машині поїхав з площадки.
В скоєному розкаюється, тільки зауважує, що ногами ударів потерпілому не наносив, бив тільки руками.
За себе повідомив, що навчається в школі, ніде не підробляє, матеріальних доходів немає.
Відповідаючи на запитання учасників судового провадження обвинувачений пояснив, що потерпілому наніс удар першим, при сутичці до них ніхто не підходив і потерпілого крім нього ніхто не бив. Всього наніс близько семи ударів. В скоєному розкаюється, просив в потерпілого пробачення.
Заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнає.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 не заперечує факт конфлікту між ним та потерпілим і що підчас конфлікту ніхто інший потерпілому ОСОБА_4 не наносив ударів, тобто визнає, що тілесні ушкодження потерпілий отримав від його ударів, крім цього його винність в інкримінованому злочині встановлена і доведена в процесі судового слідства перерахованими доказами:
- показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що вдень конфлікту, вечором, він приїхав на автомобілі зі своїм братом на спортмайданчик Погребської школи для зустрічі з обвинуваченим, з яким в нього виник конфлікт при спілкуванні в контакті із-за дівчини. До цього вони знайомими не були. При зустрічі він з обвинуваченим відійшли в сторону і в процесі сварки він отримав удар в праву брову, потім його ззаду обвинувачений схватив за шию, почав душити, кинув на землю. Закрившись руками лежачи на землі відчув удари по тілу, які наносив обвинувачений ногами ходячи кругом нього. Удари були завдані по голові, в потилицю по нозі всього приблизно було нанесено шість ударів ногами. Коли піднявся то втік до брата. По приїзду додому про подію розказав батькам. На слідуючий день їздив в лікарню. Був побитий, було стидно іти в школу, виходити на вулицю.
Оскільки він визнаний потерпілим і цивільним позивачем то заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі просить його задовольнити.
Допитана судом законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 підтвердила факт побиття її сином потерпілого. Також вказала, що вибачались перед потерпілим і його батьками. Помиритись не вдалось через те, що не знайшли спільної мови із-за розміру відшкодування матеріальних і моральних збитків.
Свідок ОСОБА_5 , як законний представник потерпілого показав суду, що його син був побитий обвинуваченим внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Він зустрічався з батьками обвинуваченого але їх поведінка не дозволила помиритись. Син розповідав йому, що його побив обвинувачений, удари наносив лежачому ногами в різні частини тіла. В сина була гематома, синяки. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень звертались в лікарню, проходили МРТ та судово-медичну експертизу. Син з тілесними ушкодженнями соромився виходити на вулицю, іти до школи. Заявлений цивільний позов підтримує повністю.
Таким чином, суд, аналізуючи покази обвинуваченого, потерпілого, свідків приходить висновку що між обвинуваченим та потерпілим мав місце конфлікт, в процесі якого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Ніхто інший до них не підходив і ударів не наносив.
Крім показів наданих в судовому засіданні потерпілим, свідками, якими стверджується факт конфлікту і спричинення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_9 , в судовому засіданні надані та досліджені документи, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, які прилучені до справи.
Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №430 від 04.11.2014р. в потерпілого ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: підшкірні гематоми в потиличній області зліва, в лобній області з права, на правій боковій поверхні шиї, в проекції 11-12-го грудних, 1-2-го поперекових хребців, на передній поверхні грудної клітини в проекції тіла грудини, в області лівої гомілки та в області 1-го пальця правої кисті. Виявлені тілесні ушкодження утворились не менше ніж від семи дій тупих предметів, по строку можуть відповідати 31.10.2014р. та як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі по освідуванню ОСОБА_4 встановлено, що їх утворення при падінні з вертикального чи близького до нього положення тіла(з висоти власного зросту) малоймовірне. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі по освідуванню ОСОБА_4 , встановлено, що при обставинах та у строк вказаних потерпілим при проведені слідчого експерименту могли утворитись підшкірні гематоми в потилочній області зліва, в лобній області справа, в проекції 11-12-го грудних, 1-2-го поперекових хребців, на передній поверхні грудної клітини в проекції тіла грудини, в області лівої гомілки та в області 1-го пальця правої кисті. (а.с.51-52).
Протокол проведення слідчого експерименту від 04.11.2014р. з фототаблицями вказує, що потерпілий ОСОБА_4 під час цієї слідчої дії пояснив і показав яким чином відбувались події під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 йому тілесних ушкоджень в тому числі ударів ногами.(а.с.44-50).
Суд аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, документи, а також покази потерпілого, свідків приходить висновку, що вони є достовірними і достатніми для обґрунтування винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому злочині.
Невизнання в повному обсязі пред`явлене обвинуваченим ОСОБА_9 суд розцінює як один із обраних ним видів захисту своїх інтересів. Разом з тим суд вважає, що обвинувачений таким чином намагається уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. На думку суду його винність встановлена і доведена доказами, які суд встановив, дослідив та надав їм належну оцінку в процесі судового розгляду.
Аргументи обвинуваченого ОСОБА_9 проте, що він наносив удари тільки кулаками спростовуються показами потерпілого ОСОБА_4 , висновком судово-медичної експертизи, а також протоколом слідчого експерименту проведеного з участю потерпілого ОСОБА_4 .
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою і тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення - постановлення обвинувального вироку, який відповідно до вимог ст.370 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому злочині.
Оцінюючи в сукупності, докази встановлені під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить висновку, що повністю доведена винність обвинуваченого ОСОБА_9 в тому, що він своїми умисними діями, що виразились в нанесені умисного легкого тілесного ушкодження вчинив кримінальний злочин, передбачений ч.1ст.125 КК України і тому повинен нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_9 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.125ч.1 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, який є непонолітнім, по місцю проживання до скоєного характеризувався позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його каяття та сприяння встановленню істини по справі, вчинення злочину будучи неповнолітнім, що передбачено п.1,3 ч.1 ст. 66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_9 судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_9 до покарання відповідно до санкції ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до вимог ч.2ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про його особу, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, є непоновлітнім, позитивно характеризується, правову позицію прокурора про призначення покарання, з якою погодився потерпілий, а також його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів та не є небезпечним для суспільства, навчається і з урахуванням всіх перерахованих обставин приходить до висновку про можливість його виправлення і перевиховання, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді громадських робіт з урахуванням вимог ст.100 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_9 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Щодо можливості відповідно до вимог ст.105 КК України звільнення ОСОБА_9 від покарання із застосування примусових заходів виховного характеру то суд вважає таке неможливим, оскільки обвинувачений щиро не розкаявся і не визнав вину в інкримінованому злочині, а саме вказав, що ударів ногами він не наносив та не визнав пред`явлений цивільний позов по цьому провадженню.
Згідно п.10ст.56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Потерпілий ОСОБА_4 визнаний судом цивільним позивачем по цій справі, а тому відповідно до вимог ст.ст.61,128 КПК України має право підтримувати цивільний позов. Зокрема ч.2ст.128 КПК України вказує, що на захист інтересів неповнолітніх осіб цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, суд вважає, що підлягає до часткового задоволення цивільний позов, заявлений в підготовчому провадженні потерпілим про стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі 991грн.95коп., яку не визнав обвинувачений, оскільки така сума належним чином не підтверджується наданими документами. Суд вважає, що до задоволення підлягає сума 450 гривень, яка була потрачена на проходження потерпілим діагностики і яка підтверджена наданою копією чека. Інші надані чеки за використання таксі суд оцінює критично і не бере до уваги.
Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд приймає до уваги, що в результаті вчинення відносно ОСОБА_4 злочину, потерпілий переніс душевну і фізичну біль, тривалі переживання в зв`язку з втратою здоров`я, був порушений нормальний ритм життя та суспільні зв`язки, витрачено багато часу на відвідування лікувальних закладів та правоохоронних органів і судових засідань, що вплинуло на нормальну реалізацію його здібностей в суспільстві.
Враховуючи принципи розумності і справедливості, а також майновий стан обвинуваченого те, що він є непонолітнім, суд вважає що позов потерпілого про відшкодування йому моральних збитків підлягає частковому задоволенню на суму 5000 гривень.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 є неповнолітнім і немає доходів та майна достатнього для відшкодування завданої ним шкоди то відповідно до вимог ст.1179 ЦК України шкода відшкодовується батьками. Таким чином, завдану неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_9 шкоду слід стягувати з його матері ОСОБА_12 .
Процесуальних витрат по справі немає, речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обрані вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст.176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею покарання відповідно до вимог ст.100 КК України у виді громадських робіт строком тридцять годин з виконанням у вільний від навчання час.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в порядку, передбаченому ст.ст.131,176 КПК України до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Стягнути із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтересах якого виступає законний представник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 450грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000грн. - моральної(немайнової) шкоди, а всього стягнути 5450грн.(п`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень).
Процесуальних витрат та речових доказів по матеріалах провадження немає.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя /підпис/ ОСОБА_13