Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Кривенди О.В., Кузьменко О.Т.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 20 грудня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_2.
Вироком Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2007 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України,
раніше не судиму,

виправдано за ч. 2 ст. 125 КК України за недоведеністю її участі у вчиненні
злочину.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено
без зміни.

ОСОБА_2. обвинувачувалася у тому, що вона
11 травня 2004 року умисно завдала удару сапкою по голові ОСОБА_1, спричинивши
потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

У касаційній скарзі потерпіла
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, а також на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст.
377 КПК України. Просить судові рішення щодо ОСОБА_2. скасувати, а справу -
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, міркування прокурора, який просив касаційну скаргу
потерпілої задовольнити частково: ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_2.
скасувати, а справу - направити на новий апеляційний розгляд; перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвала апеляційного суду є рішенням
вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, ухвали, постанови, що
перевіряються в апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що
і рішення суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою. Крім
того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 377
КПК України. У ній мають бути наведені докладні
мотиви прийнятого рішення, усі доводи, що містяться в апеляції, мають бути
проаналізовані і жоден із них не повинен залишатися без відповіді.

Однак, як убачається з матеріалів
справи, апеляційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_2. в апеляційному
порядку не дотримався усіх вимог і положень закону.

Так, у своїй апеляції на вирок місцевого суду потерпіла ОСОБА_1
зазначала, що суд першої інстанції, на порушення вимог ст.ст. 323, 334 КПК
України, належним чином не обґрунтував свій вирок, не проаналізував досліджені у судовому
засіданні докази та не дав їм оцінки, а лише перелічив їх.

Крім того, в апеляції потерпілої, з
посиланням на відповідні аркуші справи, був наведений перелік доказів, які на
її думку, підтверджують винуватість
ОСОБА_2. у вчиненні злочину, але у вироку про них взагалі не йдеться.

Проте, як убачається зі змісту
ухвали суду апеляційної інстанції, жоден із наведених в апеляції доводів цим
судом не проаналізований і відповіді на жоден із них не дано.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду
щодо ОСОБА_2. не можна вважати
обґрунтованою та законною, а тому вона підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути
вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданої на вирок
місцевого суду апеляції та постановити рішення з дотриманням усіх вимог
кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

Селівон
О.Ф. Кривенда
О.В. Кузьменко О.Т.