Справа № 362/2409/15-к
Провадження № 1-кп/362/183/15
ВИРОК
Іменем України
28.05.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, -
02.11.2014 року близько 16 години 00 хвилин, водій ОСОБА_4 , під час поїздки із с. Борова, Фастівського району, Київської області в напрямку м. Києва, на автомобілі марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.9 г «Водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчанню водінню у відповідності з вимогами розділу 24 даних Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що його син ОСОБА_5 не має посвідчення водія відповідної категорії, не має достатніх теоретичних та практичних навиків керування транспортними засобами, допустив його до керування вище вказаним автомобілем.
Того ж дня, близько 17 години 20 хвилин ОСОБА_5 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, достатніх теоретичних та практичних навиків керування автомобілем, керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по 41км+800м автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва, грубо порушив вимоги п.п. 2.1.а) «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії», 2.3.б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, слідкувати за правильністю розташування і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі», 14.2.в) «Перед початком обгону водій повинен переконатися, що смуга зустрічного руху, на котру він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, на достатній для обгону відстані», розділу 34 Дорожня розмітка «Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) = розділяє транспортні засоби протилежних напрямків, і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, виїзд на які заборонений… Лінії 1.1 і 1.3 перетинати заборонено» Правил дорожнього руху, невірно оцінив дорожню обстановку, перед початком маневру не переконався у відсутності зустрічних транспортних засобів, здійснюючи обгін перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, яка розділяє смуги руху протилежних напрямків, цим самим здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автопоїздом у складі автомобіля «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом «TRAILOR» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 .
В результаті ДТП водій автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.
Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.
Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 .
Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України визнав повністю та показав, що 02.11.2014 року зранку він зі своїм сином ОСОБА_7 поїхали до бабусі в с. Борова, Фастівського району, Київської області, на автомобілі марки «DAEWOO LANOS» реєстраційного номеру не пам`ятає, який належав йому, за кермо якого ще в м. Києві посадив свого сина ОСОБА_7 , який на той час ще не мав прав керування транспортними засобами, але навчався для їх отримання в навчальному закладі, де він вчився і мав вже їх отримати в травні наступного року. В цей же день біля 16 ї години він з сином на вказаному автомобілі поверталися додому в м. Київ і знову за кермом з його дозволу перебував його син ОСОБА_7 , і керував зазначеним автомобілем, а він за дорогою не спостерігав. Через деякий час він побачив світло фар, яке засвітило йому очі і відбулося зіткнення їх автомобіля з вантажним автомобілем МАН. Під час зіткнення він був в свідомості і він зразу кинувся до сина чи не затиснуло його в автомобілі від цього зіткнення. Син дихав, він перевіряв його пульс. Через хвилин 20 приїхали карета швидкої допомоги, і медичні працівники констатували смерть його сина, але він цьому не вірив і сперечався з цього приводу, поки вони не надали йому ліхтарик щоб посвітити в очі сину і тоді він переконався в їх висновку. Погода цього дня була нормальною, його син ще з 15 років вже самостійно керував автомобілем і він не сумнівався в його навиках, а тому не слідкував за дорогою. На цій ділянці дороги, де відбулося зіткнення їх автомобіля з вантажним автомобілем, проводився ремонт дороги і рух на цій ділянці дороги був на одній смузі руху. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:
· фотокопія паспорта ОСОБА_4 ;
· вимога про судимість на ОСОБА_4 ;
· довідки лікарів нарколога та психіатра про те, що ОСОБА_4 на обліку у них не перебуває;
· характеристика з місця проживання на ОСОБА_4 позитивна;
· копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 ;
· довідки про вартість проведених експертиз на вартість 589,68 грн., 393,12 грн., 589,68 грн.;
· довідка серії АВ №0423344 від 26.03.2015 року, виданої Спеціалізованої травматологічної МСЕК, відповідно до якої ОСОБА_4 встановлена 3 група інвалідності.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у допуску до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 287 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_4 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_4 за місцем його проживання, те, що він раніше не судимий, щире каяття, думку потерпілої, яка стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 просила його суворо не карати, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 287 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, але із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства і внаслідок вчинення зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_4 сам зазнав великої моральної втрати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення втратив свого сина ОСОБА_7 , 1995 року народження, суд вважає не покладати на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Судові витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області судової транспортно-трасологічної експертизи вартістю 393,12 грн.; судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 589,68 гривень; судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 589,68 гривень необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_4 запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Застосувати до призначеного покарання ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня постановлення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області судової транспортно-трасологічної експертизи вартістю 393,12 грн.; судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 589,68 гривень; судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу вартістю 589,68 гривень, а всього: 1572,48 грн. (Одну тисячу п`ятсот сімдесят дві гривні 48 копійок) на користь держави Україна.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів через Васильківський міськрайонний суд.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1