Справа № 1-108
В И Р О К

Іменем України

17 квітня 2008 року
Замостянський районний суд м. Вінниці

в складі: головуючого - судді Байдака В.Г.,

при секретарі Горплюк І.М.,

за участю прокурора Калитко В.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вінниці,
українця, громадянина України, учня 11 класу загальноосвітньої школи №
31 м. Вінниці, неодруженого, раніше не судимого, непрацюючого, який проживає
АДРЕСА_1, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, -

Встановив:

4 червня 2007 року близько 19 години неповнолітній ОСОБА_3 зустрівся зі
своїми товаришами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та після цього вони домовились піти
прогулятись. Проходячи по вул. Айвазовського в м. Вінниці, вони побачили, що
навпроти них йде компанія молодих хлопців. В цей час двоє хлопців, а саме:
неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підішли до ОСОБА_3 та запитали чи є у нього
мобільний телефон, так як їм потрібно було негайно зателефонувати, на що
останній відповів, що мобільного телефону давати не буде. Тоді ОСОБА_7
запропонував ОСОБА_3 вийти один на один зі ОСОБА_6, мотивуючи тим, що в цьому
разі ні він, ні його товариші в подальшому його чіпати не будуть та відпустять.
ОСОБА_3, побоюючись, що хлопці в разі відмови від участі в бійці, домовляться
між собою та нанесуть йому тілесні ушкодження, які були б
більш тяжкими, погодився на вказані умови. Тоді ОСОБА_3 та ОСОБА_6
розпочали бійку, в кінці якої ОСОБА_3 поборов ОСОБА_6 та поклав його на землю.
Побачивши це, всі присутні розборонили ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Після цього до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_2 та, не зважаючи на те, що в цей час
перебував в громадському місці та очевидцями його антисуспільної поведінки були
присутні інші сторонні громадяни, користуючись силовою та віковою перевагою,
проявляючи особливу зухвалість, утвердивши себе в повній безкарності ,
безпричинно з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно, цинічно та
холоднокровно декілька разів вдарив кулаками неповнолітньому ОСОБА_3 в обличчя,
від яких останній не втримався на ногах та присів, спричинивши останньому
тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта за № 2126 від 29 серпня 2007
року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я чи незначну стійку втрату загальної працездатності; виникли від дії
тупого твердого предмету (предметів), можливо, в строк 4 червня 2007 року .

Допитаний в судовому засіданні підсудний свою вину у вчиненні злочину не
визнав, суду пояснив, що 4 червня 2007 року біля 18 год. 30 хв. між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 була домовленість помірятися силою один з одним. При цьому вони мали
побитись один з одним, однак в ході бійки ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_3
почав його добивати. Тому ОСОБА_2 легенько
вдарив ОСОБА_3, оскільки той не реагував на зауваження та продовжував
бійку.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, його вина повністю
підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-
заявою ОСОБА_8 про видачу йому направлення на судово-медичну експертизу, так як
4 червня 2007 року було заподіяно тілесні ушкодження його неповнолітньому
синові ОСОБА_3 (а.с. 4);

- актом судово-медичного
дослідження за № 1425-ч від 5 червня 2007 року, відповідно до якого виявлені у
ОСОБА_3 тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я чи незначну стійку втрату загальної
працездатності; виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо,
в строк 4 червня 2007 року (а.с. 27);

- висновком експерта за №
2126 від 29 серпня 2007 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_3 тілесні
ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я чи незначну стійку втрату загальної працездатності; виникли від
дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в строк 4 червня 2007 року
(а.с. 37, 38);

- показаннями потерпілого
ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що він побоюючись, щоб його не
побили, пішов 4 червня 2007 року битися сам на
сам з ОСОБА_6 та поборов його, однак в цей час до нього підбіг підсудний
та декілька разів вдарив його по обличчю, а потім він відчув безліч ударів з
різних сторін по різним ділянкам тіла. Після цього він почав тікати;

- показаннями батьків
потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які підтвердили, що вранці 5 червня 2007 року
вони побачили, що в сина було запухле обличчя та відсутні зуби;

- показаннями свідка
ОСОБА_10, який підтвердив, що 4 червня 2007 року ОСОБА_3 бився сам на сам зі
ОСОБА_6. В ході бійки ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3, щоб той перестав бити ОСОБА_6;

- показаннями свідка
ОСОБА_6, який підтвердив, що вони бились разом з ОСОБА_3, та ОСОБА_3 його
поборов. Він пояснив, що знає, що ОСОБА_2 бив ОСОБА_3, але не пам'ятає коли;

- показаннями свідка
ОСОБА_5, який підтвердив, що 4 червня 2007 року ОСОБА_3 погодився битися зі
ОСОБА_6, який першим вдарив ОСОБА_3 і тоді між ниими зав'язалась бійка, в ході
якої ОСОБА_3 переміг. Після цього ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_3 та вдарив його по
зубах. Після цього він та ОСОБА_4 почали тікати, також втік потерпілий. Коли
вони побачили потерпілого ОСОБА_3, його обличчя було в крові, а з переду були
відсутні 3 зуби;

- показаннями свідка
ОСОБА_7, який підтвердив, що 4 червня 2007 року ОСОБА_3 вийшов битися сам на
сам зі ОСОБА_6 та поборов того. Після цього до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_2 та
вдарив ОСОБА_3 в обличчя з тією метою, щоб розборонити хлопців;

- показаннями свідка
ОСОБА_4, який підтвердив, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 була бійка, в результаті
якої переміг ОСОБА_3. Потім підбіг підсудний та почав бити ОСОБА_3. Після цього
в потерпілого пішла кров та повипадали зуби.

Дії підсудного слід кваліфікувати за ст. 296 ч. 1 КК України за ознаками
хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Невизнання вини підсудним у вчиненні хуліганства суд розцінює як один із
засобів захисту та бажання уникнути відповідальності, оскільки його вина у
вчиненні хуліганства повністю доведена зібраними по справі доказами.

Судом достовірно встановлено, що 4 червня 2007 року між потерпілим ОСОБА_3
та свідком ОСОБА_6 була домовленість про бійку з тим, щоб з'ясувати хто з них
сильніший. Після того, як ОСОБА_3 переміг ОСОБА_6, до ОСОБА_3 підбіг ОСОБА_2 та
безпричинно наніс потерпілому декілька ударів, внаслідок чого йому були
заподіяні тілесні ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що пом'якшують чи обтяжують
покарання підсудного.

Підсудний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем
проживання та навчання, вчинив злочин неповнолітнім.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, є вчинення злочину
неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням того, що підсудний вчинив умисний злочин, за який законом
передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше
п'яти років, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, суд вважає, що його слід звільнити від
призначеного покарання в зв'язку з актом амністії.

Суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 291 гривні 26 копійок підлягає задоволенню в повному обсязі як такий,
що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. В частині відшкодування
моральної шкоди з законного представника підсудного - його матері, слід
стягнути 1500 гривень з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних
та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а
також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В частині
стягнення коштів на лікування і протезування зубів позов слід залишити без
розгляду, оскільки суду не надано доказів підтвердження лікування і
протезування зубів, що не позбавляє можливості потерпілого звернутись в
подальшому до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Суд прийшов до
висновку про необхідність стягнення шкоди з матері підсудного, оскільки у
підсудного відсутнє майно, достатнє для відшкодування завданої ним шкоди.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд -

Засудив:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК
України та призначити йому покарання за санкцією вказаної статті у вигляді 4
місяців арешту.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 п. 4 Кримінально-процесуального кодексу України
звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання на підставі п. а ст. 1 Закону
України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_3 у відшкодування завданої
матеріальної шкоди 291 гривню 26 копійок та моральної шкоди 1500 гривень, в
іншій частині позов залишити без розгляду.

Запобіжний захід засудженому у
вигляді підписки про невиїзд скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької
області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий