Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 1-19/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 року Новоодеський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді при секретарі за участю прокурора потерпілого представника потерпілого захисника підсудного ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса Миколаївської області кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, не судимого, що мешкає за адресою: Миколаївська область Новоодеський район с. Себине, вул. Ворошилова, 67

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_10 04 грудня 2009 року, біля 23.30 хвилин, знаходячись біля кафе «У Ксюші», розташованого за адресою: Миколаївська область Новоодеський район с. Себине, вул. Леніна, 16/2, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки з ОСОБА_7 умисно головою вдарив його у підборіддя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи та закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Підсудний ОСОБА_10 в ході досудового слідства винним себе визнавав повністю, пояснюючи, що саме він 04 грудня 2009 року вдарив головою ОСОБА_7, який утримував його руками, притиснувши спиною до металевої решітки біля кафе «У Ксюші» у с. Себине, в підборіддя, від чого останній відпустив його та впав. На наступний день йому стало відомо про те, що у ОСОБА_7 поламана щелепа і він знаходиться у лікарні.

У судовому засіданні ОСОБА_10С визнав себе винним частково, не заперечував факту сварки з ОСОБА_7 та нанесення удару головою потерпілому, але стверджував, що умислу у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому не мав та, що не бив потерпілого у підборіддя та нанесений ним удар головою в обличчя потерпілому не міг спричинити середньої тяжкості ушкодження здоровя.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив, що з метою припинення бійки між його друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 утримував у металевої огорожі біля бару „У Ксюші ОСОБА_10, який в цей час наніс йому удар головою у підборіддя, від чого він впав на землю. Також підтвердив, що вказаними діями ОСОБА_10 йому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, з приводу чого він тривалий час лікувався.

З показань свідка ОСОБА_11, даних ним в ході досудового слідства вбачається, що 04 грудня 2009 року о 23 год 30 хвилин біля бару «У Ксюші» в с. Себино між ним та ОСОБА_10 виникла сварка, з метою припинення якої ОСОБА_7 притиснув ОСОБА_10 до металевої решітки та утримував його, а ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_7 головою в обличчя (а.с. 32-33).

З показань свідка ОСОБА_12, даних нею в ході досудового слідства вбачається, що 04 грудня 2009 року о 23 год 30 хвилин біля бару «У Ксюші» в с. Себино між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відбулася сварка та бійка, в яку втрутився ОСОБА_7, притиснувши ОСОБА_10 до металевої решітки і утримував його. В цей час ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_7 головою в обличчя , від чого ОСОБА_7 відпустив ОСОБА_10 Після цього у ОСОБА_7 йшла з рота кров, яку він змивав водою (а.с. 34-35).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що була очевидцем конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, після чого бачила як у ОСОБА_7 з рота йшла кров та він вмивався водою.

Висновком судово-медичного експерта № 486 від 11.03.2010 р. підтверджується, що у ОСОБА_7 було встановлено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, двостороннього перелому нижньої щелепи у ментальному відділі, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоровя на строк більш як 21 день.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до моменту звернення за медичною допомогою, в результаті ударної дії тупого твердого предмету по нижній щелепі можливо одноразово. Утворення даних тілесних ушкоджень при одноразовому самовільному падінні з положення стоячи на плоскість можна виключити (а.с. 42).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 стверджували, що не бачили моменту нанесення ОСОБА_10 удару головою в обличчя ОСОБА_7

Суд вважає покази підсудного ОСОБА_10, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, дані в ході досудового слідства достовірними, оскільки вони узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_7 та висновком судово-медичного експерта № 486 від 11.03.2010 р.

Твердження підсудного ОСОБА_10 у судовому засідання щодо того, що від його дій не могли наступити наслідки у виді перелому щелепи та щодо відсутності в нього умислу на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також твердження свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що вони не бачили самого нанесення ОСОБА_10 удару головою в обличчя ОСОБА_7, безпідставні та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та висновком судово-медичного експерта № 486 від 11.03.2010 р.

Твердження підсудного ОСОБА_10 у судовому засідання щодо відсутності в нього умислу на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень також безпідставні та спростовуються показаннями самого підсудного ОСОБА_10 наданими у судовому засіданні, відповідно яким, удар ним потерпілому ОСОБА_7 був нанесений свідомо, після попередження потерпілого про те, що йому буде нанесено удар, які підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та висновком судово-медичного експерта № 486 від 11.03.2010 р., яким встановлено, тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, двостороннього перелому нижньої щелепи у ментальному відділі, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоровя на строк більш як 21 день, встановлені у потерпілого ОСОБА_7 могли утворитися незадовго до моменту звернення за медичною допомогою, в результаті ударної дії тупого твердого предмету по нижній щелепі можливо одноразово. Утворення даних тілесних ушкоджень при одноразовому самовільному падінні з положення стоячи на плоскість можна виключити (а.с. 42).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_10 умисно своїми діями спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке потягнуло тривалий розлад здоровя.

Дії підсудного ОСОБА_10 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_10 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, обставини, що помякшують покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину на досудовому слідстві, та вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи вищевказані помякшуючі покарання обставини та дані про особу підсудного, суд вважає за можливе виправлення підсудного без відбування покарання, а тому вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з покладанням на нього обовязків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

По даній справі був заявлений цивільний позов прокурором Новоодеського району Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_10 на користь Миколаївської обласної лікарні збитків, завданих витратами на лікування потерпілого ОСОБА_7 в результаті злочину, в сумі 371,10 грн.

Суд вважає, що позов прокурора про стягнення 371,10 грн.в рахунок відшкодування збитків, завданих витратами на лікування потерпілого ОСОБА_7 в результаті злочину, відповідно вимогам ст. 93-1 КПК України підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілого від злочину підтверджуються довідкою за підписами головного лікаря та економіста Миколаївської обласної лікарні (а.с. 60) та підлягають стягненню судом за позовом прокурора при постановленні вироку .

Керуючись ст.ст. 323, 324, 332 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити ОСОБА_10 за ч.1 ст. 122 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_10 покласти обовязки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Миколаївської обласної лікарні (р/р 1161 в УДКУ Миколаївської області, код ОКПО 01998383, МФО 826013) в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 371 (триста сімдесят одну) грн. 10 коп.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя