Справа № 11-266/11 Головуючий у І інстанції Діденко О.П.
Категорія - ст. 185ч. 3 КК Доповідач Антипець В. М.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів: Григорєвої В. Ф. Салая Г. А.

при секретарі Фесюра Т. І.

з участю прокурора Надточій О. О.

захисників адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

засуджених ОСОБА_5 ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_8 та апеляціями засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 грудня 2010 року,

Цим вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 краю Російської Федерації, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий.

Виправданий за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, Вірменії, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_7, неодружений, непрацюючий, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9, корпус № 3АДРЕСА_1, раніше не судимий.

Засуджений:

- за ст. 185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець і житель ІНФОРМАЦІЯ_11, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, який 06.05.2010 року був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 186 ч.2 КК україни на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднане не відбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.05.2010 року у виді одного року позбавлення волі і остаточно, за сукупністю вироків суд призначив пять років позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_5 на користь Ніжинської центральної районної лікарні 2023 грн. 98 коп. на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, 9 квітня 2010 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_6, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, проник у приміщення сараю, розташованого на подвірї житлового будинку № 24, по вул. Радянській у с. Пашківка Ніжинського району, звідки викрав саморобний тракторний культиватор на три лемеші вартістю 825 грн., тракторну борону, вартістю 137 грн.50 коп., лебідку вантажопідйомністю 3 тони вартістю 807 грн., тракторний бак ємністю 120 л. вартістю 795 грн., два культиваторні лемеші на суму 100 грн. 80 коп., заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2 665 грн. 30 коп.

При цьому ОСОБА_6 використовував оплатну фізичну допомогу ОСОБА_7, який про намір першого не був обізнаним та вважав, що той виносить із дачного сараю своїх батьків металобрухт, який вони разом відвезли в м. Ніжин у приймальний пункт.

23 червня 2010 року близько 2 години, біля кафе „АБВ, що розташоване біля будинку № 118 на вул. Шевченка м. Ніжина, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_5 заподіяв легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 Скориставшись тим, що потерпілий за станом здоровя не може чинити опір, ОСОБА_6 відкрито, діючи за згодою з ОСОБА_5, викрав мобільний телефон „Нокіа-2330, вартістю 515 гр., з чохлом вартістю 35 грн., в якому зберігалися картки мобільних операторів „Київстар вартістю 25 грн. із залишком на рахунку 20 грн., „Білайн вартістю 19 грн. із залишком на рахунку 20 грн., „Діджус вартістю 19 грн. із залишком на рахунку 20 грн., а всього майна на 673 грн., що належало ОСОБА_8

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити того від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Скасувати вирок та збільшити обвинувачення ОСОБА_6, включивши кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Доводи апеляції обґрунтовані тим, що будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_7, пояснював про свою обізнаність в діях ОСОБА_6, родина якого має дачний будинок у с. Пашківка Ніжинського району, Чернігівської області, по вул. Радянській, по сусідству з потерпілою ОСОБА_9 Саме ОСОБА_6, як сусід, бачив у потерпілої сільськогосподарські знаряддя і запропонував ОСОБА_7 їх викрасти та здати в металобрухт.

За допомогою сокири, взятою з дачі ОСОБА_6, вони удвох з ОСОБА_7 проникли у сарай ОСОБА_9, звідки викрали тракторний культиватор на три лемеші вартістю 825 грн., тракторну борону вартістю 137 грн. 50 коп., лебідку вартістю 807 грн., тракторний бак вартістю 795 грн., два культиваторні лемеші вартістю 100 грн. 80 коп.. завантажили все на найняту машину та відвезли в пункт прийому металобрухту в місті Ніжині.

Про причетність ОСОБА_7 до крадіжки засуджений ОСОБА_6 писав у явці з повинною, надавав показання на очній ставці та під час судового засідання. Зважаючи на стосунки між засудженим ОСОБА_6 і виправданим ОСОБА_7, у першого не було підстав обмовляти останнього.

На думку прокурора, винність ОСОБА_7 у крадіжці майна потерпілої ОСОБА_9 на суму 2 665 грн. 30 коп., вчиненій за попередньою змовою із ОСОБА_6, з проникненням у приміщення сараю, повністю підтверджена зібраними доказами, і він повинен бути засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляції потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, засудженому ОСОБА_10 помякшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 після вчинення злочину надав йому допомогу, відшкодував матеріальну шкоду, покаявся, він його вибачив і просить не позбавляти волі.

Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції просить вирок суду змінити, помякшити йому покарання, вказуючи, що він відкрито викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8 самостійно, не домовляючись із ОСОБА_5, який не мав до цього матеріального інтересу. Потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду, щиро розкаявся у вчинених злочинах, надав правдиві показання, чим сприяв органам досудового слідства у розкритті злочинів. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, поганий стан здоровя, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, а тому просить апеляційний суд застосувати ст. ст. 69, 75 КК України та призначити покарання із звільненням від відбування з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляції просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з пограбування потерпілого ОСОБА_8 на хуліганські дії, вказуючи, що завдавав потерпілому ударів на ґрунті особистих неприязних стосунків, а коли мобільний телефон випав із кишені ОСОБА_8 на питання ОСОБА_6, чи може той забрати чужий телефон він не заперечував. Йому було байдуже, що ОСОБА_6 забрав телефон ОСОБА_8, оскільки він сам не посягав на чуже майно, а зясовував стосунки в громадському місці. На його думку він не є суспільно-небезпечною особою, бажає розпочати життя з нової сторінки та довести виправлення, без ізоляції від суспільства.

За апеляцією засудженого ОСОБА_5 постановлена ухвала.

Під час часткового судового слідства, заслухавши доповідача, виправданого ОСОБА_7, засудженого ОСОБА_6, потерпілого ОСОБА_8, доводи захисників, прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

9 квітня 2010 року близько 18 години, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, проникли у приміщення сараю, розташованого на подвірї житлового будинку № 24, по вул. Радянській у с. Пашківка Ніжинського району, Чернігівської області, звідки таємно викрали саморобний тракторний культиватор на три лемеші вартістю 825 грн., тракторну борону вартістю 137 грн.50 коп., лебідку вантажопідйомністю 3 тони вартістю 807 грн., тракторний бак ємністю 120 л. вартістю 795 грн., два культиваторні лемеші на суму 100 грн. 80 коп., заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2 665 грн. 30 коп.

Допитаний в апеляційній інстанції виправданий ОСОБА_7 визнав, що йому запропонував товариш ОСОБА_6 допомогти вчинити крадіжку металобрухту з чужої дачі. Коли приїхали в с. Пашківку, перевірили сарай, він виявився закритим. Після цього ОСОБА_6 взяв сокиру на своїй дачі і з її допомогою виламали вікно та відкрили двері сараю з середини. Повиносили культиватор, тракторну борону, лебідку, тракторний блок та лемеші до культиватора, які відвезли на мікроавтобусі та здали в металобрухт у м. Ніжині. Йому ОСОБА_6 віддав 100 грн.

Засуджений ОСОБА_6 підтвердив, що він повідомив ОСОБА_7 про намір вчинити крадіжку з дачі своєї сусідки, домовився про перевезення викраденого, при цьому водія попросив почекати біля магазину, а сам разом з ОСОБА_7 пішли на його дачу, взяли сокиру. За допомогою сокири відкрили вікно в чужий сарай, проникли в середину, відкрили вхідні двері, винесли на вулицю тракторне рало, борону, тракторний блок, лебідку, лемеші, ломи, ключі.

Коли все залізо склали до кучі, ОСОБА_6 зателефонував водію, щоб підїхав до подвіря, де вони викрадені залізні сільськогосподарські знаряддя завантажили та відвезли в пункт прийому металобрухту в м. Ніжині.

Виправдовуючи ОСОБА_7 в крадіжці чужого майна, суд першої інстанції вказав, що останній не міг знати про протиправний характер заволодіння чужим майном, оскільки вважав, що ОСОБА_6 вивозить металобрухт із дачі своїх батьків. Проте, такий висновок суду, не відповідає фактичним обставинам справи.

ОСОБА_6 у явці з повинною, під час допиту в якості обвинуваченого та підсудного в судовому засіданні, детально пояснював, як прямо запропонував ОСОБА_7 викрасти металом, на що останній погодився.

Відповідаючи на питання прокурора, під час судового засідання, ОСОБА_6 пояснював, що говорив ОСОБА_7 про намір викрасти речі з сараю, сам би металолом не виніс, за дві неділі до цього випадку, переніс операцію.

В сарай проникали через вікно, при цьому сокиру взяли на дачі батьків ОСОБА_6 Борону, культиватор, бак та інші сільськогосподарські знаряддя, виготовлені з металу, винесли на вулицю, а вже потім зателефонували водію автомобіля, щоб не привертати зайвої уваги, швидше навантажити і вивезти.

Обстановка, в якій відбувалося вилучення чужого майна, поділ коштів, одержаних від здачі сільськогосподарського знаряддя в металобрухт, прямо вказують, що ОСОБА_7 знав про протиправний характер своїх дій, спільно із ОСОБА_6 домовилися і вчинили крадіжку чужого майна, з проникненням у сховище.

Вартість викраденого, згідно з висновками товарознавчої експертизи, складала 2 665 грн. 30 коп. ( том1 а. с. 78).

Отже, дії ОСОБА_7, які виразилися в таємному заволодінні чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднанні з проникненням у приміщення, належить кваліфікувати, як злочин, передбачений частиною 3 ст. 185 КК України, а засудженому ОСОБА_6 включити в обвинувачення кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_7, колегія суддів приймає до уваги, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обставини справи, першу судимість винного, його позитивні характеристики та ступінь участі і вважає, що виправлення та перевиховання засудженого можливі без ізоляції від суспільства.

Прохання в апеляції засудженого ОСОБА_6 виключити йому з обвинувачення, вчинення пограбування потерпілого ОСОБА_8, за попередньою змовою з ОСОБА_5, оскільки останній не забирав телефон у потерпілого, не може бути задоволене, як таке, що суперечить фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2010 року близько 2 години ночі, біля кафе „АБВ, в м. Ніжині по вулиці Шевченка № 118, ОСОБА_5, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, запропонував ОСОБА_8 відійти на розмову, де нічого не виказуючи, розпочав побиття потерпілого, завдаючи ударів в область голови, заподіявши при цьому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Після цього підійшов ОСОБА_6, обшукав кишені потерпілого, нездатного за станом здоровя чинити активний опір, діючи повторно, за згодою ОСОБА_5, відкрито заволодів мобільним телефоном з чохлом, картками операторів звязку та грошима на рахунках.

Обставини справи вказують на те, що змова про вчинення злочину, відбулася безпосередньо перед його вчиненням. Потерпілий ОСОБА_8, як у суді першої інстанції, так і на засіданні апеляційної інстанції, пояснював, що він чув як ОСОБА_6 питав згоду у ОСОБА_5 на пограбування, на що той стверджувально відповів: „Бери.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає не тільки в прагненні обернути чуже майно на свою користь, а й на користь іншої особи.

Отже, доводи апеляції, що пограбування потерпілого було вчинене самим ОСОБА_6, не відповідають дійсності. Його дії правильно розцінені судом як злочин, передбачений частиною 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, вирок суду щодо ОСОБА_6, в частині призначеного покарання, підлягає зміні.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, щодо кожного засудженого, суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Засуджений ОСОБА_6 вчинив два тяжких злочини проте, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання має позитивні характеристики, незадовільний стан здоровя, ще в ході досудового слідства відшкодував потерпілим матеріальну і моральну шкоду, попросив вибачення, зізнався у вчиненні злочинів та написав явки з повинною, потерпілі просили не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_8 підтримав свою апеляцію і прохання звільнити засудженого від покарання з випробуванням.

З урахуванням обставин справи, особи винного, його характеризуючи даних, ставлення до своїх дій, стану здоровя, колегія суддів вважає можливим звільнити ОСОБА_6, від покарання з випробуванням та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 332-335, 365, 378 КПК України колегія суддів,

З А С У Д И Л А:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_8 задовольнити, апеляцію засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 2 грудня 2010 року в частині виправдування ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятися на реєстрацію в кримінально - виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_7 змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі суду, негайно.

Цей же вирок щодо ОСОБА_6 в частині зменшення обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України скасувати, а в частині призначеного покарання - змінити.

ОСОБА_6 визнати винним в крадіжці чужого майна, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у приміщення, за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання призначеного судом; за ст. 186 ч.2 КК України до покарання призначеного судом.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки.

Згідно із ст. 76 КК України, зобовязати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятися на реєстрацію в кримінально - виконавчу інспекцію.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_1 ОСОБА_12