Справа № 128/6047/14-к

ВИРОК
Іменем України
05 березня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001246 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буланівка, Єнакіївського району Донецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно непрацюючого, одруженого, раніше неодноразово судимого, остання судимість 08.11.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2012 року, вважається засудженим до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився умовно-достроково відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 13.11.2013 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 24.08.2014 року приблизно о 13:00 год., перебуваючи в домоволодінні свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на незаконне викрадення чужого майна шляхом крадіжки з метою наживи, користуючись тим, що ОСОБА_5 відпочиває, та за його діями ніхто не спостерігає, виконуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу з приміщення будинку викрав наступні речі, а саме: електродрель «Макіта» вартістю 1499 грн., калькулятор «Сітізен» вартістю 189,75 грн., після чого, вийшовши на територію вказаного вище домогосподарства, скоїв крадіжку скляного бутля ємністю 10 л вартістю 60 грн., алюмінієвої каструлі ємністю 30 л вартістю 110 грн., металевої райборонки вартістю 510,98 грн., чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2370,73 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому та пояснив, що під час умовно-дострокового звільнення вчинив крадіжку речей, зазначених в обвинувальному акті. Шкоду потерпілому повністю відшкодував. Просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 на минулому судовому засіданні пояснив, що товаришував з обвинуваченим, а він викрав у нього вказані в обвинувальному акті речі.

На судове засідання 05.03.2015 року потерпілий не з`явився, попередньо через канцелярію суду надав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, а також зазначає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій ні матеріального, ні морального характеру не має, просить його суворо не карати.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, шкоду завдану злочином потерпілому відшкодував в повному обсязі, думку потерпілого щодо покарання, вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, який вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та думку потерпілого щодо несуворої міри покарання, роз`яснення, надані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.26), згідно яких у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті. При цьому остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.11.2011 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від від 29.11.2012 року.

Крім того, при призначенні покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також визнання обвинуваченим своєї вини, суд враховує положення ст.69-1 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.11.2011 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2012 року, та остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1