У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів за участю прокурора

Скотаря А.М., Кривенди О.В.,
Матюшевої О.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлене щодо нього судове
рішення,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вугледарського міського суду
Донецької області від 6 вересня 2006 року засуджено

ОСОБА_1,

раніше
судимого:

1). 12.05.1998 р. за ст.ст.81 ч.3, 45
КК України на 3 роки позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 1 рік;

2). 23.08.2001 р. (із змінами,
внесеними ухвалою апеляційної інстанції) за ст.ст.140 ч.2, 17-140 ч.3, 42 КК
України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 30.05.2003 р. умовно-достроково
на 10 місяців 16 днів,

-за ч.2
ст.140 КК України 1960 року на 5 років позбавлення волі, а на підставі ч.3
ст.42 КК України зараховано повністю відбуте покарання за попереднім вироком і
призначено на 5 років позбавлення волі;

-за ч.2
ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, в силу ч.1 ст.70 КК України на 5
років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано повністю
відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено на 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено
за вчинення злочинів за наступних обставин.

20 січня 2000 року у нічний час
ОСОБА_1 з особою, кримінальну справу щодо якого закрито внаслідок акту
амністії, прийшов у автокооператив “Романтик” на вул.13 Десантників у
м.Вугледарі, де із гаражу НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, викрав належне
потерпілому майно на загальну суму 2.570 грн.

В період з 5 по 8 лютого 2000 року
ОСОБА_1 разом з особою, кримінальну справу щодо якого закрито внаслідок акту
амністії, із гаражу НОМЕР_2 цього кооперативу викрав належне потерпілому
ОСОБА_3 майно на загальну суму 370 грн.

В ніч з 9 на 10 лютого 2000 року ці
ж особи з гаражу НОМЕР_3 викрали належне ОСОБА_4 майно на загальну суму 1.640
грн.

10 лютого 2000 року вони ж проникли
у гараж НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5, звідки викрали майно її дочки на суму
1.500 грн.

17 грудня 2000 року ОСОБА_1 з
особою, яка засуджена за даний злочин у 2001 році, проник у підвальне
приміщення будинку АДРЕСА_1, звідки з подвалу ОСОБА_6 викрав майно на загальну
суму 257 грн. і з подвалу ОСОБА_7 викрав майно, яке не представляє для
потерпілого цінності.

А також, 24 листопада 2004 року
ОСОБА_1 з території дачного будинку АДРЕСА_2 викрав майно ОСОБА_8 на загальну
суму 1.200 грн.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 у зв”язку із неправильним застосуванням кримінального закону і
призначенням йому покарання, просить вирок змінити, виключити з його засудження
ч.2 ст.140 КК України 1960 року і справу в цій частині закрити.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який частково підтримав касаційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню.

Висновок про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні зазначених дій суд у вироку обгрунтував дослідженими у
судовому засіданні доказами, зокрема показаннями самого ОСОБА_1, який вину
визнав повністю і розкаявся у вчиненому,
а також іншими доказами, аналіз яких суд дав у вироку.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть
скасування постановленого щодо ОСОБА_1 вироку, а дії останнього за ч.2 ст.140
КК України 1960 року та ч.2 ст.185 КК України кваліфіковані вірно.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4
ст.70 КК України призначається покарання, якщо після постановлення вироку у
справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому
ним до постановлення попереднього вироку.

Як видно з оскаржуваного вироку, при
призначенні покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КК України 1960 року суд, за
правилами ч.3 ст.42 КК України 1960 року,
повністю зарахував йому відбуте покарання за попереднім вироком, а тому
після призначення ОСОБА_1 покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.140 КК України 1960 року та ч.2 ст.185
КК України, суд ще раз, на підставі ч.4 ст.70 КК України знов зарахував
повністю відбуте засудженим покарання за попереднім вироком і що є зайвим.

Тому вирок щодо ОСОБА_1 підлягає
зміні у зв”язку із неправильним застосуванням кримінального закону при
призначенні останньому покарання.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково, а вирок Вугледарського
міського суду Донецької області від 6 вересня 2006 року щодо нього
змінити.

Вважати ОСОБА_1 засудженим:

-за ч.2
ст.140 КК України 1960 року на 5 років позбавлення волі, а на підставі ч.3
ст.42 КК України 1960 року повністю зарахувати відбуте покарання за попереднім
вироком і призначити на 5 років позбавлення волі;

-за ч.2
ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ч.1 ст.70 КК
України за сукупністю злочинів на 5 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Скотарь
А.М. Кривенда
О.В.