Справа №470/90/15-к 27.05.2015 27.05.2015 27.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маліївка Березнегуватського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/320/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, судові витрати

на проведення експертизи в сумі 343 грн. 98 коп.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає, що судом кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 було розглянуто не повно, не з`ясовані всі фактичні обставини та відсутні докази винуватості обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та пояснив, що наніс потерпілому не більше трьох ударів: рукою по обличчю і тулубу та стільцем по голові і не погоджується з тим, що саме від його ударів настала смерть потерпілого.

Вважає, що тілесні ушкодження потерпілому могла нанести його співмешканка ОСОБА_9 , оскільки вела антигромадський спосіб життя та неодноразово конфліктувала з потерпілим, або інша особа.

Вказує, що суд безпідставно не допитав свідка ОСОБА_10 та не встановив де знаходилася ОСОБА_9 , в ніч коли помер потерпілий.

Зазначає, що в судове засідання не були повторно викликані та допитані свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , заявлені прокурором, що, на її думку, є суттєвим порушенням кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд безпідставно відхилив її клопотання про виклик експерта, оскільки у висновку судово-медичної експертизи не зазначено через який проміжок часу після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень настала його смерть та не визначено, чи міг він пересуватися, вчиняти активні дії, рухатися, ходити.

Одночасно з зазначеними вище вимогами захисник вважає занадто суворим покарання призначене обвинуваченому вказує, що його призначені судом не було враховано те, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках не перебував, позитивно характеризується за місцем проживання, і потерпілий ОСОБА_14 просив суворо його не карати.

Узагальнення викладу позиції прокурора.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 р. без змін. Вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочину доведена повністю і підтверджується доказами, дослідженими у судовому провадженні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 16 грудня 2014 р. о 20 годині, обвинувачений ОСОБА_6 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , спільно із ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_15 .

Під час спільного вживання алкогольних напоїв між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, під час якої ОСОБА_6 наніс удар дерев`яним стільцем по голові ОСОБА_15 , від чого той впав на підлогу. Продовжуючи свої дії, обвинувачений завдав потерпілому ще не менше п`ятнадцяти ударів руками та ногами в область голови, тулуба, грудини, живота та кінцівок.

В результаті зазначених дій, потерпілому ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів під м`які мозкові оболонки, множинні переломи ребер і тіла грудини, розрив лівої нирки, що супроводжувались масивним зачеревним крововиливом і розвитком геморагічного і травматичного шоку, що зумовило порушення, а потім і зупинку дихання та кровообігу, зупинку функцій центральної нервової системи, які потягли за собою смерть потерпілого ОСОБА_15 .

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи наведені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_15 , що спричинило його смерть.
В апеляційній скарзі час та місце події, конфлікт з потерпілим, наявність у нього тілесних ушкоджень, їх ступінь тяжкості та причина настання смерті, апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Що стосується обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, механізму їх виникнення та спрямованості умислу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних обставин.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував, що через конфлікт із потерпілим ОСОБА_15 вдарив останнього декілька разів рукою в обличчя, по тулубу та стільцем по голові, від чого останній впав на підлогу.

Свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що 16.12.2014 р. під час спільного вживання спиртних напоїв обвинувачений ОСОБА_6 почав бити ОСОБА_15 , у зв`язку з чим вона заступилася за потерпілого. Однак обвинувачений вдарив її, заштовхав потерпілого в кімнату та вдарив його стільцем по голові. Після цього вона пішла ночувати до ОСОБА_10 , а вони залишились удвох. Коли повернулася вранці, знайшла потерпілого ОСОБА_15 мертвим та пішла до сусідів, щоб викликати швидку та міліцію.

Свідок ОСОБА_16 , яка є співмешканкою обвинуваченого пояснила, що того дня ОСОБА_6 прийшов додому о 23 годині 30 хвилин та на щоці в нього була подряпина.

Покази вказаних свідків також підтверджуються висновками судово-медичної експертизи № 258 та № 260 від 14 січня 2015 року, якими встановлено, що у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин потиличної частини голови, а у ОСОБА_6 - садно на лівій щоці.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні зазначила, що бачила як обвинувачений прийшов до хати потерпілого, де всі вживали спиртні напої.

Також пояснила, що бачила як ОСОБА_9 увечері того дня пішла ночувати до ОСОБА_10 , а повернувшись вранці додому повідомила їй, що ОСОБА_6 убив діда та попросила викликати міліцію.

Зазначені вище показання свідків узгоджуються не тільки між собою, а з іншими дослідженими матеріалами провадження.

З протоколу огляду місця події від 17.12.2014 р. вбачається, що у будинку АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_15 в положенні лежачи на спині з численними крововиливами, синцями та саднами на всьому тілі.

Під час проведення слідчого експерименту 21.01.2015 р. обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що 16.12.2014 р. між ним та потерпілим ОСОБА_15 виникла сварка, під час якої він побив потерпілого: вдарив стільцем по голові, потім наніс декілька ударів по тулубу та один удар кулаком в обличчя.

Також зазначав, що погано пам`ятає кількість завданих ударів, оскільки знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та допускав, що завдані ним удари по тулубу, в обличчя та удар стільцем по голові могли спричинити тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №192 від 26.01.2015 р., причиною смерті ОСОБА_15 є численні тупі травми голови, грудей і живота у виді крововиливів під м`які мозкові оболонки, множинних переломів ребер і тіла грудини, розриву лівої нирки, що супроводжувались масивним зачеревним крововиливом і розвитком геморагічного і травматичного шоку, що зумовило порушення, а потім і зупинку дихання та кровообігу, зупинку функцій центральної нервової системи.
Експерт також зазначив, що неможливо вказати від якого конкретно ушкодження настала смерть, оскільки кожне з зазначених тяжких ушкоджень окремо може бути причиною смерті.

У висновку №192/1 від 28.01.2015 р. експерт допускав можливість виникнення тілесних ушкоджень в області голови потерпілого, а саме крововилив в м`які тканини голови, крововилив під м`які мозкові оболонки, садна та крововиливи на голові, від нанесення ударів дерев`яним кухонним стільцем.

Також вказав, що всі тілесні ушкодження, наявні у потерпілого, виникли у продовж короткого проміжку часу.

Об`єктивні дані, що містяться у вище наведених доказах, перевірених судом першої інстанції, у тому числі, що побиття потерпілого вчинив саме ОСОБА_6 , а не ОСОБА_9 чи будь-яка інша особа, кількість травмуючих впливів, локалізація їх нанесення та короткий проміжок часу виникнення тілесних ушкоджень, а також знаходження обвинуваченого сам на сам з потерпілим, у своїй сукупності беззаперечно спростовують твердження захисника, що обвинувачений лише тричі вдарив потерпілого, а наявні тілесні ушкодження в останнього виникли від дій інших осіб.
Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про вчинення цього злочину ОСОБА_9 або іншою особою.

Не надано таких даних й в апеляційному суді.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції визнає, що районний суд надав належну оцінку доказам в їх сукупності, і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Доводи апелянта про те, що суд допустив порушенням кримінального процесуального закону, оскільки в судове засідання повторно не викликав та не допитав свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про виклик вказаних осіб, в якості свідків обвинувачення.

В подальшому під час судового розгляду після допиту обвинуваченого та інших свідків, прокурор відмовився від виклику та допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , оскільки вважав, що вони не можуть повідомити про будь-які обставини вчинення злочину.

Таким чином, через відмову сторони обвинувачення від дослідження цієї частини доказів, суд прийняв обґрунтоване рішення про подальший судовий розгляд без виклику та допиту вказаних свідків, що не суперечить нормам чинного КПК України.

Твердження захисника про те, що суд безпідставно відхилив її клопотання про виклик експерта, оскільки у висновку судово-медичної експертизи не зазначено через який проміжок часу після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень настала його смерть та не визначено, чи міг він пересуватися, вчиняти активні дії, рухатися, ходити, є безпідставним, оскільки у висновку №192/1 від 28.01.2015 року містяться відповіді на вказані апелянтом питання.

Зокрема, що смерть настала не в момент заподіяння тілесних ушкоджень, а після, і до моменту настання смерті пройшов деякий проміжок часу - кілька годин (вказати більш конкретно не представляється можливим, але не більше 1-ї доби). Протягом цього проміжку часу потерпілий міг здійснювати будь-які самостійні дії, в тому числі ходити.

Що стосується покарання, то воно призначене ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, даних про особу винного, який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, думку потерпілого ОСОБА_14 , який просив суворо не карати обвинуваченого, а також обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Зважив суд й на відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, були враховані судом, у зв`язку з чим ОСОБА_6 призначено покарання в межах близьких до мінімальних, встановлених санкцією ч.2 ст.121 КК України.

На переконання суду апеляційної інстанції, таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку, не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: