Код суду 233 Справа № 233/1598/15-к
Вирок
Іменем України
22 квітня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
захисника ОСОБА_4 ;
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівки, Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, помічника командира 2 парашутно-десантного батальйону з артилерії військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бейзимівка, Чуднівського р-ну Житомирської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, помічника командира 2 парашутно-десантного батальйону з розвідки військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Богодухіва, Харківської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальника фінансової частини військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України,
Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №674 від 30 жовтня 2013 року майор ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом на посаді помічника командира парашутно-десантного батальйону з артилерії військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №674 від 30 жовтня 2013 року капітан ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом на посаді помічника командира 2 парашутно-десантного батальйону з розвідки військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Міністра оборони України №929 від 8 вересня 2010 року старший лейтенант ОСОБА_7 прийнятий на військову службу та призначений командиром 1 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти.
Згідно вимог ст. ст. 6, 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_5 , капітан ОСОБА_6 та старший лейтенант ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинні свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази та розпорядження, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Згідно ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, ставитися до нього з повагою.
З квітня 2014 року підрозділи військової частини НОМЕР_1 залучаються до антитерористичної операції та беруть безпосередню участь у бойових діях на території Донецької та Луганської областей.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №81 від 14 квітня 2014 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 направлені в зону проведення антитерористичної операції для участі у бойових діях.
15 серпня 2014 року о 19 години командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 видане бойове розпорядження №134 (наказ) відповідно до якого підрозділам частини, які на той час знаходилися поблизу міста Дебальцеве Донецької області, ставилося завдання щодо звільнення від незаконних збройних формувань населених пунктів АДРЕСА_3 та Нижня Кринка Донецької області.
15 серпня 2014 року о 19 годині, виконуючим обов`язки командира 2 парашутно-десантного батальйону майором ОСОБА_9 під час наради вказане бойове розпорядження доведено до офіцерів підрозділу в тому числі, до майора ОСОБА_5 та капітана ОСОБА_6 , в цей же день та час, командиром 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону ОСОБА_10 вказане бойове розпорядження було доведено й до старшого лейтенанта ОСОБА_7 .
В той же день, близько 21 години на шикуванні офіцерів батальйону ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчинили непокору, тобто відкрито відмовилися виконати бойове розпорядження (наказ) щодо звільнення від незаконних збройних формувань населених пунктів АДРЕСА_3 та Нижня Кринка Донецької області, написавши при цьому рапорти щодо відмови від виконання бойового розпорядження (наказу), знаходячись при цьому в умовах бойової обстановки. В подальшому бойове завдання поставлене перед підрозділами військової частини було виконане іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином помічник командира 2 парашутно-десантного батальйону з артилерії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , помічник командира 2 парашутно-десантного батальйону з розвідки військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 , командир 1 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_7 15 серпня 2014 року, близько 21 години, перебуваючи в базовому таборі військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався поблизу АДРЕСА_2 , знаходячись в умовах бойової обстановки, усвідомлюючи, що полковник ОСОБА_8 являється для них прямим начальником та виконує обов`язки з військової служби, діючи умисно, групою осіб вчинили непокору, тобто відкрито відмовилися виконати бойове розпорядження (наказ) командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 щодо звільнення від незаконних збройних формувань населених пунктів Жданівка та Нижня Кринка Донецької області.
Дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.402 КК України, оскільки вони вчинив непокору, яка виразилася у відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах бойової обстановки.
08 грудня 2014 року у м. Дніпропетровську, між військовим прокурором Донецького гарнізону старшим радником юстиції ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України; зобов`язався щиро каятися, активно сприяти розкриттю злочину. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. При цьому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
08 грудня 2014 року у м. Дніпропетровську, між військовим прокурором Донецького гарнізону старшим радником юстиції ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України; зобов`язався щиро каятися, активно сприяти розкриттю злочину. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. При цьому ОСОБА_6 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
08 грудня 2014 року у м. Дніпропетровську, між військовим прокурором Донецького гарнізону старшим радником юстиції ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України; зобов`язався щиро каятися, активно сприяти розкриттю злочину. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. При цьому ОСОБА_7 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно мали місце та були скоєні ними, тобто вони обґрунтовано підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.402 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 475 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між ОСОБА_5 та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови укладеної угоди між ОСОБА_5 та прокурором не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 3 статті 402 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України .
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 475 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між ОСОБА_6 та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови укладеної угоди між ОСОБА_6 та прокурором не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 3 статті 402 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України .
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 475 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між ОСОБА_7 та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови укладеної угоди між ОСОБА_7 та прокурором не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 3 статті 402 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України .
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладені угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 відповідають вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому такі угоди можуть бути затверджені судом.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу кожного обвинуваченого.
Зокрема, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі, є достатньою для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Частинами 2,3 ст.75 КК України передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Суд також погоджується з тим, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без реального відбування призначеного покарання і їх кожного окремо можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 , угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.
Відомості про речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 грудня 2014 року укладену між військовим прокурором Донецького гарнізону старшим радником юстиції ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки: повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Cуддя