Справа
№1-158 2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
травня 2007 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в
складі:

головуючого
судді Марчука В.Т.

при
секретарі Єремчук Т.П.

з участю
прокурора Воловідника Р.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
м.Чернівці кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
росіянина, громадянина України, уродженця м.Бричани, Молдова, з середньою
освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше неодноразово
судимого: 1) 26.11.1993 року Першотравневим районним судом м.Чернівці по ст.140
ч.2, 46-1 КК України до 2 років позбавленні волі з конфіскацією майна;
відстрочка виконання вироку на 2 роки; 2) 18.01.1995 року Першотравневим
районним судом м.Чернівці по ст.229-6 ч.1 КК України до 6 місяців позбавленні
волі; 3) 04.10.1995 року Першотравневим районним судом м.Чернівці по ст.140
ч.2, 141 ч.2, 42 КК України до 2 років 6 місяців позбавленні волі з
конфіскацією майна; 4). 16.10.1998 року Першотравневим районним судом
м.Чернівці по ст.229-6 ч.2, 14 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення
волі; 5). 10.08.2001 року Першотравневим районним судом м.Чернівці по ст.187
ч.2, 196-1 ч.2, 229-1 ч.2, 42,14 КК України до 5 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 19.09.2006 року Першотравневим районним судом м.Чернівці по
ст.395 до арешту строком на 1 місяць,

у
вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1., будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих
злочинів, повторно, в січні 2007 року вчинив грабіж при наступних обставинах:

Так, 29.01.2007 року біля 16.00 години ОСОБА_1., будучи в
стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи в приміщенні бару «Зустріч», що по
вул.Руській,201-б в м.Чернівці, повторно, погрожуючи ОСОБА_2. застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я, відкрито заволодів
майном останнього - мобільним телефоном Нокіа-6020 вартістю 600 грн., чим
завдав йому на вказану суму матеріальної шкоди.

Підсудний ОСОБА_1. в судовому засіданні свою вину у
вчиненому злочині не визнав і суду пояснив, що дійсно 29.01.2007 року біля
16.00 години він знаходився в барі «Зустріч», де обідав та випив пляшку пива.
Між ним та раніше йому незнайомим потерпілим ОСОБА_2. в барі виникла суперечка
із-за того, що в останнього на вусі була сережка. В процесі суперечки він
присів за столик, де сидів потерпілий і запитав, чи є у нього мобільний
телефон. Останній заперечував. Він попередив потерпілого що поб'є в разі, якщо
в нього є телефон. Після цього потерпілий налякався та передав йому телефон
Нокіа, він вилучив з телефону стартовий пакет та повернув потерпілому, а сам
вийшов на вулицю щоб здійснити дзвінок із власного стартового пакета. Оскільки
записну книжку, в якій був записаний номер телефону особи, якій повинен був
передзвонити, забув вдома, дзвінка не здійснив. Згадавши, що запізнюється в
ЖРЕП за отриманням документів, відразу сів в автомобіль «таксі» та поїхав в
ЖРЕП. Коли повернувся, щоб повернути потерпілому телефон, його в барі затримали
працівники міліції, яким він видав телефон. Вину не визнає, оскільки умислу на
заволодіння телефоном потерпілого у нього не було, а випадок цей стався лише
із-за збігу його особистих обставин.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_1. вини своєї у
вчиненні відкритого викрадення чужого майна не визнав, його вина повністю
доведена наступними дослідженими та проаналізованими судом доказами:

Так, будучи допитаним в ході досудового слідства в якості
підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_1. визнавав факт незаконного заволодіння
мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_2.,
застосовуючи при цьому погрози його життю та здоров'ю.

2

При цьому, ОСОБА_1. протягом усього досудового слідства
постійно частково змінював свої покази в бік пом'якшення своєї участі у
вчиненні злочину.

Так, безпосередньо після затримання 29.01.2007 року
ОСОБА_1. відмовився давати працівникам міліції будь-яких пояснень з приводу
заволодіння мобільним телефоном потерпілого

(а.с.11).

Будучи допитаним в якості підозрюваного 29.01.2007 року
ОСОБА_1. пояснював, що після виниклої в барі суперечки з ОСОБА_2. він
запропонував останньому ввечері зустрітись та вияснити стосунки, на що ОСОБА_2.
погодився.

Як гарантія того, що ОСОБА_2. прийде на призначену
зустріч, він у нього попросив мобільний телефон, на що потерпілий погодився та
вийнявши з телефону стартовий пакет, добровільно передав йому телефон. При
цьому він потерпілому не погрожував (а.с.26-29).

Допитаний в якості обвинуваченого 23.02.2007 року
ОСОБА_1. пояснював, що у потерпілого в приміщенні бару «Зустріч» попросив телефон,
оскільки йому необхідно було терміново здійснити дзвінок. Коли потерпілий
заявив, що не має у нього телефона,
він йому пригрозив побиттям в разі, якщо виявить, що той говорить неправду.
Після цього потерпілий передав йому свій телефон Нокіа, вилучивши перед цим з
нього стартовий пакет. Коли він повернувся через деякий час в бар «Зустріч»,
він в приміщенні бару відразу ж зізнався працівникам міліції, що телефон Нокіа
знаходиться у нього. Коли працівники міліції виводили його із приміщення бару,
телефон Нокіа випав з його кишені біля бару, а працівники міліції цього не
помітили.

В судовому засіданні з цього приводу підсудний ОСОБА_1.
пояснив, що коли повертався в бар «Зустріч» і побачив в приміщенні бару
працівників міліції мобільний телефон Нокіа він заховав біля бару і уже без
телефону зайшов в приміщення бару, оскільки боявся, що працівники міліції
неправильно зрозуміють обставини, за яких телефон опинився у нього (а.с.65-69).

Під час допиту на очній ставці з потерпілим ОСОБА_2.
ОСОБА_1. підтвердив покази ОСОБА_2. в частині висловлювання погроз побити на
адресу потерпілого в разі, якщо той не подасть йому мобільний телефон
(а.с.29-30).

Показами потерпілого ОСОБА_2., який суду
пояснив, що 29.01.2007 року біля 15 год.
30 хв. він разом із знайомою на ім'я ОСОБА_3 відпочивали в барі «Зустріч».
Коли він замовляв біля барної стійки чай, проходив підсудний ОСОБА_1., якого
він раніше не знав, та штовхнув його. З цього приводу між ними виникла
суперечка. Він (потерпілий) повернувся за столик, де сиділа ОСОБА_3, але
ОСОБА_1. підсів до нього, ОСОБА_3 наказав відійти і, не даючи можливість
піднятись, запитав, чи є у нього мобільний телефон, на що він (ОСОБА_2.)
відповів, що не має. ОСОБА_1. став погрожувати побиттям його в разі, якщо в
нього є телефон і він не дає його йому. Погрози він (потерпілий) сприйняв
реально, оскільки ОСОБА_1. раніше не знав. Під впливом погроз він передав
телефон ОСОБА_1. Останній особисто витяг з телефону стартовий пакет та
повернув, а телефон забрав та вийшов на вулицю. Про те, що він має намір
повернути телефон йому не говорив. Він вийшов на вулицю вслід за ОСОБА_1., але
останній сів в автомобіль «таксі», нічого йому не сказавши, уїхав в напрямку
заводу «Гравітон» по вул.Руській. Про незаконне заволодіння ОСОБА_1. його
мобільним телефоном він повідомив працівників міліції, які через деякий час
йому повернули телефон.

Факт висловлювання ОСОБА_1. погроз на адресу потерпілого останній
підтвердив під час його допиту в якості потерпілого в ході досудового слідства
та на очній ставці з ОСОБА_1. (а.с.14-16, 29-30).

Показами свідка ОСОБА_4., який суду пояснив, що
29.01.2007 року в другій половині дня надійшло повідомлення про пограбування в
барі «Зустріч». Спільно із працівником міліції ОСОБА_5. та потерпілим було
встановлено, що пограбування міг вчинити раніше судимий ОСОБА_1. Буквально
через 30-40 хвилин в приміщенні бару «Зустріч» останній був затриманий та
доставлений в Першотравневий РВ, однак спочатку про вчинення цього злочину не
зізнавався. Лише через деякий час повідомив, що дійсно взяв у потерпілого
телефон Нокіа, щоб зателефонувати і не повернув. Телефон заховав біля бару
«Зустріч». Після цього він вказав на місце, де заховав телефон, вилучив його
звідти і видав працівникам міліції, що було зафіксовано у відповідному
протоколі.

Аналогічні покази в ході досудового слідства давав свідок
ОСОБА_5., які були оголошені в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_3. суду
пояснила, що потерпілий ОСОБА_2. є її знайомий. Підсудного ОСОБА_1. також
візуально давно знає, оскільки раніше працювала в барі «Зустріч», куди він
часто заходив.

29.01.2007 року разом з ОСОБА_2. зустрілись в цьому барі
та розмовляли за столиком. Між ОСОБА_2. і ОСОБА_1. в приміщенні бару виник
конфлікт, але з яких причин вона не пам'ятає. ОСОБА_1. наказав їй залишити їх
обох для розмови. Вона вийшла з бару в магазин, а коли поверталась бачила як
ОСОБА_1. сідав в автомобіль «таксі» та в її бік щось сказав, але що саме вона
не чула. Зайшовши в приміщення бару, ОСОБА_2. там не було. Через деякий час від

3

працівників бару, а також від ОСОБА_2. дізналась, що в
той день ОСОБА_1. відібрав у ОСОБА_2. мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні підтвердила
перебування в один час в приміщенні бару «Зустріч» ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
29.01.2007 року. Разом з тим, обставин вчинення злочину вона не бачила. Того ж
дня від працівників міліції в приміщенні бару дізналась, що ОСОБА_1. відібрав
мобільний телефон у ОСОБА_2.

Аналогічні покази давала в ході досудового слідства
свідок ОСОБА_7., які оголошувались в судовому засіданні (а.с.50).

Крім наведених вище доказів, вина підсудного ОСОБА_1. у
вчиненні грабежу доводиться наступними дослідженими судом письмовими доказами,
а саме:

·
протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_2. від 29.01.2007
року, з якого вбачається, що 29.01.2007 року невідома особа в приміщенні бару
«Зустріч» по вул.Руській відкрито заволоділа його мобільним телефоном
Нокіа-6020;

·
а.с.5

·
протоколом добровільної видачі від 29.01.2007 року, з
якого вбачається, що у присутності понятих ОСОБА_1. добровільно видав мобільний
телефон Нокіа-6020, яким, з його слів, він заволодів в барі «Зустріч» у
малознайомої особи;

·
а.с.12

·
протоколом очної ставки від 31.01.2007 року між ОСОБА_1.
та ОСОБА_2., під час проведення якої останній підтвердив, що саме ОСОБА_1.
29.01.2007 року в приміщенні бару «Зустріч» по вул.Руській в м.Чернівці
пограбував його та забрав мобільний телефон Нокіа-6020;

·
а.с.29-30

·
протоколом огляду від 30.01.2007 року, з якого
вбачається, що у присутності понятих було оглянуто мобільний телефон
Нокіа-6020;

·
а.с.31

·
розпискою ОСОБА_2. від 02.02.2007 року про отримання
мобільного телефону Нокіа-6020;

·
а.с.33

·
довідкою ПП «Мобілочка», з якої вбачається, що вартість
мобільного телефону Нокіа-6020 станом на січень 2007 року становить 599 грн.;

·
а.с.73

Таким чином, аналізуючи всі докази по справі в їх
сукупності, суд приходить до переконливого висновку про те, що дії підсудного
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст. 186 КК
України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він
вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючими ознаками:
грабіж, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, вчинений повторно.

Невизнання підсудним ОСОБА_1. своєї вини у вчиненні
грабежу суд оцінює критично і розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення
відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Аналіз показів підсудного ОСОБА_1. в ході досудового
слідства та в судовому засіданні свідчить про вчинення ним саме грабежу по
відношенню до потерпілого ОСОБА_2.,
а не іншого більш м'якого злочину.

При цьому суд виходить з вимог диспозиції ст.186 КК України, згідно якої
винний відкрито, застосовуючи погрози насильства, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, вилучає у останнього майно.

Факт застосування погроз насильства підтверджується як
показами самого ОСОБА_1. в якості підозрюваного, обвинуваченого та підсудного,
так і показами потерпілого в ході досудового слідства та в суді.

З огляду на обставини незаконного заволодіння мобільним
телефоном, суд вважає, що підсудний ОСОБА_1. усвідомлював відкритість
заволодіння цим майном, оскільки вилучив його безпосередньо від потерпілого на
його очах та зникав з місця вчинення злочину на очах у свідка ОСОБА_3., якій відомо
було про конфлікт, що виник між ним та потерпілим.

Суд також вважає безпідставними доводи підсудного
ОСОБА_1. та його захисника в частині того, що ніби-то ОСОБА_1. повернувся до
бару з метою повернення потерпілому мобільного телефону, оскільки в такому випадку
у нього не було необхідності заховувати телефон на вулиці перед входом у бар.

Крім того, грабіж вважається закінченим складом злочину з
моменту, коли майно відкрито вилучено у потерпілого і винний має реальну
можливість розпорядитись ним на власний розсуд, що і було зроблено підсудним.

Таким чином, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1. у
вчиненні грабежу повністю доведена,
а його покази
в судовому засіданні
в частині невизнання
своєї вини повністю

4

спростовуються
наведеними вище та проаналізованими судом доказами.

При призначенні підсудному ОСОБА_1. виду та міри
покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним
злочину, те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу підсудного ОСОБА_1., зокрема те, що за
місцем останнього відбування покарання він характеризується позитивно,
матеріальна шкода відшкодована.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України
визнає такими, які пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1. суд, на підставі п.13
ст.67 КК України визнає те, що злочин він вчинив в стані алкогольного
сп'яніння.

Крім того, обставинами, які негативно характеризують
особу підсудного ОСОБА_1. є те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення
корисливих злочинів, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, вини
своєї у вчиненні даного злочину не визнав, згідно акту наркологічної експертизи
№73 від 15.02.2007 року страждає наркоманією опійною, у зв'язку з чим перебуває
на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері, як наркозалежний
(а.с.48,76) і даний злочин вчинив в період непогашеної судимості за попередні
злочини.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість вчиненого
злочину і особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного
ОСОБА_1. не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому не знаходить
підстав для застосування відносно нього ст.ст.75,76 КК України.

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК
України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох)
років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1. до
вступу вироку в законну силу залишити обрану - тримання під вартою в
Чернівецькому слідчому ізоляторі ВДДУ ВПВ в Чернівецькій області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1.
відраховувати з дня його затримання, тобто з 29 січня 2007 року.

Речові докази по справі - мобільний телефон Нокіа-6020 та
сережка із білого металу, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_2. залишити за
останнім.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Чернівецької області протягом 15-ти діб з дня його проголошення, а засудженим
ОСОБА_1. в той же строк з дня вручення йому копії вироку.