Справа №480/1876/14-к 22.01.2015 22.01.2015 22.01.2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000645 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_6

судовий розпорядник ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 просить об`єктивно розглянути справу та вирок скасувати.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнана винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

Провадження №11-кп/784/14/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.1ст.296 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_3
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що досудове розслідування по справі проведено формально, поверхово, а судове слідство упереджено.

Вважає, що саме потерпіла ОСОБА_9 спровокувала конфлікт, у ході якого вони обопільно висловлювалися брутальною лайкою.

Заперечує, що вона наносила удари ногою потерпілій. При цьому звертає увагу на те, що потерпіла звернулася до судово-медичної експертизи лише на четвертий день після сварки. На думку апелянта, за цей час ОСОБА_9 могла отримати тілесні ушкодження при інших обставинах та використати дану обставину як доказ вини у цьому кримінальному провадженні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_5 визнана винною в тому, що 21.06.2014 року близько 08.30 год. в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні продуктового магазину ПП « ОСОБА_10 » розташованого по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, затіяла сварку з продавцем магазину ОСОБА_9 , у ході якої зламала електронні ваги, якими замахувалася на ОСОБА_9 . Потім взявши зі стійки дерев`яну рахівницю, намагалася нанести нею удари потерпілій.

Зазначені дії обвинуваченої супроводжувались нецензурною лайкою. На прохання потерпілої та відвідувачки магазину ОСОБА_11 припинити хуліганські дії обвинувачена не реагувала, продовжувала вести себе агресивно та нанесла ногою удар потерпілій ОСОБА_9 в стегно лівої ноги, спричинивши легке тілесне ушкодження у виді крововиливу.

Після цього, ОСОБА_9 виштовхнула ОСОБА_5 з магазину на вулицю. Однак, остання, продовжуючи свої хуліганські дії, стала погрожувати камінням розбити шибку вікон магазину.

Хуліганські дії ОСОБА_5 тривали приблизно 20 хвилин, відбувалися у присутності відвідувачів магазину, порушили звичайну роботу магазину та були поєднані із заподіянням потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Суд, заслухавши думку прокурора про задоволення апеляційної скарги частково та виключення з обвинувачення ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки виняткового цинізму, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України при обставинах, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими у суді.

Відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006р., за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або завданням тілесних ушкоджень, знищенням чи пошкодженням майна, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації.

У суді першої інстанції обвинувачувана не заперечувала, що 21.06.2014р., близько 8 год. 30хв., випивши пляшку пива, зайшла в магазин ПП «Гуренко», щоб з`ясувати стосунки у продавця магазину ОСОБА_12 з приводу встановлення у річці рибальських сіток. Між ними виникла сварка. Підтвердила також і те, що в ході сварки вона ненавмисне зламала електронні ваги, які стояли на прилавку. Проте заперечувала спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним висунуте ОСОБА_13 обвинувачення у повному обсязі з огляду на показання потерпілої ОСОБА_9 та очевидця події ОСОБА_11 , які підтвердили, що у ході конфлікту ОСОБА_13 вела себе агресивно, розмахувала електронними вагами, від чого вони поламались, вдарила ногою потерпілу, намагалась вдарити потерпілу дерев`яною рахівницею, проте свідок ОСОБА_11 завадила цьому. Такі дії обвинуваченої були припинені завдяки опору потерпілої та втручання свідка.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, показання потерпілої та свідка щодо обставин злочину у сукупності із даними судово-медичної експертизи про наявність у потерпілої легкого тілесного ушкодження у вигляді крововиливу в області лівого стегна, спростовують твердження обвинуваченої про її непричетність до спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження.

Тому, доводи апелянта, про те, що ОСОБА_9 могла отримати тілесні ушкодження при інших обставинах є голослівними, таких обставин у суді першої інстанції не встановлено і в апеляційній скарзі вони не зазначені.

Твердження обвинуваченої про те, що потерпіла спровокувала конфлікт спростовуються показаннями потерпілої, яка вказала, що будучи в нетверезому стані ОСОБА_13 вела себе агресивно, зверталась до неї на підвищених тонах. Крім того, як вбачається із характеристики обвинуваченої за місцем проживання, затвердженої ОСОБА_14 сільським головою, така поведінка обвинуваченої є характерною для неї.

Посилання ОСОБА_13 на наявність тілесних ушкоджень від дій потерпілої будь якими доказами не підтверджується. Крім того, отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 пов`язувала із діями потерпілої, яка виштовхувала її із магазину. Проте, з матеріалів провадження вбачається, що такі дії потерпілої та свідка були пов`язані саме із намаганням припинення хуліганських дій обвинуваченої

ОСОБА_15 також вважає апеляційний суд посилання апелянта на вимагання потерпілої від неї грошових коштів. Доказів на підтвердження таких даних суду не надано.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, оскільки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у закладі торгівлі, виражаючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальних правил поведінки та моральності, які супроводжувались брутальною лайкою, застосуванням насилля, пошкодженням майна у продовж тривалого часу та потягли призупинення нормальної роботи закладу.

Разом з тим, суд помилково вказав на наявність в хуліганських діях ОСОБА_5 такої кваліфікуючої ознаки як винятковий цинізм.

Відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006р., хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загально прийнятих норм моралі, наприклад,проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною,особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані та ін..

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження хуліганські дії ОСОБА_5 винятковим цинізмом не супроводжувались.

Тому, з обвинувачення ОСОБА_5 кваліфікуюча ознака вчинення хуліганських дій з винятковим цинізмом підлягає виключенню.

Покарання обвинуваченій призначено у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченої, яка характеризується негативно, постійного місця роботи немає, страждає залежністю від алкоголю у стані відміни, з 1996р. перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від опіатів, алкоголю.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав вчинення злочину вперше, обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до вірного висновку про призначення покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

Порушень кримінального процесуального закону, на які є посилання в апеляції, апеляційний суд не вбачає.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила залучити захисника, не наводячи підстав.

Ухвалою судді від 24.11.2014р. при відкритті апеляційного провадження у задоволенні клопотання відмовлено за відсутності підстав, передбачених ст.49 КПК України.

Будучи неодноразово повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, обвинувачена у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, причин, за наявності яких суд зобов`язаний призначити захисника не навела. З урахуванням наведеного, доводи апелянта про порушення права на захист свого підтвердження не знайшли.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування вироку про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_5 змінити.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_5 кваліфікуючу ознаку вчинення хуліганських дій з винятковим цинізмом.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: