Ухвала

іменем україни

25 листопада 2014 року
м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії суддів:

головуючого Фурика Ю.П.,суддів: при
секретаріБританчука В.В., Григор'євої
І.В., Шапулі В.В.,за участю прокурора
засудженого Опанасюка
О.В.,ОСОБА_6,розглянувши в режимі
відеоконференції касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_6 на вирок
Суворовського районного суду м. Одеси
від 07 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
06 травня 2014 року у кримінальному
провадженні № 0007805 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Харкова, який проживає
АДРЕСА_2, раніше засудженого за вироком
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 19 вересня 2011 року за ч. 3 ст.
185 КК до покарання у виді позбавлення
волі на строк 3 роки 2 місяці, якого
постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 11 липня 2013
року умовно-достроково звільнено на
строк 8 місяців,

засудженого за вчинення злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК,

у с т а н о в и в:

Вироком Суворовського районного суду
м. Одеси від 07 лютого 2014 року ОСОБА_6,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК частково приєднано
невідбуту частину покарання за
попереднім вироком та призначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 3 роки 8 місяців.

Вирішено питання про речові докази та
судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду зазначений
вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у
тому, що він 11 грудня 2013 року в період із
01.15 до 01.30 год. за попередньою змовою з
невстановленою особою проник до
приміщення медичного центру «Алмаріс»,
розташованого у квартирі АДРЕСА_3,
звідки таємно викрав майно ОСОБА_7
вартістю 3000 грн.

Цієї ж ночі в період із 01.15 до 01.55 год.
ОСОБА_6 за попередньою змовою з
невстановленою особою проник до
приміщення офісу агентства
нерухомості «Нерухомість 7-а», що
знаходиться у квартирі № 109 того самого
будинку, звідки таємно викрав майно
ОСОБА_8 вартістю 3500 грн.

У касаційній скарзі засуджений просить
змінити ухвалені щодо нього судові
рішення і пом'якшити призначене
покарання, посилаючись на те, що суди не
повною мірою врахували всі пом'якшуючі
покарання обставини, позитивну
характеристику засудженого з місця
проживання та наявність на його
утриманні матері похилого віку. Також
засуджений указує на неправильне
застосування судом першої інстанції
вимог ст. 71 КК, оскільки вважає, що він
за попереднім вироком не відбув 7
місяців 23 дні покарання у виді
позбавлення волі, однак суд помилково
приєднав невідбуту його частину на
строк 8 місяців. При цьому суд,
визначивши остаточне покарання за
сукупністю вироків та зазначивши про
застосування способу часткового
приєднання невідбутої частини
покарання за попереднім вироком,
фактично приєднав його повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який вважав скаргу
обґрунтованою, засудженого про
підтримання скарги, перевіривши
матеріали провадження та обговоривши
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Висновки суду стосовно доведеності
винуватості ОСОБА_6 у вчиненні
інкримінованих йому злочинів за
обставин, установлених судом та
викладених у вироку, а також
кваліфікація діяння за ч. 3 ст. 185 КК у
касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів
засудженого про неправильне
застосування судами кримінального
закону при визначенні йому остаточного
покарання на підставі ст. 71 КК, а також
про суворість цього покарання, то
колегія суддів вважає їх
обґрунтованими.

Як убачається з
матеріалів кримінального провадження,
вироком Дзержинського районного суду
м. Харкова від 19 вересня 2011 року ОСОБА_6
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки 2
місяці. Постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 11 липня 2013 року його
умовно-достроково звільнено на строк 8
місяців.

Суворовський районний суд м. Одеси у
вироку від 07 лютого 2014 року, визначивши
ОСОБА_6 остаточне покарання за
сукупністю вироків та застосувавши
принцип часткового приєднання
невідбутої частини покарання за
попереднім вироком від 19 вересня 2011
року, помилково приєднав фактично
повністю невідбуту його частину.

При цьому з урахуванням того, що ОСОБА_6
був звільнений з-під варти за
постановою суду від 11 липня 2011 року
лише 19 липня 2013року, невідбутий
засудженим строк покарання склав не 8
місяців, а 7 місяців 23 дні.

Таким чином, суд допустив неправильне
застосування кримінального закону.

При призначенні покарання, мотивуючи
його вид та розмір, передбачений ч. 3 ст.
185 КК, суд першої інстанції врахував
ступінь тяжкості злочину, який
відноситься до категорії тяжких, дані
про особу засудженого. Зокрема на
неодноразову судимість за вчинення
аналогічних корисливих злочинів, має
непогашену судимість, у зв'язку з чим
суд призначив йому покарання у виді
реального позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
за відсутності обтяжуючих обставин суд
відніс до пом'якшуючих покарання
обставин повне визнання ОСОБА_6 вини,
його щире каяття у вчиненому та активне
сприяння розкриттю злочину. Крім цього,
місцевий суд встановив, що потерпілі не
мали претензій матеріального та
морального характеру до засудженого і
не наполягали на призначенні
останньому суворого покарання.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає за необхідне судові рішення у
частині призначеного ОСОБА_6
остаточного покарання за сукупністю
вироків на підставі ст. 71 КК змінити,
пом'якшивши його.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Суворовського районного суду м.
Одеси від 07 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
06 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Пом'якшити ОСОБА_6
призначене покарання із застосуванням
ст. 71 КК за сукупністю вироків і
визначити його у виді позбавлення волі
на строк 3 роки 6 місяців.

Судді:

Ю.П. Фурик В.В. Британчук І.В. Григор'єва