Справа № 466/6784/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого

ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комарно Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.06.2013р. за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України на один рік позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

у с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 19 червня 2014 року приблизно о 08:00 год., перебуваючи на четвертому поверсі загального коридору будинку АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно викрав холодильник торгової марки «Силінда», моделі «АК130і» вартістю 1300 грн., який знаходився у вказаному коридорі біля дверей квартири АДРЕСА_4 та належав потерпілій ОСОБА_6 , який в подальшому продав громадянці ОСОБА_7 за 40 грн. 00 коп., а отримані кошти витратив на власні потреби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 19 червня 2014 року приблизно о 08 год. 00 хв., перебуваючи на четвертому поверсі загального коридору будинку АДРЕСА_3 , викрав холодильник, який знаходився у вказаному коридорі, який у подальшому продав громадянці ОСОБА_7 за 40 грн. 00 коп., а отримані кошти витратив на власні потреби. Додатково обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у нього був важкий період в житті, він щиро розкаюється у вчиненому злочині, та просив його суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що у квартирі АДРЕСА_5 , яка належить їй на праві власності, влітку 2014 року вона проводила ремонтні роботи. У зв`язку з ремонтом 18 червня 2014 року приблизно о 16 год. 00 хв. робітники, які допомагали їй з ремонтом винесли холодильник марки «Силінда» моделі «АК 130і» білого кольору, який вона придбала три роки тому за 1800 гривень з приміщення кухні на загальний коридор. Наступного дня 19 червня 2014 року до неї зателефонував майстер ОСОБА_8 , який допомагав проводити ремонтні роботи та повідомив, що із загального коридору викрали вказаний холодильник. 24 червня 2014 року вона звернулась до працівників правоохоронних органів і повідомила про крадіжку холодильника. Претензій до обвинуваченого на даний момент вона не має та просить суд обрати йому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, така у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його злочинні дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

В ході судового розгляду було призначено стаціонарну судово психіатричну експертизу, згідно акту якої від 10.12.2014 р. встановлено, що ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій хронічним, психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку інтоксикаційного ґенезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом. Через наявний у нього психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, яка пом`якшують міру покарання обвинуваченого є щире каяття. Обтяжуючих обставин судом не виявлено.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Крім того, на підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_4 слід частково приєднати невідбуту частину покарання визначену вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.06.2013 року.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання призначене вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.06.2013 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Вид запобіжного заходу не обирати до вступу вироку в законну силу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1