Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-451/11
дата документу: 19.08.2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2011 року. Броварський міськрайонний суд, Київської області у складі: головуючого суді ОСОБА_1 при секретарі Сюр О. М. за участю прокурора - Таран Л. В. захисника ОСОБА_2 потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не судимого, студента першого курсу університету « КРОК», проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_6, 23 лютого 1987 р народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_8, судимого: 17.06. 2001 р. Броварським міськрайонним судом Київської обл. за ст. 185 ч. З КК України до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на № р. - судимість погашена в порядку ст.89 КК України, судимого 17.06.2011 р . тим же судом за ст. 185 ч. 4 КК України до 4 р. позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком № p.,не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9 .Київської обл. по вул. Кутузова, 45 у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2011 р. близько 14 у підсудних ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які разом перебували поблизу озера що розташоване неподалік від зупиночної станції « Ялинка» в с. Княжичі Броварського району Київської обл., виник умисел на відкрите викрадення чужого майна у потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які відпочивали неподалік, коли останні зібралися їхати додому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, підсудні з метою відкритого викрадення чужого майна за попередньою змовою між собою разом близько 14 години 05 хвилин наздогнали потерпілих, після чого підсудний ОСОБА_5 першим підбіг до потерпілого ОСОБА_8 і з метою подолання опору зі сторони останнього, умисно наніс йому удар ногою в спину., від чого останній, не втримавши рівновагу, впав. В цей час ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 підбігли до потерпілого ОСОБА_8. ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 два удари головою в область лобової частини обличчя, а потім разом з ОСОБА_6 стали наносити потерпілому удари руками та ногами по обличчю, тулубу з метою подальшого подавления опору з його сторони. Сумісними діями підсудні спричинили потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді чисельних забоїв та крововиливів на обличчі, підшкірної гематоми в області грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 26. 05.2011 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Достовірно знаючи, що опір зі сторони ОСОБА_12 подавлено та продовжуючи злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, підсудний ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ОСОБА_3 і , долаючи опір з її сторони, умисно наніс останній два удари ногою в область лівої частини тулубу, чим завдав їй фізичний біль та відкрито викрав у неї із сумки належні їй мобільний телефон « Самсунг» вартістю 500 грн., сім-карту мобільного оператору « Київстар» вартістю 35 грн., сім-карту мобільного оператору « МТС» вартістю 35 грн., дисковий накопичувач - 150 грн., срібну каблучку вагою 4 гр. по 38 грн. за один грам на суму 152 грн., та мобільний телефон марки « Нокіа 7230» вартістю 200 грн. сім-карту мобільного оператора « МТС» вартістю 35 грн., які належали потерпілому ОСОБА_8, і мобільний телефон марки « Нокіа 6300» вартістю 900 грн. із сім-картою мобільного оператора « Київстар» вартістю 35 грн., що належали потерпілій ОСОБА_9, після з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном.

За таких обставин, враховуючи згоду учасників судового розгляду щодо недоцільності дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд відповідно ч.З ст. 299 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних та дослідженням письмових доказів, які характеризують їх особи.

Підсудний ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні вищезазначеного злочину, пояснив, що за потерпілими вони побігли всі разом, коли ті зібралися йти додому. Він першим підбіг до потерпілого ОСОБА_8, збив його з ніг, після

чого останньому стали наносити удари ногами, руками підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_7. В цей час він підбіг до потерпілої ОСОБА_3, ударив дівчину двічі ногою в область тулубу, а потім зірвав з її плеча сумку, з якої відкрито викрав телефони та інші речі. Пізніше вони поділили між собою телефони. В тому що сталося щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі.

Аналогічні покази дали в суді підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які також повністю визнали свою вину і просили пробачення у потерпілих, розкаялися у вчиненні злочину і також просили про призначення їм умовного покарання.

Вислухавши в судовому засіданні підсудних, суд приходить до висновку, що їх вина у вчиненні злочину, передбаченого 186 ч. 2 КК України встановлена судом і за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, із застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілих, а ОСОБА_7 ще й за ознакою повторності, їхні дії кваліфіковані правильно за вищезазначеною нормою матеріального права.

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, особи підсудних: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 до вчинення цього злочину вважається не судимим; ОСОБА_5 і за місцем проживання, і за місцем навчання характеризується лише позитивно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем проживання характеризуються посередньо, ніхто з них на обліку у психіатра-нарколога не перебуває; всі вони щиро розкаялися у вчиненому злочині, добровільно відшкодували завдану потерпілим матеріальну шкоду; що є пом»якшуючими їх вину обставинами. Обставин, що обтяжують покарання підсудним суд не встановив. На підставі вищевикладеного, з урахуванням думки потерпілих, які просили про призначення підсудним умовної міри покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення підсудним покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши їх від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно, з іспитовим строком, поклавши на них обов»язки, передбачені ст. 76 КК України. При призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 за сукупністю злочинів суд застосовує ч. 4 ст.70 КК України і призначає останньому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного йому вироком Броварського міськрайсуду від 17.06. 2011 р. більш суворим покаранням, призначеного по даній справі. На думку суду, саме таким покаранням буде досягнута мета держави, закріплена у ст. 50 КК України, направлена на виправлення засуджених та на запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_13М , вважати поверненими потерпілій.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити по ній юкарання у виді позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі

ОСОБА_5 - на строк на чотири роки

ОСОБА_6 - на строк на чотири роки

ОСОБА_7ГІ. - на строк пять років і підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання , призначеного вироком іроварського міськрайонного суду Київської обл. від 17.06. 2011 р. у виді 4 юки позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на три роки, більш суворим покаранням за аним вироком - остаточно за сукупністю злочинів призначити покарання у виді пяти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від відбуття покарання з іспитовим строком: ОСОБА_5- строком на один рік, ОСОБА_6 - на два роки і ОСОБА_7 - на три роки.

В період іспитового строку на підставі ст. 76 КК України зобовязати

юуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не виїжджати за

»

ежі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої (спекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця зоживання і періодично зявлятися для реєстрації в кримінально- іконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд остійного місця проживання.

Речовий доказ - мобільний телефон « Нокіа 6300», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4, вважати повернутий потерпілій.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, слідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд іївської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення ними учасниками процесу, а підсудним в цей же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1