Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: за участю прокурора потерпілої представника потерпілої захисника ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами та доповненнями до них прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2014 року щодо ОСОБА_8

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2013 року засуджено:

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 - 42546 грн, моральної шкоди - 100 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2014 року зазначений вирок змінено, пом'якшено призначене ОСОБА_8 покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 30 липня 2012 року приблизно о 18:30 годині біля лісу поблизу

с. Андріївка, Бориспільського району Київської області, з корисливих мотивів вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 та заволодів його майном на загальну суму 7692 грн.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв'язку з істотним порушенням судом норм кримінально-процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого ОСОБА_8 внаслідок м'якості та про направлення справи на новий апеляційний розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує, що суд апеляційної інстанції безпідставно пом'якшив ОСОБА_8 покарання, не врахував тяжкість злочину та дані про особу засудженого. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у касаційній скарзі ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та про направлення справи на новий апеляційний розгляд. Стверджує, що суд апеляційної інстанції безпідставно пом'якшив ОСОБА_8 покарання, не врахувавши тяжкість злочину та дані про особу засудженого, який в судовому засіданні вину не визнав, не покаявся.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілої та її представника, які підтримали доводи касаційних скарг, пояснення захисника ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та потерпілої не підлягають задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК, та правильність кваліфікації його дій прокурор та потерпіла у касаційних скаргах не оспорюють.

Щодо доводів прокурора та потерпілої, наведених у касаційних скаргах, про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про пом'якшення покарання суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що місцевий суд при призначенні покарання не дотримався у повній мірі положень статей 64, 65 КК та недостатньо врахував конкретні обставини справи, особу ОСОБА_8 і призначив покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим та не навів переконливих мотивів своїх висновків про неможливість призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Зокрема, як правильно зазначив апеляційний суд, висновки суду першої інстанції про необхідність обрання ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі з посиланням на наслідки злочину у виді настання смерті потерпілого не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки наслідок у виді смерті людини є обов'язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 115 КК, і згідно з ч. 4 ст. 67 КК не може повторно враховуватись при призначені покарання.

Є безпідставним і посилання суду на врахування при визначенні міри покарання стану здоров'я засудженого.

На думку колегії суддів, за наявності у санкції ч. 2 ст. 115 КК України альтернативного строку покарання (від десяти до п'ятнадцяти років або довічного позбавлення волі), виходячи з вимог ст. 64 КК України щодо можливих випадків застосування довічного позбавлення волі, суд апеляційної інстанції при визначені строку покарання обґрунтовано врахував позитивні відомості про особу ОСОБА_8, його характеристики, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та висловлену в суді апеляційної інстанції позицію щодо відношення до скоєного.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Що стосується зміни позиції засудженого в суді (в ході досудового слідства визнав вину, сприяв розкриттю злочину шляхом повідомлення обставин його скоєння, місця скоєння та знаходження тіла потерпілого), невизнання ним вини, звинувачення у вчиненні злочину працівників міліції, то дана позиція засудженого не може бути врахована як обставина, що обтяжує покарання, та бути підставою для призначення більш суворого покарання.

Колегія суддів вважає, що судом також обгрунтовано не прийнято дані, викладені в характеристиках ОСОБА_8, про підозру у вчиненні ним злочинів (викрадання телефону, комп'ютера), оскільки ці дані не підтверджені вироками суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, і підстав для призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2014 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Судді:

____________________ __________________ __________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12