В И Р О К
іменем України
Справа №377/1195/14-к
Провадження №1-кп/377/29/15
17 червня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутича Київської області, громадянина України, не одруженого, має дитину, з повною середньою освітою, працюючого в ДСП «Чорнобильська АЕС» дезактиваторщиком, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_8 при керуванні транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження та спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим за наступних обставин.
6 вересня 2013 року близько 00 год. 30 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час руху по проспекту Дружби народів поблизу будинку № 17а в м. Славутичі Київської області в напрямку вулиці Героїв Дніпра, діючи необережно, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 р., а саме: п.п. б) і д) п 2.3., які для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1., який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.п. б) п. 14.2., який зобов`язує водія перед початком обгону переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; п.п. а) п. 14.6., який забороняє обгін на перехресті, п. 1.1. розділу 34 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність та безпечність, розпочав обгін на перехресті проспекту з внутрішньоквартальним проїздом, де обгін заборонено, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «FORD Fokus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку та виконував поворот ліворуч у внутрішньоквартальний проїзд між ЗОШ № 1 та міським стадіоном. В результаті зіткнення транспортних засобів пасажиру автомобіля «AUDI 80» ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у виді поєднаної кранео-скелетної травми, важкої, проникаючої, відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, внутрішньо-мозкової гематоми в лівій потилично-тім`яній ділянці, вдавленого імпресивного перелому лобної кістки ліворуч, забійної рани лобної ділянки, уламкового перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, різаних ран обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що були небезпечними для життя в момент заподіяння. Також в результаті зіткнення транспортних засобів водію автомобіля «FORD Fokus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді геморрагічного забою головного мозку як наслідку тупої травми голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я на строк більше 3 тижнів. Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. б) і д) п. 2.3., п.п. д) п. 14.2., п.п. а) п. 14.6., п.1.1. розділу 34 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками у виді заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Своїми діями, які полягали в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження та спричинили ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю, цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнав частково, цивільний позов прокурора визнав повністю.
Обвинувачений суду показав, що разом із Стичинським він поїхав в бар «Сосновий бір» на автомобілі Ауді, який належить його матері, при цьому автомобілем керував він особисто. В барі вони в компанії друзів вживали алкогольні напої, а саме горілку, всього випив 200 грамів. Коли вирішили їхати додому, він сів на переднє пасажирське сидіння, а Стичинський сів за кермо. Біля школи № 3 чи біля автовокзалу на освітленій ділянці зупинилися і помінялися місцями. Він сів за кермо, а ОСОБА_10 на переднє пасажирське сидіння. Поїхали по проспекту Дружби народів мимо школи № 3 в напрямку податкової інспекції. Він почав обганяти Форд фокус і сталося зіткнення. Момент удару не пам`ятає. Коли вибрався з автомобіля, ще не швидкої, ні пожежників не було. Бачив пасажирів автомобіля Форд фокус. Посвідчення водія отримав у 2010 році. Під час ДТП був у стані алкогольного сп`яніння. Визнає, що заподіяв потерпілим матеріальної і моральної шкоди, але не згоден з розміром цивільних позовів. Перед потерпілими не вибачався. Завдану шкоду не відшкодовував. Його мати пропонувала відшкодування матері ОСОБА_10 , але та відмовилась.
Заслухавши показання потерпілих, свідків, дослідивши документи, висновки експертів суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому злочині доведена фактичними даними, які у них містяться.
Так, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 5 вересня 2013 року він із ОСОБА_11 на його автомобілі Ауді поїхали в бар «Сосновий бір» на зустріч з друзями, але що там робили не пам`ятає. У нього відбулася часткова втрата пам`яті, яка відновлюється поступово і він не все пам`ятає. Пам`ятає, що потім він сів за кермо, а ОСОБА_11 поряд нього на пасажирське сидіння. В ОСОБА_12 поїхали в сторону школи № 1, при цьому за кермом уже був ОСОБА_11 . Далі було світло фар, спалах, удар і втрата свідомості. Потрапив у лікарню, спочатку нікого не впізнавав і нічого не пам`ятав. Потім почав поступово згадувати події. Довго лікувався, не міг ходити на заняття. Переніс дві операції на голові і одну на нозі. Була встановлена інвалідність спочатку другої групи, а потім третя група довічно. Було важко готуватися до здачі екзаменів в університеті, щоб отримати диплом. Але тепер по спеціальності працювати не може через стан здоров`я. Досі не може робити просту роботу, швидко стомлюється, починає боліти голова. Десь півроку пересувався на милицях. Грошима допомагали батьки, родичі, знайомі. Сам ОСОБА_11 ні разу не подзвонив, ніякої допомоги ні він, ні його мати не пропонували і не надавали.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що працює начальником відділення ДАІ з обслуговування м. Славутича. Від чергового міліції близько першої години ночі отримав інформацію про ДТП біля податкової інспекції і прибув туди. Побачив ОСОБА_17 з розбитою передньою частиною біля збитого стовба. Збоку стояв розбитий автомобіль Форд. В Ауді на передньому пасажирському сидінні знаходився чоловік в крові, двері були затиснуті. Це був ОСОБА_10 . Рятувальники його дістали і швидка забрала в лікарню. ОСОБА_11 ходив з забинтованою головою, від нього було чути різкий запах алкоголю. З`ясували, що відбулося зіткнення двох автомобілів. Форд повертав ліворуч, а ОСОБА_17 в цей час здійснював його обгін, який у цьому місці заборонений.
Свідок ОСОБА_18 суду показав, що разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_19 сиділи у нього в кав`ярні. Після 24 години сіли в машину ОСОБА_19 і поїхали від «Союзу» в сторону податкової інспекції. Він сидів на задньому пасажирському сидінні, ОСОБА_13 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_19 був за кермом. Біля податкової інспекції почали повертати ліворуч, сигнал повороту був включений і в цей час почувся сильний шум і удар в ліву сторону. Вибравшись з салона, він побачив розбитий ОСОБА_17 і біля нього повалений стовб. На передньому пасажирському сидінні сидів чоловік у крові, голова лежала на панелі. З боку водія побачив ОСОБА_11 , який також був непритомний. Він лежав між сидіннями, частково на задньому сидінні, ноги були на передній панелі. Двері були заблоковані і не відкривались. Спочатку вивели ОСОБА_11 , потім приїхала швидка, витягли потерпілого.
Свідок ОСОБА_20 суду показав, що восени 2013 року, точну дату не пам`ятає, подзвонили друзі і сказали про ДТП, в яке потрапили ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , з якими перед цим вони разом були в барі «Сосновий бір». Коли туди приїхав, там були лише працівники міліції, більше нікого не було. В барі «Сосновий бір» вони всі вживали алкогольні напої, в т.ч. ОСОБА_11 і Стичинський. Пили горілку, скільки випив ОСОБА_11 не знає. Як вони їхали від бару не бачив.
Свідок ОСОБА_21 суду показала, що 6 вересня 2013 року з приймального відділення їм подзвонив лікар і сказав, що їх син потрапив в ДТП. В нього був проломлений череп, поламана нога, він лежав без рухів, не розмовляв. Вранці вирішили перевезти його в ОСОБА_22 і виділили машину швидкої допомоги. В приймальному відділенні знаходилися ОСОБА_11 і його мати, вони з нею не розмовляли, не питали як він себе почуває, не пропонували ніякої допомоги. В Києві лікарі оглянути сина і сказали, що необхідні термінова операція. Після операції син не розмовляв, не рухався, перебував на апараті штучного дихання. Лікар сказав, що він перебуває у дуже важкому стані. Він частково втратив пам`ять, нікого не впізнавав, не розумів, що з ним сталося. Йому зробили дві операції, сили у нього не було, він не міг стояти. Після виписки він сам не міг ходити, гуляти, спілкуватися з друзями. Хтось йому розповів про ДТП, він подзвонив ОСОБА_11 , але той не відповів. Йому встановили спочатку другу групу інвалідності, потім третю. У нього була сильна ЧМТ, зараз у нього часті головні болі, він нервує, деякі моменти того дня почав згадувати. Після лікування син закінчував навчання, а тепер не може працювати по спеціальності. На лікування сина вони витратили велику суму грошей і ще необхідно зробити кілька операцій.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що у вересні 2013 року він їхав на автомобілі ОСОБА_19 з центру міста в напрямку податкової інспекції. ОСОБА_19 перебував на кермом, він сидів поряд з ним як пасажир, а ОСОБА_14 був на задньому сидінні. Було темно, вуличне освітлення працювало. ОСОБА_19 ввімкнув сигнал повороту ліворуч і біля податкової інспекції почав повертати ліворуч. В цей момент почувся скрегіт і удар в ліву сторону їх автомобіля, який відлетів на газон і вдарився в дерево. Через задні праві двері вони вилізли з салона. За 25 метрів від них він побачив розбитий автомобіль Ауді, який у них в`їхав. На передньому пасажирському сидінні ОСОБА_17 справа він побачив пасажира з розбитим обличчям, голова його була вся в крові. Саєнка побачив на сидінні водія, його плечі, голова, руки були в сторону заднього сидіння. Обидва були без свідомості. Він викликав швидку допомогу і рятувальників. Через хвилин сім ОСОБА_11 сам вийшов з машини, яким чином він не бачив. Коли вийшов, то нервував, вів себе неадекватно, кричав на присутніх щоб рятували його брата. Приїхала бригада швидкої допомоги і надала першу допомогу потерпілим. Пасажир автомобіля весь час був без свідомості. Він був затиснутий, рятувальники вирізали двері, медики витягли його з машини і швидка його повезла.
Свідок ОСОБА_24 суду показав, що у 2013 році працював фельдшером швидкої допомоги. Їм надійшов виклик на місце ДТП на вул. Дружби народів. В Ауді виявили потерпілого, який був затиснутий на передньому пасажирському сидінні. Він був без свідомості, у нього була відкрита ЧМТ, перелом правого стегна. Була надана перша невідкладна медична допомога. Його госпіталізували в реанімаційне відділення. Був другий потерпілий з незначними ушкодженнями обличчя, якому надавав допомогу інший фельдшер. Цей потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно в приймальному відділенні, погрожував працівникам, розбив скло. Заспокоївся лише тоді, коли прибув наряд міліції. Можливо це була реакція на ДТП плюс наслідки алкогольного сп`яніння.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17.12.2013 р. з участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 останній заявив, що під час ДТП він автомобілем не керував, а ним керував ОСОБА_25 .. Він сам перебував на передньому пасажирському сидінні, був у стані сп`яніння і нічого про обставини ДТП пояснити не може. Потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини ДТП, під час чого було отримано дані про час руху його автомобіля від моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення (т. 2, а.с.22-25).
Згідно протоколу огляду предметів від 17 грудня 2013 року слідчим було проведено огляд автомобілів учасників ДТП, під час якого проведено відео зйомку та зафіксовано наявність механічних пошкоджень, характерних для ДТП (т. 2, а.с.26, 27).
З даних протоколу огляду місця ДТП від 06.09.2013 р. встановлено розташування місця ДТП м. Славутич, пр.. Дружби народів, буд. 17а (податкова), його характеристика, дорожні умови, засоби регулювання дорожнього руху, сліди юзу, розташування транспортних засобів, наявність слідів зіткнення, складено схему ДТП та проведено фотографування (т. 2, а.с.28-31).
У схемі до протоколу огляду місця ДТП від 06.09.2013 р., складеною слідчим, зафіксовано розташування місця ДТП, характеристика ділянки дороги, розташування пошкоджених автомобілів, місце зіткнення, дорожні знаки, сліди юзу, осип грунту, осип скла та пластикових частин автомобілів (т. 2, а.с. 32).
На фотознімках ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця ДТП зафіксовано сліди ДТП, уламки транспортних засобів та пошкоджені транспортні засоби (т. 2, а.с. 33-38).
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння 06.09.2013 р. о 2 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с. 40).
Постановою слідчого від 17.12.2013 р. автомобілі учасників ДТП визнані речовими доказами і передані на зберігання (т. 2, а.с. 41-42).
Згідно висновку експерта № 19 від 28.07.2014 р. у ОСОБА_6 був геморрагічний забій головного мозку, який виник в результаті тупої травми голови, що могло бути у строк і за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи, який відноситься до категорії середньої тяжкості як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я на строк більше 3 тижнів (т. 2, а.с. 44-45).
Згідно висновку експерта (комплексна судово-медична інженерно-технічна експертиза за матеріалами справи) № 58/К/422A від17.06.2014 р. у ОСОБА_5 були виявлені такі ушкодження: поєднана кранео-скелетна травма; важка проникаюча відкрита ЧМТ; забій головного мозку; внутрішньо-мозкова гематома в лівій потилично-тім`яній ділянці, вдавлений імпресивний перелом лобної кістки ліворуч; забійна рана лобної ділянки; уламковий перелом середньої третини стегнової кістки зі зміщенням уламків. Вказані ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) і могли утворитись від частин, деталей салону автомобіля Ауді-80, в якому він знаходився під час ДТП. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до тяжких як небезпечні для життя в момент їх спричинення. У ОСОБА_8 виявлені такі ушкодження: ЧМТ, струс головного мозку, різані рани обличчя. Перелом поперечного відростка другого шийного хребця рентгенологічно не підтвердився. Ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Співставляючи характер і локалізацію ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 і ОСОБА_5 з показаннями свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_18 , з ушкодженнями на автомобілі Ауді-80, виявленими під час огляду, найбільш ймовірно за кермом автомобіля Ауді-80 в момент ДТП знаходився ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 перебував на місці пасажира переднього сидіння поруч з водієм (т. 2, а.с. 52-62).
За висновком експерта № 530 А від 14.07.2014 р. автотехнічної експертизи в заданій дорожньо-транспортній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля Ауді-80 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1., 14.2 б, 14.6а Правил дорожнього руху та виконати вимоги дорожньої розмітки 1.1. і мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Форд Фокус шляхом виконання цих вимог, а водій автомобіля Форд Фокус повинен був керуватися вимогами п. 10.1. ПДР, в діях якого невідповідностей цим вимогам не вбачається (т. 2, а.с.65-67)/
Згідно висновку експерта № 121 А від 11.03.2014 р. автотрасологічної експертизи з додатками направляючі повздовжніх вісей автомобілів Ауді-80 та Форд Фокус в момент зіткнення розташовувалися під кутом приблизно 20-35 градусів при попутних напрямках руху. При цьому обидва автомобілі одночасно зміщувалися справа наліво. Зіткнення найбільш ймовірно відбулося на зустрічній смузі руху відносно вказаного на схемі напрямку руху автомобілів (т. 2, а.с. 70-73, 74-78).
За висновком експерта № 120А від 11.03.2014 р. автотехнічної експертизи з додатками не виявлено несправностей робочого гальма, рульового керування, елементів підвіски обох автомобілів, які могли б викликати ДТП (т. 2, а.с.81-84, 85-87).
Оцінивши досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена і сумніву не викликає.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання нового злочину, відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи, характеризується позитивно, має малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Заяву обвинуваченого у судовому засіданні про те, що він визнає вину і кається, суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений продемонстрував відсутність щирого каяття або активного сприяння розкриттю злочину, про що свідчить заперечення ним своєї вини протягом тривалого часу досудового розслідування та судового розгляду, спроби перекласти на потерпілого вину у вчиненні ДТП з метою уникнути передбаченої законом відповідальності за злочин, що не сприяло процесуальній економії та призвело до затягування строків досудового розслідування і судового розгляду, відсутність співчуття до потерпілих, перед якими він навіть не вибачився та небажання хоча б частково відшкодувати завдану значну шкоду здоров`ю та майну потерпілих чи іншим чином її усунути, незважаючи на наявність такої можливості з урахуванням свого матеріального становища.
Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, спрямовану на уникнення відповідальності, нещирість обвинуваченого, його небажання відшкодувати хоча б частково завдану значну шкоду здоров`ю та майну потерпілих чи іншим чином усунути шкоду, відсутність співчуття до потерпілих, позицію потерпілих, які із зазначених мотивів наполягають на реальному покаранні обвинуваченого, незважаючи на необережний характер злочину, наявність дитини, місця роботи та позитивну характеристику суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, що забезпечить досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
При призначенні покарання суд також бере до уваги, що керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений грубо порушив вимоги п. 2.9. а) ПДР України, який забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що значною мірою сприяло вчиненню ДТП, у зв`язку з чим вважає необхідним призначити йому також додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 цієї статті цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Позов обгрунтував тим, що в результаті ДТП з вини обвинуваченого було знищено його автомобіль, вартість відновлювального ремонту якого становить 402489,71 грн. і йому завдано також моральної шкоди у виді ушкодження здоров`я, зміни звичного ходу життя та стану приватних справ, рівня доходу від підприємницької діяльності, позбавлення його автомобіля, який був придбаний у кредит і використовувався у повсякденному життя та підприємницькій діяльності, що викликає необхідність докладати додаткові зусилля для відновлення своїх порушених прав.
В обґрунтування позову зазначав, що в результаті ДТП з вини обвинуваченого йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження, лікування яких було тривалим, болісним і виснажливим, було обмежено його можливості навчання та роботи по спеціальності, понесено значні матеріальні витрати на лікування, порушено звичний спосіб життя, на відновлення яких та захист своїх прав необхідно докладати додаткові значні зусилля, чим йому завдано майнової та моральної шкоди.
В судовому засіданні позивачі та представник позивача позови підтримали і просили задовольнити, обвинувачений позови визнав частково, пославшись на завищений розмір відшкодування моральної шкоди.
Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3).
Відповідно до ст. 23 цього Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації юридичної особи (ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4).
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно правила п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (ч. 1). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1195 цього Кодексу фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1). У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2).
Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент страхового випадку - ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (п. 24.1.).
Відповідно до ст. 25 цього Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.
Згідно ст. 26 цього Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України (п. 26.1.). Мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (п. 26.2.). Якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п. 26.2. цієї статті, страховик здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2. цієї статті (п. 26.3.).
Відповідно до ст. 26-1 цього Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Згідно ст. 29 цього Кодексу у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 30 цього Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1.). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2.).
На підтвердження обставин, на які посилається позивач ОСОБА_6 , ним надано суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, якою підтверджено належність йому автомобіля FORD Fokus Trend Sport, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 15-16).
Випискою-епікризом ДЗ СМСЧ-5 та копіями листків непрацездатності підтверджено, що ОСОБА_6 перебував та стаціонарному та амбулаторному лікуванні після ДТП з 07.09.2013 р. по 24.10.2013 р. включно (т. 1, а.с. 18,19).
На підтвердження розміру вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачем ОСОБА_6 суду надано висновок № 424 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 30 вересня 2014 року, складеного експертом ОСОБА_27 , який має кваліфікацію судового експерта, згідно якого вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля FORD Fokus 1.6 Trend Sport, реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 07.09.2013 р., з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу його складників складає 402489,71 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля FORD Fokus 1.6 Trend Sport, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 07.09.2013 р., прийнята рівною його ринковій вартості з урахуванням його технічного стану та строку експлуатації на момент перед ДТП, складає 231281,77 грн. (т. 1 а.с. 30-35, 36-52).
Як видно з дослідницької частини висновку вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість КТЗ у 1,75 рази, що відповідно до правила ст. 30 Закону вважається його фізичним знищенням. У цьому разі вартість матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню власнику транспортного засобу слід прийняти рівною його ринковій вартості на момент перед ДТП, яка становить 231281 грн. 77 коп., що відповідає правилам ст. 22 і 1192 ЦК України.
Доказів понесених витрат на правову допомогу на суму 8000 грн. позивачем ОСОБА_6 суду не надано, у зв`язку з чим зазначена сума стягненню не підлягає.
На підтвердження обставин позову про стягнення з страховика витрат на лікування та відшкодування шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності, позивачем ОСОБА_5 та його представником суду надано копії студентського квитка, договору про навчання, квитанцій про оплату за навчання, посвідчення УСЗН, довідки до акту огляду МСЕК, виписок з медичних документів, довідок про тимчасову непрацездатність, договорів добровільного медичного страхування, рахунків, товарних чеків на медикаменти та інші товари і послуги медичного призначення і відповідні касові та фіскальні чеки на їх оплату (т. 1 а.с. 64-169).
Водночас суд не бере до уваги заперечення страховика в цій частині, оскільки оспорювані ним витрати на квитки, пальне та страхові платежі є пов`язаними з лікуванням і не суперечать положенням закону, які регулюють ці відносини.
З наданих суду документів вбачається, що тимчасова втрата працездатності потерпілим ОСОБА_5 тривала безперервно з 06.09.2013 р. по 31.12.2013 р. та з 15.01.2014 р. по 27.01.2014 р.. З 23 грудня 2013 року по 23 грудня 2014 року йому була встановлена друга група інвалідності на строк до 1 січня 2015 року.
Суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_5 та його представника про те, що вказаний період у його сукупності слід вважати стійкою втратою працездатності потерпілого тривалістю 15 повних календарних місяців, за який він має право на відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності у розмірі мінімальної заробітної плати, визначеної законом на момент страхового випадку, за кожний місяць, відповідно до положень ст. 26 Закону та ст. 1195 ЦК України.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 винними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з положень ст. 23 і 1167 ЦК України та ст. 26-1 Закону, бере до уваги, що потерпілий зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження його здоров`я, фізичного болю та страждань, які він переніс, стійкої втрати працездатності протягом тривалого часу, істотного обмеження його можливості займатися своїми звичайними справами, спілкуватися з іншими, погіршення його професійних здібностей, що вимагало від нього необхідності докладати значні додаткові зусилля для нормалізації свого життя та поновлення своїх порушених прав, враховуючи характер шкоди, глибину душевних страждань, ступінь вини заподіювача шкоди, вимоги розумності і справедливості. Не пов`язуючи її з розміром завданої майнової шкоди та її відшкодуванням, суд вважає правильним визначити розмір відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 100000 гривень, відмовивши у задоволенні іншої частини позову як необгрунтованої.
Водночас суд погоджується з позивачем та його представником в частині вимоги про відшкодування страховиком моральної шкоди на суму 3133 грн. 80 коп., оскільки цей розмір не перевищує розмір, визначений ст. 26-1 Закону, який обчислюється виходячи з 5% розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, ліміт якої становить 100000 грн. і є обгрунтованим.
Заперечення страховика у цій частині суд не бере до уваги як необґрунтовані, оскільки до спірних відносин слід застосовувати положення Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка діяла на момент страхового випадку ДТП, а не на дату укладення договору страхування.
Прокурором в інтересах держави в особі державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5» Міністерства охорони здоров`я України, що фінансується з державного бюджету, у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 на суму 753 грн. 17 коп., який у судовому засіданні прокурор підтримав, а обвинувачений визнав повністю.
Позов прокурора підлягає задоволенню повністю з тих підстав, що сума витрат підтверджена довідкою про вартість лікування, наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави підтверджена витягом з ЄДРПОУ та статутом ДЗ СМСЧ-5 МОЗ України, а ст. 1206 ЦК України передбачає обов`язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерплого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково або відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
На підтвердження витрат на правову допомогу потерпілим ОСОБА_5 суду надано квитанції ЮК «Захист» про прийняття оплати та акти виконаних робіт з погодинними розрахунками за роботу на загальну суму 8000 грн., які відповідають критеріям, визначеним Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст. 120 КПК України і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_5 ..
Крім того, відповідно до ч. 2 цієї статті у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
До матеріалів справи долучено довідки НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області про процесуальні витрати щодо залучення експертів у кримінальному провадженні, загальна сума яких становить 2802,28 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (т.2 а.с. 64, 69, 80).
Згідно правил ст. 100 КПК України речові докази: автомобіль «FORD Fokus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому; автомобіль «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається у Славутицькому МВ ГУ МВС України в Київській області, повернути власнику ОСОБА_26 ..
Підстав для вирішення питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.
Керуючись ст. 369-371, 373-375 КПК України, -
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк три роки.
Строк відбування основного покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Строк відбування додаткового покарання обчислювати з моменту набранням вироком законної сили.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 100000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, 8000 гривень витрат на правову допомогу, всього 108000 гривень.
У задоволенні іншої частини позовів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 відмовити.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_8 753 гривні 17 копійок на користь держави в особі державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5» Міністерства охорони здоров`я України, що фінансується з державного бюджету.
Стягнути з ОСОБА_8 2802 гривні 28 копійок процесуальних витрат на користь держави.
Речові докази:
автомобіль «FORD Fokus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому;
автомобіль «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається у Славутицькому МВ ГУ МВС України в Київській області, повернути власнику ОСОБА_26 ..
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_28