Справа № 344/4069/15-к
Провадження № 11-кп/779/323/2015
Категорія ч1 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2015 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлучений, на утриманні малолітня дитина, ніде не працює, українець, неодноразово судимий, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2013 року за ч.1 ст.309 КК до покарання у виді 1200 (одна тисяча двісті) грн. штрафу, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст.121 КК на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередньо обраний тримання під вартою, а строк відбуття обвинуваченим покарання постановлено відраховувати з 24 січня 2015 року.

Постановлено задовольнити цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_7 на користь Івано-Франківської міської клінічної лікарні №1 4057 (чотири тисячі п`ятдесят сім) грн. 79 коп. спричиненої матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого ОСОБА_9 .

Постановлено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь держави 2231 (дві тисячі двісті тридцять одну) грн. 40 коп. за проведення судово-імунологічної та дактилоскопічної експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду, ОСОБА_7 засуджений за те, що 23 січня 2015 року, близько 17 год. 00 хв., він знаходився разом із своїми друзями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітньою ОСОБА_11 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Приблизно о 17 год. 40 хв., перебуваючи у гостьовій кімнаті даної квартири, між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла суперечка на побутовому ґрунті, в ході якої ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, направився до кухні, де взяв ніж, та повернувшись, наніс один удар ОСОБА_9 в ділянку живота, спричинивши йому тілесне ушкодження, яке у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №79 від 16 березня 2015 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Не погодившись із вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак покликається на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 надто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, а тому безпідставно не застосував до нього положення ст.69 КК.

Просить вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та із застосуванням положень ст.69 КК, пом`якшити йому покарання на 2 роки обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять застосувати до обвинуваченого положення ст.69 КК та пом`якшити йому покарання, а саме у виді двох років обмеження волі; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , вирок суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС захисника, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.1 ст.121 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 , в порядку ч.4 ст.349 КПК, відмовився від дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і інші учасники судового розгляду не заперечили проти цього.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового слідства в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

Покликання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на суворість призначеного його підзахисному покарання є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд у вироку правильно зазначив, що ним враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину. Колегія суддів зважає, що злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК, інкримінований ОСОБА_7 , у відповідності до ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до категорії тяжких.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно враховані дані про особу ОСОБА_7 , а саме, що він позитивно характеризується за місцем проживання. Колегія суддів не визнає зазначене у вироку суду негативне ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, оскільки він уже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення як майнових злочинів різного ступеня тяжкості, так і злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, проте висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Колегія судів також зауважує, що до обставин, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, суд правильно відніс повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та сприяння у розкритті злочину, а також наявність на утримані неповнолітньої дочки, ІНФОРМАЦІЯ_2 , і тому призначив мінімальний строк покарання, яке встановлене за даний злочин.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність обставин, які обтяжують ОСОБА_7 покарання, про які зазначено у вироку, зокрема: рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив злочин, маючи судимість за ч.1 ст.309 КК за вироком Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2013 року, а також те, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищеперелічених обставин, які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_7 покарання, а також даних про особу обвинуваченого, які його характеризують як позитивно, так і негативно, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про те, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства, є обґрунтованими та вмотивованими.

Зважаючи також на безальтернативність санкції за ч.1 ст.121 КК, яка передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, апеляційний суд констатує, що призначений ОСОБА_7 судом першої інстанції вид покарання у виді позбавлення волі є безальтернативним, а його строк, як вище було зазначено мінімальним.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 справедливе покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд зважає, що навіть за наявності кількох обставин, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, а також позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання, однак у їх сукупності ці дані істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, і зважаючи на його кримінальне минуле, не дають підстав для застосування до нього положень ст.69 КК, про що просить захисник ОСОБА_8 у своїй АС.

За таких обставин, покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на суворість призначеного його підзахисному покарання, є необґрунтованими, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення його апеляційних вимог.

На підставі наведеного а керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2