У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Пузиревського Є.Б., суддів
Сахна Р.І., Шибко Л.В.,при секретарі
Зотові О.В.,за участю прокурора Міщенко
Т.М., розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження
№ 0000675 за касаційною скаргою
захисника ОСОБА_6 на вирок Рівненського
міського суду Рівненської області від
17 вересня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Рівненської області
від 11 листопада 2013 року щодо ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 вересня 2013
року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого
вироком цього ж суду від 05.01.2012 р. за ч. 2
ст. 187, ст.ст. 69, 75, 104 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 1 рік.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 5 років 2 місяці.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на
користь потерпілої ОСОБА_8 у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди - 2 000
грн.

Стягнуто із
засудженого ОСОБА_7 судові витрати на
проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного
суду Рівненської області від 11
листопада 2013 року вирок місцевого
суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він у
період часу з 22 год. до 24 год. 26 жовтня 2012
року по вул. Д.Галицького, 16Б у м.
Рівному в приміщенні банкетного VIP залу
ресторану «Колиба» повторно таємно
викрав мобільний телефон марки «YTC Desire
C», що належав ОСОБА_9, заподіявши
останній матеріальну шкоду в розмірі
1683 грн. 82 коп.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_6, посилаючись на
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, порушує питання про
скасування судових рішень та
призначення нового розгляду в суді
першої інстанції. Зазначає, що суди
безпідставно взяли до уваги одні
докази і відкинули інші, показання
свідків містять суперечності і докази
винуватості засудженого ОСОБА_7 -
відсутні.

Заслухавши доповідь
судді, пояснення прокурора, який
заперечував проти задоволення
касаційної скарги, перевіривши
матеріали кримінального провадження й
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_7 у
вчиненні злочину, за який його
засуджено, відповідають фактичним
обставинам кримінального провадження
і підтверджуються детально наведеними
у вироку доказами, які суд всебічно,
повно та об'єктивно дослідив, правильно
оцінив.

Доводи захисника
ОСОБА_6 в касаційній скарзі про
невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні
інкримінованого йому злочину не
ґрунтуються на матеріалах справи і є
безпідставними.

Так, винуватість
ОСОБА_7 підтверджується показаннями
самого засудженого, який повідомив, що
був присутній на дні народження
ОСОБА_10, коли у ОСОБА_8 вкрали телефон;
показаннями потерпілої ОСОБА_8, яка
підтвердила, що ввечері 26 жовтня 2012
року на дні народження у ОСОБА_10 в
ресторані «Колиба» по вул.
Д.Галицького, 16Б, у м. Рівному із її
сумочки, що висіла на стільці зліва від
ОСОБА_7, вкрали мобільний телефон марки
«HTC Desire C» вартістю 2 000 грн.; показаннями
свідка ОСОБА_11, яка підтвердила, що
ОСОБА_7 на дні народження у ОСОБА_10
сидів ліворуч від потерпілої, при цьому
мобільний телефон останньої
знаходився в її сумочці; показаннями
свідка ОСОБА_10, який підтвердив
свідчення ОСОБА_11 та повідомив, що десь
через місяць після крадіжки до нього
зателефонував ОСОБА_7 і повідомив, що
він вкрав телефон, також йому відомо, що
ОСОБА_7 з матір'ю зв'язувалися з
чоловіком сестри потерпілої, щоб
повернути вкрадений телефон;
показаннями свідка ОСОБА_12, який
повідомив, що у сестри його дружини 26
жовтня 2012 року в ресторані вкрали
мобільний телефон, тому він звернувся з
заявою в міліцію, після чого йому
телефонував ОСОБА_7 і він зустрічався з
його матір'ю, яка просила написати
заяву, що телефон у потерпілої не
викрали, а вона його загубила, при цьому
обіцяла повернути гроші або телефон;
показаннями законного представника
ОСОБА_13, яка підтвердила, що
зустрічалася з ОСОБА_12 та пропонувала
написати заяву, що телефон потерпіла
загубила, при цьому пропонувала йому
гроші. Ці показання повністю
узгоджуються між собою, є послідовними
та підтверджуються матеріалами
кримінального провадження вказаними в
реєстрі матеріалів досудового
розслідування, зокрема, даними
повідомлення ломбарду «Скарбниця» про
те, що належний ОСОБА_8 мобільний
телефон марки «НТС Desire C» ІМЕІ НОМЕР_1
був зданий до ломбарду 27 жовтня 2012 року
ОСОБА_14 та іншими доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, дії ОСОБА_7
за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано
правильно.

Доводи захисника про
те, що суд безпідставно не взяв до уваги
показання свідка ОСОБА_14, надані
останнім в судовому засіданні, є
необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів справи, суд
правильно розцінив показання свідка
ОСОБА_14 щодо придбання мобільного
телефону потерпілої у невідомої особи,
а не в ОСОБА_7, як спробу свідка сприяти
ухиленню засудженого від кримінальної
відповідальності. З цими висновками
погоджується і колегія суддів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7, суд з
достатньою повнотою врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, що є
злочином середньої тяжкості, особу
винного, який раніше притягувався до
кримінальної відповідальності за
злочин проти власності та має
непогашену судимість, посередньо
характеризується, обставину, яка
пом'якшує покарання, - вчинення злочину
неповнолітнім, та дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність призначення ОСОБА_7
покарання в межах санкції частини
статті, за якою його визнано винним.

Також суд правильно
призначив засудженому ОСОБА_7
покарання на підставі ст. 71 КК України.

Таке покарання, на
думку колегії суддів, є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Розглядаючи провадження за апеляціями
засудженого ОСОБА_7 та його захисника
ОСОБА_6, на підставі детального
вивчення матеріалів провадження
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про правильне встановлення
місцевим судом фактичних обставин
справи, доведеність вини засудженого у
вчиненні інкримінованого йому злочину
та правильність кваліфікації його дій,
а також вказав на докази, які
спростовують доводи поданих апеляцій.

Ухвала апеляційного суду є достатньо
мотивованою та в повній мірі
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які були би
підставою для зміни чи скасування
судових рішень у справі, не
встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 вересня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 11 листопада 2013
року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а
касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _________________
________________

Є.Б. Пузиревський Р.І. Сахно Л.В. Шибко