Справа №577/1654/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/416/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000422 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Макіївка Донецької області, мешканку АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 11 грудня 2014 р. вироком Контопського міськрайонного суду Сумської області за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга від обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року, в якій обвинувачена ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене їй покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання було замінено до набрання вироком законної сили на тримання під вартою.

Прийнято відмову від цивільного позову ОСОБА_9 на суму 2000 грн., провадження за цивільним позовом закрито.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 вказує, що щиро кається в скоєному, відшкодувала завдану шкоду потерпілій, в зв`язку з чим остання не має до неї жодних претензій, потерпіла є її бабусею по матері і між ними відбулося примирення. Крім того, вона має на утриманні малолітню доньку, 2010 року народження, а тому просить при призначенні покарання застосувати положення ст. 69 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною в тому, що 01 березня 2015 року, після 12-00 години, за допомогою ключів, які викрала з кишені пальто ОСОБА_9 , коли остання перебувала за місцем мешкання обвинуваченої по АДРЕСА_1 , відчинила двері та проникла до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала гроші в сумі 2 000 грн., які знаходились в гаманці на столі у спальній кімнаті, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу думку прокурора про законність вироку суду та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтами не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо, раніше судима, вчинила злочин в період іспитового строку, ухилялася від явки до суду; обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які обвинувачена посилається у своїй апеляційній скарзі, а саме те, що ОСОБА_7 активно сприяла розкриттю злочину, має малолітню дитину; а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому призначив ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої їй статті кримінального закону.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року була засуджена за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі та умовно достроково звільнена від відбування даного покарання з випробуванням, та вчинила новий злочин у період іспитового строку, суд першої інстанції правильно, керуючись ст. 71 КК України, частково приєднав до призначеного покарання невідбуте покарання за вказаним вироком. При цьому, судом в повній мірі були дотримані вимоги ч.4 ст.71 КК України, відповідно до яких, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд цілком обґрунтовано призначив покарання та належно мотивував це у вироку, призначене обвинуваченій покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, підстав для його пом`якшення за наведених обвинуваченою підстав не вбачається.

При цьому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо наявності у неї малолітньої дитини та щире каяття як підстави для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, оскільки дані пом`якшуючі обставини судом були враховані. Доводи ж обвинуваченої про те, що вона відшкодувала заподіяну злочином шкоду, не є беззаперечною підставою для задоволення її апеляційних вимог.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченої судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4