Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_32,
суддів:ОСОБА_33, ОСОБА_34,
за участю прокурора ОСОБА_35,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 17 червня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6, засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8, засудженого ОСОБА_9 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2014 року.

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року засуджено:

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого, 25 жовтня 2001 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 26 липня 2005 року невідбута частина покарання скорочена на Ѕ, на підставі п. «б» ст. 5 Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005 року, звільненого 25 серпня 2005 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 29 днів,

до покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК, п. 2 п. 3 ч. 1 ст. 49 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК в зв'язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_9 засуджено до покарання:

- за ч. 3 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- за ч. 4 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянку України, таку, що немає судимостей,

до покарання:

- за ч. 2 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 364 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 366 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК, п. 2 п. 3 ч. 1 ст. 49 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК в зв'язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 засуджено до покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією усього майна, що належить їй на праві власності;

- за ч. 2 ст. 364 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією усього майна, що належить їй на праві власності, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, та займатися підприємницькою діяльністю на строк 3 роки.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, такого, що немає судимостей,

до покарання:

- за ч. 2 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК, п. 2 п. 3 ч. 1 ст. 49 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК в зв'язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 засуджено до покарання:

- за ч. 3 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 4 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо цивільних позовів та вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 81 КПК.

Зазначений вирок Апеляційний суд Дніпропетровської області щодо

ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК скасував, постановив новий вирок від 26 серпня 2014 року, яким ОСОБА_6 призначив покарання за ч. 3 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

В іншій частині вирок залишено без зміни.

Заяву засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього ст. 2 Закону України від 08.04.2014 року із змінами від 06.05.2014 року «Про амністію у 2014 році» залишено без задоволення.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 засуджені за те, що ОСОБА_9 в період часу з грудня 2006 року по січень 2009 року скоїв умисні злочини, діючи при цьому як самостійно, так і за попередньою змовою з іншими особами, а також у складі організованої групи з ОСОБА_7 і ОСОБА_6

Так, ОСОБА_9, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6, шляхом обману, а також здійснюючи підробку документів і використовуючи завідомо підроблені документи, в період з грудня 2006 року по березень 2007 року включно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 14 000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 70 700 гривень, що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму, тобто заволодів чужим майном в великих розмірах.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6, здійснюючи шахрайство, шляхом обману, а також здійснюючи підробку документів і використовуючи завідомо підроблені документи, в період з квітня 2007 року по травень 2007 року включно заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 14 000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 70 700 гривень, що більше ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілій збиток на вказану суму, тобто заволодів чужим майном у великих розмірах.

Продовжуючи злочинну діяльність, в червні 2007 року ОСОБА_9, створив стійке об'єднання для заняття злочинною діяльністю, долучив до складу організованої групи свого знайомого ОСОБА_6, а також ОСОБА_7, яка обіймала посаду начальника відділення №27 філії ВАТ КБ "Надра" ДРУ в м. Першотравенську, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків і володіла повноваженнями давати підлеглим їй співробітникам вказівки по оформленню документів по видачі кредитів фізичним особам або самостійно оформляти такі документи. Відповідно до розробленого плану ОСОБА_9, узгодженого з членами організованої групи ОСОБА_6 і ОСОБА_7, ОСОБА_9 повинен був здійснити пошук громадян, охочих придбати автомобілі, і, здійснюючи обман, представляючись працівником ПП "Бліц" або ТОВ "Транссервіс-2004" м. Дніпропетровська, запропоновувати їм придбати нові автомобілі в автосалонах м. Дніпропетровська і Дніпропетровської області дешевше за їх ринкову вартість через його посередність за готівковий розрахунок, з оформленням операції через вказані підприємства. При цьому, ОСОБА_9 повинен був під приводом оформлення документів по купівлі-продажу і реєстрації автомобіля отримати від громадян ксерокопії їх особистих документів - паспорти і довідки про привласнення ідентифікаційного номера. Крім того, він повинен був за участю членів групи виготовити підроблені документи, а саме: довідки про доходи на ім'я притягнутих ним громадян і, здійснюючи пособництво в здійсненні службового підроблення, зловживання посадовою особою службовим становищем, надати їх ОСОБА_7 разом з ксерокопіями здобутих ним особистих документів громадян для підготовки кредитних договорів і інших документів по видачі кредиту і формування кредитних справ. Також, ксерокопії особистих документів громадян ОСОБА_9 повинен був надати учасникові групи ОСОБА_6 для постановки придбаних громадянами автомобілів на облік в органах державної автомобільної інспекції (ДАІ) і отримання техпаспортів на дані автомобілі. Після отримання учасником групи ОСОБА_6 техпаспортів в ДАІ, ОСОБА_9 повинен був виготовити з них ксерокопії, після чого, надати дані ксерокопії учасникові групи ОСОБА_7 для внесення відомостей про автомобілі в кредитні договори, які одночасно були і договорами застави. Потім, ОСОБА_9 повинен був, здійснюючи обман, переконати громадян прибути у відділення №27 філії ВАТ КБ "Надра" ДРУ для підписання підготовлених учасником організованої групи ОСОБА_7 кредитних договорів на придбання вибраних ними автомобілів на суму їх повної вартості, повідомивши їх, що оплачувати видані ним кредити, нібито, буде ПП "Бліц" або ТОВ "Транссервіс-2004". Також, ОСОБА_9 для створення видимості законності операції, повинен був за участю членів групи виготовити підроблені документи від імені ПП "Бліц" або ТОВ "Транссервіс-2004" про те, що зобов'язання по сплаті виданих громадянам кредитів приймають на себе вказані підприємства, а також квитанції про отримання даними фірмами наявних грошових коштів від громадян і, використовуючи вказані завідомо підроблені документи, надати їх громадянам. Таким чином, оплата за придбані громадянами автомобілі повинна була фактично проводитися за рахунок кредитних грошових коштів ВАТ КБ "Надра", перерахованих банком в безготівковій формі на рахунки автосалонів, унаслідок чого у громадян виникали кредитні зобов'язання перед даним банком, а отримані від громадян шляхом обману як оплата за автомобілі грошові кошти в наявній формі або на відкриті ним рахунки в банківських установах ОСОБА_9 повинен був розподілити між учасниками організованої групи.

У свою чергу, ОСОБА_7, будучи призначеною наказом філії ВАТ КБ "Надра" ДРУ №8-п від 04 січня 2006 року на посаду начальника відділення № 27 філії ВАТ КБ "Надра" ДРУ, розташованого за адресою: вул. Октябрьська, 16, кв. 41, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків, будучи посадовою особою, діючи, згідно розробленого злочинного плану, у складі організованої групи, повинна була, використовуючи надані ОСОБА_9 ксерокопії особистих документів громадян, техпаспортів на автомобілі і підроблені довідки про доходи на ім'я даних громадян, зловживаючи своїм службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, заподіюючи істотну шкоду правам і інтересам окремих громадян, що охороняються законом, дати вказівку підлеглим їй співробітникам підготувати кредитні договори і інші документи, необхідні для видачі банком кредитів для оплати в безготівковій формі грошових коштів в автосалони м. Дніпропетровська і Дніпропетровської області за автомобілі, що придбуваються громадянами, на суму їх повної вартості і під їх заставу.

Також, ОСОБА_7 повинна була, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюючи обман, переконати направлених до неї ОСОБА_9 громадян підписати підготовлені нею або її підлеглими кредитні договори і інші документи по видачі кредитів на автомобілі, що придбуваються громадянами, на суму їх повної вартості в автосалонах і під їх заставу, завіривши при цьому громадян, що погашати дані кредити буде ПП "Бліц" або ТОВ "Транссервіс-2004", представником яких, нібито, є ОСОБА_9 У разі неможливості прибуття з якої-небудь причини обманутих громадян ОСОБА_9 до ОСОБА_7, вона повинна була, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюючи службову фальсифікацію, використовуючи надані ОСОБА_9 ксерокопії особистих документів громадян, техпаспортів на автомобілі і підроблені довідки про доходи, без відома даних громадян оформити на їх ім'я кредитні договори і інші документи, необхідні для видачі банком кредитів для оплати в безготівковій формі грошових коштів в автосалони м. Дніпропетровська і Дніпропетровської області за автомобілі, що придбувають громадяни, на суму їх повної вартості і під їх заставу. Крім того, при необхідності, ОСОБА_7 повинна була надавати ОСОБА_9 допомогу у виготовленні підроблених документів - довідок про доходи, угод про переведення боргу та інше.

У свою чергу, ОСОБА_6, являючись учасником організованої групи, діючи згідно розробленого злочинного плану і виконуючи відведену йому роль в скоєнні злочину, повинен був, отримавши від ОСОБА_9 ксерокопії особистих документів громадян, здійснюючи підробку від їх імені заяв і інших документів, пов'язаних з реєстрацією транспортних засобів і використовуючи дані завідомо підроблені документи, надати їх від імені громадян в органи ДАІ для внесення на облік транспортних засобів, що придбуваються громадянами, і отримати техпаспорти на вказані автомобілі. Після отримання техпаспортів ОСОБА_6 повинен був надати їх учасникові групи ОСОБА_9 для виготовлення з них ксерокопій і надання даних ксерокопій учасникові групи ОСОБА_7 для внесення відомостей про автомобілі в кредитні договори, які одночасно були і договорами застави. Крім того, при необхідності, ОСОБА_6 повинен був надавати ОСОБА_9 допомогу у виготовленні підроблених документів - довідок про доходи, угод про переведення боргу та інше.

Діючи у складі організованої групи з ОСОБА_7 і ОСОБА_6, ОСОБА_9 умисно, повторно, шляхом обману, здійснюючи пособництво в службовій фальсифікації і зловживанні посадовою особою своїм службовим становищем, що призвело до тяжких наслідків, а також, здійснюючи підробку документів і використовуючи завідомо підроблені документи, заволодів грошовими коштами громадян у великих розмірах:

- в період липня 2007 року - ОСОБА_12 в сумі 4 000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 20 200 гривень і 55 000 гривень, а всього в загальній сумі 75 200 гривень, що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з кінця липня 2007 року по серпень 2007 року включно - ОСОБА_13 в сумі 26 000 гривень, а також належним ОСОБА_14 автомобілем "Деу Сенс" д/н НОМЕР_1 вартістю 30 000 гривень, а всього заволодів чужим майном на загальну суму 56 000 гривень, що більше, ніж в 250 разів, перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілим збиток на вказану суму;

- в період з кінця липня 2007року по серпень 2007 року включно - ОСОБА_15 в сумі 10500 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежу, складає 53 025грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілій збиток на вказану суму;

- в період з серпня 2007 року по вересень 2007 року включно, - ОСОБА_16 в сумі 6000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 30 300 грн. і 30 000 грн., а всього в загальній сумі 60 300 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період жовтня 2007 року - ОСОБА_17 в сумі 75 000 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з вересня 2007 року по жовтень 2007 рік - ОСОБА_18 в сумі 76 500 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілій збиток на вказану суму;

- в період з листопада 2007 року по вересень 2008 року включно, - ОСОБА_19 в сумі 80 000 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з грудня 2007 року по 15 вересня 2008 року - ОСОБА_20 в сумі 2 788,08 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 13817,9 грн. і 121000 грн., а всього в загальній сумі 134 817,9 грн., що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період січня 2008 року - ОСОБА_21 в сумі 132 850 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з грудня 2007 року по лютий 2008 року включно, - ОСОБА_22 в сумі 34 000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 171 700 грн., що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілій збиток на вказану суму;

- в період з лютого 2008 року по березень 2008 року включно - ОСОБА_23 в сумі 16 542 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежу, складає 83537,1 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілій збиток на вказану суму;

- в період з лютого 2008 року по 02 грудня 2008 року - ОСОБА_24 в сумі 17781 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 93227 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з березня 2008 року по квітень 2008 року включно - ОСОБА_25 в сумі 81000 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з березня 2008 року по квітень 2008 року включно, - ОСОБА_26 в сумі 5030,19 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 25402,5 грн. і 38600 грн., а всього в загальній сумі 64 002,5 грн., заподіявши потерпілому значний збиток на вказану суму;

- в період з березня 2008 року по квітень 2008 року включно, - ОСОБА_27 в сумі 350 000 грн., що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період травня 2008 року - ОСОБА_28 в сумі 25 000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежу, складає 126250 грн., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму;

- в період з березня 2008 року по 04 червня 2008 року - ОСОБА_29 в сумі 2390 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежу, складає 12069,5 гривень, і 75000 гривень, а всього в загальній сумі 87069,5 гривень, що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілому збиток на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, здійснюючи шахрайство, шляхом обману, а також здійснюючи підробку документів і використовуючи завідомо підроблені документи, в період з травня 2008 року по липень 2008 року включно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_30 в сумі 53157 гривень, заподіявши потерпілому значний збиток на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_9, діючи умисно, повторно, скоюючи шахрайство, шляхом обману, в період з вересня 2008 року по 13 жовтня 2008 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_16 в загальній сумі 13140 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 63933 гривні, заподіявши потерпілому значний збиток на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9, діючи умисно, повторно, здійснюючи шахрайство, шляхом обману, в період з вересня 2008 року по 12 січня 2009 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_31 в загальній сумі 10500 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 50042 гривні 21 копійки, а також 10000 гривень, а всього в загальній сумі 60042 гривні 21 копійка, заподіявши потерпілому значний збиток на вказану суму.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням судом вимог кримінально-процесуального закону і про направлення справи на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд у порушення вимог статей 366, 378 КПК 1960 року та роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1, не встановивши підстав для погіршення становища засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_7, своє рішення щодо них виклав у вироку, хоча мав постановити ухвалу, чим порушив їх право на оскарження судових рішень до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців. Крім того, стверджує про порушення апеляційним судом вимог ч. 1 ст. 401 КПК 1960 року.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженої внаслідок суворості просять вирок районного та вирок апеляційного суду скасувати та направити справу на нове розслідування. Стверджують, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за іншими статтями КК, оскільки у неї з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не було попередньої змови між собою. Зазначають, що потерпілі підписані кредитні договори не оскаржували та всі отримали автомобілі. Звертають увагу, на те що не була встановлена вартість даних автомобілів, тобто не визначена шкода, яку заподіяно потерпілим. Посилаються на те, що з ОСОБА_7 безпідставно стягнуто моральну шкоду потерпілим, які отримали авто кредити в інших відділеннях банку і її за цими епізодами не засуджено. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не розглянув доводів у апеляційній скарзі та безпідставно залишив її без задоволення.

Засуджений ОСОБА_9 стверджує про неправильне застосування судами кримінального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту й неправильність досудового та судового слідства, просить вирок районного та вирок апеляційного суду скасувати за недоведеністю його вини, а справу закрити. Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений вказує, що матеріали кримінальної справи щодо організованої групи сфальсифіковані працівниками міліції. Зазначає, що свою вину визнає лише в тому, що він як директор ООО «Електра» видав довідки про доходи для отримання кредиту не працевлаштованим особам. Вважає, що судом безпідставно визнано цивільним позивачем банк «Надра», а також стверджує, що обвинувачення побудоване лише на суперечливих показаннях потерпілих. Посилається на те, що апеляційний суд належним чином не перевірив вирок місцевого суду за апеляціями учасників судового процесу.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок суворості просить вироки районного та апеляційного суду скасувати та направити справу на нове розслідування. Захисник зазначає, що дії ОСОБА_6 неправильно кваліфіковані та його безпідставно засуджено за вчинення злочину у складі організованої злочинної групи. Звертає увагу, що судом було встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не були знайомі. Стверджує, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд не повною мірою врахував дані про особу засудженого та призначив надто суворе покарання. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні апеляційної скарги, не навівши у вироку мотивів прийнятого рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги прокурора та заперечував проти задоволення скарг засуджених та їх захисників, перевіривши матеріали справи й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, касаційні скарги засуджених та їх захисників підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами статей 377, 378 КПК 1960 року при залишенні доводів апеляційної скарги без задоволення в ухвалі ( вироку) суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

За приписами зазначеного Закону суд апеляційної інстанції зобов'язаний всі зазначені в апеляціях доводи ретельно вивчити, проаналізувати з урахуванням наявних у справі матеріалів, щоб кожен із них не залишився без відповіді в ухвалі. При цьому в ухвалі (вироку) необхідно навести обґрунтовані міркування, які спростовують чи підтверджують викладені доводи і посилатись на відповідні докази.

Проте у цьому кримінальному провадженні зазначених вимог закону апеляційним судом не виконано.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи засуджені та їх захисники в апеляційних скаргах порушували питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою й неправильністю досудового та судового слідства, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів й особам засуджених внаслідок суворості.

В обґрунтування апеляційних вимог засуджений ОСОБА_9 зокрема зазначав, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, просив вирок суду в частині його засудження за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК скасувати та виправдати його за вказаними статтями.

Засуджена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8, у поданій ними апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просили скасувати вирок місцевого суду і повернути справу на додаткове розслідування. Зазначали, що ОСОБА_7 злочинів не вчиняла, діяла в межах своєї посадової інструкції і в організовану групу не вступала.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просив вирок суду скасувати та повернути справу на додаткове розслідування, оскільки дії ОСОБА_6 безпідставно кваліфіковано за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК та кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів організованою групою.

Проте, як убачається зі змісту вироку, апеляційний суд у мотивувальній частині вироку не виклав всіх доводів осіб, які подали апеляційні скарги, та, залишивши скарги учасників судового провадження без задоволення, не зазначив підстав, із яких їх визнано необґрунтованими. Суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції про доведеність засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинів і доведеності скоєння злочину у складі організованої групи. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляцій, та не розглянув доводи захисників та засуджених про неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильну кваліфікацію їх дій тощо.

Відповідно до положень ст. 378 КПК 1960 року апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках необхідності застосування закону про більш тяжкий злочин, збільшення обсягу обвинувачення, застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку, неправильного звільнення засудженого від відбування покарання.

Крім того, як вбачається зі змісту статей 366, 378 КПК 1960 року та роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у разі порушення в апеляції питання про погіршення становища одних засуджених (виправданих) та про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції щодо інших таких осіб з інших підстав апеляційний суд, за наявності до того підстав постановляє вирок тільки щодо тих засуджених (виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, за результатами перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_6 є неправильним, скасував на цій підставі вирок указаного суду у відповідній частині щодо ОСОБА_6 і постановив свій із призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, частково задовольнивши апеляцію прокурора.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для погіршення становища інших засуджених, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Однак, усупереч вимогам ст. 366 КПК 1960 року, своє рішення щодо останніх суд виклав у вироку, хоча повинен був винести ухвалу, а відтак, порушив кримінально-процесуальний закон.

Водночас апеляційний суд, постановивши лише вирок, не забезпечив сторонам у справі можливість реалізувати гарантоване право на оскарження зазначених у ч. 2 ст. 383 цього Кодексу судових рішень протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до касаційного суду, як це передбачено у ч. 2 ст. 386, ст. 387 КПК 1960 року.

За таких обставин вирок апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він в силу п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Під час нового апеляційного перегляду справи суду слід ретельно, з дотриманням положень глави 30 КПК 1960 року, перевірити доводи, наведені в апеляціях засуджених та їх захисників, звернувши при цьому увагу на всі доводи, зазначені у касаційних скаргах, а саме: відповідність вироку міського суду вимогам ст. 332-335 КПК 1960 року, рішення суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7, ОСОБА_6 - рецидиву злочинів, кваліфікацію дій засуджених у відповідній редакції закону, законність стягнення солідарно із засуджених моральної та матеріальної шкоди по всім епізодам, та прийняти рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись статтями 394-396, 398 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6, засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8, засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2014 року щодо ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_32 ОСОБА_33 ОСОБА_34