Справа № 1-10/07 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2007 року Хорольський
районний суд

Полтавської області в складі: головуючого судді Винниченко Ю.М. , при секретарі
Листопад В.Л., з участю прокурора
Горобець О.М. , представника
потерпілих адвоката ОСОБА_12,
захисника адвоката: ОСОБА_11,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Хоролу кримінальну справу про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с.
Шишаки Хорольського району Полтавської області, українця,
громадянина України,
одруженого, освіта середня, працюючого ВАТ Хорольське АТП 15346 водієм, мешканця АДРЕСА_1раніше не судимого,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_2тяжке
тілесне ушкодження, а потерпілій
ОСОБА_3середньої тяжкості тілесні ушкодження при слідуючих обставинах.

16.04.2006
року водій ОСОБА_1, близько 13-ї
години, керуючи автобусом марки ЛАЗ-695
державний номерний знак НОМЕР_1, що
належить ВАТ „Хорольське АТП-15346" і по договору оренди майна перебував у
тимчасовому володінні приватного підприємця ОСОБА_4, рухався по вул. Фрунзе
в м. Хорол Полтавської області в
напрямку центра міста і поблизу АДРЕСА_2 при зустрічному роз'їзді допустив
виїзд на зустрічну смугу руху, де
зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21112 державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_5, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку і
здійснював обгін велосипедиста в попутному напрямку.

Внаслідок
вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-21112 держ. н/з
НОМЕР_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому середньої третини лівого стегна та лівого колінного
суглобу, закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, саден шкіри та набряку м'яких тканин, рани голови,
кінцівок, що згідно висновку
судово-медичної експертизи №1510 від 10.07.2006 року кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу
здоров'я, більш як 21 день, а також шрами м'яких тканин обличчя, які з плином часу збліднуть, стануть м'якими і менш помітними, але повністю не зникнуть, тобто являються невиправними і кваліфікуються
як тяжкі тілесні ушкодження; а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої плечової кістки, закритої черепно-мозкової травми, сіру су головного мозку, багаточисельних ран м'яких тканин
голови, що згідно висновку
судово-медичної експертизи №1509 від 10.07.2006 року кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, а також шрами м'яких тканин обличчя, які з плином часу

збліднуть, стануть м'якими і менш помітними, але повністю не зникнуть, тобто являються невиправними і кваліфікуються
як тяжкі тілесні ушкодження.

Причиною
дорожньо-транспортної пригоди та наслідків,
що від неї наступили, згідно
висновків комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 486/487 від 28.08.2006 року і
автотехнічної експертизи №
751 від 25.10.2006 року, стали порушення вимог п.п. 10.1,
13.4 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_1, згідно з якими:

п. 10.1 Перед початком
руху, перестроюванням та будь-якою
зміною напрямку руху

водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки

іншим учасникам
руху.

п.13.4
Якщо зустрічний розїзд утруднений,
водій, на смузі руху якого є
перешкода чи габарити транспортного засобу,
яким він керує, заважають
зустрічному руху, повинен дати дорогу.
На ділянках доріг, позначених дорожніми
знаками 1.6 „Крутий
підйом" і 1.7 „Крутий
спуск", за наявності перешкоди дати
дорогу повинен водій транспортного засобу,
що рухається на спуск.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 286 ч. 2 КК України, не визнав і показав, що 16.04.2006
року працював водієм автобуса з 05
год. ЗО хв. Робочий день мав тривати до 18-ї години 30
хвилин. Цього дня в автобусі працювала кондуктор ОСОБА_6 Близько 13-ї години 15-ти
хвилин слідував з ДРП-5 по вул. Фрунзе в напрямку
станції Хорол. В салоні автобуса знаходилось близько 10-ти пасажирів. Всі
пасажири сиділи на сидіннях в задній частині автобуса, так як і кондуктор. Алкогольні напої цього
дня не вживав, почував себе
нормально, автобус знаходився в технічно
справному стані. Автобус рухався на 3-й
передачі зі швидкістю близько 40
км/год. Не доїжджаючи до перехрестя з вул.
І Хмари побачив трьох чи чотирьох жінок похилого віку, які рухалися одна за одною по проїзній
частині на відстані не більше 0, 5 метра від правого краю проїзної частини. Рухалися
вони спокійним кроком, не
поспішали, чи були у них в руках сумки
чи щось подібне не пам'ятає. Оскільки попереду на проїзній частині не було
інших транспортних засобів і. здійснюючи маневр він нікому не міг
заважати, то вирішив їх об'їхати і
звернув ліворуч, таким чином, що боковий інтервал між правою стороною
автобуса та вищевказаними пішоходами склав близько 1-1, 5 метра. В цей час
побачив як в зустрічному напрямку на перехрестя справа виїжджає автомобіль
ВАЗ-21112, який виїхав на смугу руху
керованого ним автобуса, внаслідок чого
відбулося зіткнення. Керований ним автобус аж до момент) зіткнення умовну
осьову лінію, що поділяє транспортні
потоки протилежних напрямків не перетинав і знаходився у межах своєї смуги
руху.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 у
наведеному вище діянні повністю доводиться слідуючими доказами:

- показами
потерпілого ОСОБА_2, який показав, що 16.04.2006
року близько 5-години він разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 на автомобілі
ВАЗ-21112 держ.
н/з НОМЕР_2виїхав до м. Хорол.
Алкогольні напої та ліки цього дня не вживав,
почував себе добре Близько 13-ї
години вони поверталися додому. Перед спуском з перехрестям вул. Фрунзе
ті вулиці в напрямку с. Вишняки в м. Хорол
він рухався зі швидкістю 20
км/год і вже на перехресті почав збільшувати швидкість до 40 км/год. Рухався
з правим боковим інтервалом до краю проїзної частини 1-1, 5 метра. При
повороті ліворуч попереду побачив велосипедиста, який рухався в попутному напрямку по його
смузі руху з боковим інтервалом до краю проїзної частини близько 1 метра. На
зустрічній смузі руху рухався автобус ЛАЗ. Його боковий інтервал складав
близько 0, 5-1 метра. В
цей час велосипедист змінив траєкторію руху і збільшив боковий інтервал до 1, 5 метра. Він
вирішив розпочати обгін цього велосипедиста,
оскільки зустрічний транспорт не заважав цього зробити і він міг
роз'їхатися з автобусом при безпечному боковому інтервалі. Після цього він
ввімкнув покажчик лівого повороту і розпочав маневр обгону, збільшивши боковий інтервал до краю проїзної
частини до 2, 5 - 3 метрів. На його думку він рухався в межах своєї смуги руху.
Після того як він зайняв прямолінійне положення, автобус

чомусь
також став зміщуватися вліво в напрямку середини проїзної частини і виїхав на
смугу зустрічного руху, внаслідок чого
відбулося зіткнення, (а.с.
42, 108), схемою до
протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 109), показами
потерпілої ОСОБА_3, яка дала аналогічні
свідчення (а.с. 44), показами свідка
ОСОБА_6, яка показала,
що 16.04.2006 року вона
працювала кондуктором в автобусі ЛАЗ,
яким керував гр. ОСОБА_1 Близько 13-ї
години, коли автобус рухався від
ДРП-5 в напрямку центра м. Хорол вона
перебувала в задній частині салону автобуса. Ніяких пішоходів на проїзній
частині попереду автобуса вона не бачила. В цей час відбулося зіткнення
автобуса з легковим автомобілем, що
рухався у зустрічному напрямку;

·
показами свідка ОСОБА_7,
який показав, що 16.04.2006 року близько 13-ї години він разом
з дружиною перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2. В цей час він почув
з вулиці шум сильного удару. Коли вибіг туди,
то побачив, що зіткнулися автобус
та легковий автомобіль. Передня частина автобуса знаходилась на смузі
зустрічного руху. Автомобіль ВАЗ знаходився на своїй смузі руху. Зі слів
сина, який гуляв на вулиці автобус
оминав пішохода, що рухався в попутному
напрямку і при цьому зіткнувся з легковим автомобілем;

·
показами свідка ОСОБА_8,
який показав, що 16.04.2006 року він в
складі слідчо-оперативної групи Хорольського РВ УМВС виїжджав на ДТП по
вул. Фрунзе в м. Хоролі
Полтавської області. Ним в присутності понятих та водія автобуса ОСОБА_1 було
проведено огляд місця пригоди і складено протокол огляду місця ДТП та схему до
нього. Водій легкового автомобіля був тяжко травмований, а тому при огляді присутнім не був. І
протокол огляду, і схема до нього були
складені ним в чистовому
варіанті на місці пригоди. Поняті і водій автобуса були ознайомлені з ними
там же, відповідність зафіксованих в них
даних дійсним обставинам ДТП підтвердили своїми підписами. У водія автобуса
ніяких зауважень стосовно змісту цих документів не було;

показами свідка ОСОБА_9, який показав, що 16.04.2006 року він був
запрошений працівниками міліції до участі в огляді місця ДТП в якості понятого.
Разом зі слідчим, іншим понятим та
водієм автобуса проводив заміри на проїзній частині, після чого ними були підписані протокол
огляду місця ДТП та схема до нього. У водія автобуса на той час не було ніяких
зауважень стосовно змісту цих документів. Дані зазначені в протоколі огляду
місця ЛТП та схемі до нього, що маються
в матеріалах кримінальної справи,
відповідають дійсним. (а.с.
183),

- даними протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, (а.с. 5-13);

·
даними встановленими в ході додаткового огляду місця ДТП
від 22.09.2006 року, згідно якого проїзна частина вул. Фрунзе
м. Хорол звужується
в напрямку від перехрестя до виїзду з м.
Хорол і в місці зіткненні становить 9, 20 метра (а.с. 105-106);

·
відтворенням обставин ДТП з участю гр. ОСОБА_1 від
09.06.2006 року, в ході якого слідчим
було встановлено на проїзній частині транспортні засоби відповідно до кінцевого
їх розташування після ДТП як це зафіксовано в протоколі огляду місця ДТП та
схемі до нього від 16.04.2006 року. Однак гр. ОСОБА_1 зазначив, що це положення транспортних засобів не
відповідає дійсним обставинам ДТП і відмовився продовжувати дану слідчу
дію, починаючи з такого розташування
транспортних засобів. Після цього на пропозицію слідчого ним самостійно було
виставлено обидва транспортні засоби так,
як на його думку, вони були
розташовані після ДТП, а потім ним
вказано траєкторію руху обох транспортних засобів до зіткнення, (а.с. 72-74);

висновком
комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №486/487 від 28.08.2006 року, згідно якого місце зіткнення транспортних
засобів знаходилось в поперечному напрямку в межах 4, 16...4, 76 метра від лівої
межі проїзної частини по напрямку руху автобуса ЛАЗ. В момент контактування з
врахуванням вектор) направлення швидкості руху транспортні засоби
розташовувалися під кутом 170
градусів. В момент зіткнення не виключався незначний розворот автомобіля
ВАЗ-21112 навкруг поперечної вісі передньої частини справа ліворуч, а задньої - зліва праворуч. Розташування автобуса ЛАЗ-695 в кінцевому положенні відносно меж проїзної
частини в результат:

контактної
взаємодії не змінювалось. Покази водія ОСОБА_1 в частині механізму пригоди є
технічно не спроможними і не можуть бути прийняті в якості вихідних даних при
подальших дослідженнях, (а.с.
85-102);

- висновком автотехнічної експертизи №751 від 25.10.2006 року, згідно якого в даній

дорожній обстановці водій автомобіля марки ВАЗ-21112 ОСОБА_2 повинен був
діяти

відповідності з вимогами п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. В
даній дорожній

обстановці водій автобуса ЛАЗ-695 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності
з

вимогами п.п. 10.1, 13.4 Правил
дорожнього руху України. В умовах місця пригоди водій

автомобіля ВАЗ-21112 ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти
зіткненню

автобусом ЛАЗ-695 шляхом застосування своєчасних заходів гальмування, в розглянуті

дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВАЗ-21112 ОСОБА_2
невідповідностей вимога

Правил дорожнього руху України, які
б знаходилися, з технічної точки
зору, в причинному

зв'язку з пригодою не вбачається. В даній дорожній ситуації технічна
можливість запобігти

зіткненню з боку водія автобуса ЛАЗ-695 ОСОБА_1 визначалася виконанням ним

вимог п.п. 10.1, 13.4 Правил
дорожнього руху України, для чого у
нього не було перешкод

технічного характеру. Оскільки при наявності технічної можливості запобігти
зіткненню

водій автобуса ЛАЗ-695 ОСОБА_1 допустив останнє, то його дії не відповідали

вимогам п.п. 10.1, 13.4 Правил
дорожнього руху України і знаходилися, з
технічної точки

зору, в причинному зв'язку з
пригодою, (а.с. 114-120);

висновком
судово-медичної експертизи №1510 від 10.07.2006 року, згідно якого водію ОСОБА_2 були спричинені
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої, третини лівого стегна та лівого колінного
суглобу, закритої черепно-мозкової
травми, етруску головного мозку, саден шкіри та набряку м'яких тканин, рани голови,
кінцівок, що кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, більш як 21 день, а також шрами м'яких тканин обличчя, які з плином часу збліднуть, стануть м'якими і менш помітними, але повністю не зникнуть, тобто являються невиправними і кваліфікуються
як тяжкі тілесні ушкодження, (а.с. 30-32);

- висновком судово-медичної
експертизи №№1509 від 10.07.2006 року,
згідно якого гр.

ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої
плечової кістки,

закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку,
багаточисленних ран м'яких тканин

голови, що кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого

розладу здоров'я, а також шрами
м'яких тканин обличчя, які з плином часу
збліднуть, стануть

м'якими і менш помітними, але
повністю не зникнуть, являються
невиправними і

кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. (а.с. 37-39).

Таким
чином, суд приходить до висновку, що необережні дії підсудного ОСОБА_1 , які виразились в порушенні правила безпеки
дорожнього руху, або експлуатації
транспорту особою, яка керує
транспортним засобом, що заподіяли
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження,
правильно кваліфіковано за
ст. 286 ч. 2 КК України.

Відповідно
до ст.
67 КК
України обставин, що обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_1 по справі не встановлено.

При
обранні міри покарання суд враховує обставини справи, тяжкість скоєного злочину, ступінь тілесних ушкоджень та кількість
потерпілих, а також особу підсудного
ОСОБА_1, який вперше притягується до
кримінальної відповідальності, виключно
позитивно характеризується, одружений, тривалий час працює водієм, починаючи з 1974 року по даний час,
тобто більше 30 років, не допустивши раніше жодної аварії чи
порушення трудової дисципліни, а також
думку потерпшої ОСОБА_10, яка прохає суд
не позбавляти волі підсудного, тому
приходить до висновку, що виправлення
підсудного ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства шляхом звільнення його
згідно ст. 75
КК України від відбуття покарання з випробуванням без застосування
додаткової міри покарання.

Цивільний позов
по справі заявлявся, але залишений без
розгляду за заявою потерпілих.

Арешт
накладений на майно та цінності гр. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4народження, належить скасувати.

Речові
докази (а.с. 25) слід передати власникам.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 по ст. 286 ч. 2 КК України до 3 (трьох) років
шести місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними
засобами, звільнивши його від відбуття
даного покарання згідно ст. 75 КК України з

випробуванням з
іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно
до ст.
76 КК
України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 періодично з'являтись для реєстрації в
органи кримінально - виконавчої
системи.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
підписку про невиїзд.

Арешт
накладений на майно та цінності гр. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4народження, скасувати.

Речові
докази: (а.с. 25) автомобіль ВАЗ- 21112 днз. НОМЕР_2
передати власнику ОСОБА_5, а автобус
ЛАЗ-695 днз. НОМЕР_1
передати власнику ОСОБА_4.

На вирок може
бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області в 15-

добовий
строк.