Справа № 1-54/11 Провадження №11/0390/785/11 Головуючий у 1 інстанції:Присяжнюк Л.М.
Категорія:ст.246 КК України Доповідач: Філюк П. Т.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2011 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді - Філюка П.Т.,

суддів - Пазюка О.С., Лозовського А.О.,

з участю прокурора Артиш Н.М.

засуджених ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на вирок Старовижівського районного суду від 19 вересня 2011 року, яким засуджено,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, згідно ст. 89 КК України не судимого;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого.

- за ст. 246 КК України на 2 роки обмеження волі з конфіскацією незаконно добутого.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнено засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, якщо вони протягом цього строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;

-періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишено попередню - підписку про невиїзд.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,-

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнано винними та засуджено за те, що в ніч з 17 на 18 вересня 2010 року вони за попередньою змовою між собою вчинили незаконну порубку 11 дерев породи «сосна» загальною масою 7,95 м.куб. в 44 кварталі Любохинівського лісництва ДП «Старовижівський лісгосп», чим завдали останньому істотної шкоди на суму 30836 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у суді першої інстанції, не оспорюючи кваліфікації дій засуджених, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю покарання, призначеного судом, ступеню тяжкості злочину, особам засуджених внаслідок мякості. Вказує, що підсудні свою вину у вчиненні злочину не визнали, заподіяну шкоду не відшкодували, всіляко намагались уникнути відповідальності, перекладаючи вину на інших, тому ст. 75 КК України застосована безпідставно. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 покарання у вигляді 2 років обмеження волі без застосування ст.. 75 КК України.

Засуджений ОСОБА_3 в своїй апеляції, вказує на недоведеність його вини в інкримінованому злочині, вирок суду першої інстанції в частині, що стосується його особи, вважає необґрунтованим. Зазначає, що судом не було надано оцінку тим обставинам, що третю особу, яка вчиняла незаконну порубку, фактично не було встановлено, а висновки суду стосовно його винуватості у вчиненні злочину не підтверджуються матеріалами справи. Просить вирок Старовижівського районного суду від 19 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

В своїх апеляціях засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен зокрема, просять вирок суду щодо них скасувати та закрити справу на підставі п.2 ст. 6 КПК України. Кожен з апелянтів вказує на недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, відсутність умислу, оскільки ОСОБА_3 шляхом обману схилив їх собі на допомогу.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен зокрема, просять залишити їх без задоволення. Вирок Старовижівського районного суду від 19 вересня 2011 року щодо них скасувати на підставі ст. 6 п. 2 КК, а щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку, доводи апеляцій, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляцій засуджених, засудженого ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію, а проти апеляцій прокурора та засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 заперечив, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2В, які, кожен зокрема, підтримали свої апеляції та апеляції один одного, а проти апеляцій прокурора та засудженого ОСОБА_3 заперечили, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яким судом дана вірна оцінка. Хоча засуджені ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен зокрема, своєї вини в інкримінованому їм злочині, не визнають, їх винуватість повністю підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, в ніч на 18 вересня 2010 року близько 3-ої години майстром лісу ОСОБА_4 було виявлено незаконну порубку дерев, яку вчиняли три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, і третя особа, яку свідок не упізнав (а.с.14, 41-42). Засуджені ОСОБА_1 (а.с.73-75, Т.1;319 Т.2 ) та ОСОБА_2В.(а.с. 73-74, 318 Т.2) у своїх поясненнях під час досудового слідства та в судовому засіданні підтвердили той факт, що 17 вересня 2010 року ввечері перебували в лісі разом з ОСОБА_3, який показував, які дерева різати, та вимірював зрубані дерева вказуючи яким розміром крижувати. Після чого всі втрьох вивезли зрізані ними дерева, підводою в поле і розїхались, попередньо домовившись зранку приїхати автомобілем забирати ліс. Вказане спростовує посилання засудженого ОСОБА_3 на ту обставину, що злочину який йому інкримінують він не вчиняв і не був у лісомасиві під час події злочину.

Засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають той факт, що допомагали засудженому ОСОБА_3 в порубці лісу, але вказують, що не знали що діють незаконно, оскільки останній завірив їх що має відповідні документи для проведення рубки. Однак в поясненнях ОСОБА_2,(а.с.27) зазначається, що ОСОБА_5 запропонував йому та ОСОБА_1 додатковий заробіток - рубку дерев, на який вони погодились розуміючи, що чинять протизаконно. Також підтвердженням того, що в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розуміння, що вони своїми діями чинять протизаконно є показання свідка ОСОБА_4 стосовно тієї обставини, що він виявив їх злочинні дії близько третьої годині ночі, що свідчить про те, що вони бажали бути непоміченими їх особами.

Крім того, вина засуджених підтверджується:

-очними ставками ОСОБА_2 ОСОБА_5 (а.с. 69-72), ОСОБА_4 ОСОБА_5 (а.с. 53-55), в яких ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вказують на ОСОБА_3, як на особу, яка вчинила незаконну порубку лісу.

-поясненнями свідків ОСОБА_6Г.(а.с.34-37, 321), ОСОБА_7І.(а.с. 44-46, 321), ОСОБА_8 .(а.с. 50-52, 323 ), ОСОБА_9М.(а.с. 47-49, 322), ОСОБА_10 (а.с.41-43, 323 ), що вони прийшли у вказане ОСОБА_4 місце лісомасиву, де виявили погрузку зрізаних дерев підсудними, документи на які були відсутні;

Колегія суддів не бере до уваги прохання висловлене в апеляційній скарзі ОСОБА_5, стосовно прослуховування долученого апелянтом диску, оскільки таке клопотання в суді першої інстанції не заявлялось і не було предметом його перевірки та дослідження.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оціненні доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду першої інстанції не встановлено. Тому твердження засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про недоведеність їх вини та про те, що вирок суду першої інстанції не обґрунтований, не відповідає дійсності, і їх слід розцінювати, як спосіб захисту засуджених, з метою уникнення відповідальності.

Судом першої інстанції були встановлені всі обставини справи, а його висновки ґрунтуються на доказах, що належним чином досліджувались в судовому засіданні.

Призначене засудженим ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

З огляду на вищевикладене підстав для зміни чи скасування вироку в частині засудження ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 246 КК України по обставинах, викладених в апеляціях, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Старовижівського районного суду 19 вересня 2011 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 без зміни.

Головуючий

Судді