Справа № 333/3058/15-к
Справа №333/3058/15-к
Провадження №1-кп/333/324/15
УХВАЛА

Іменем України
20 травня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000598 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не є депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:
21.10.2010 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровськ за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 31.07.2013 року, невідбутий строк покарання 8 місяців 3 дні,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
30.04.2015 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_4 обвинувального акту.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти призначення судового розгляду кримінального провадження.

Потерпілий, який належним чином був повідомлений судом про час та місце слухання зазначеного кримінального провадження, в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не надав.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому обвинувачення, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
При цьому зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті. Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин. У разі вчинення винною особою декількох злочинів проти власності, одні з яких були закінченими, а інші ні, незакінчені злочини мають бути кваліфіковані окремо з посиланням на частину першу статті 14 КК України або відповідну частину статті 15 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Однак, при формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування не конкретизовано, чи мали загальну мету та охоплювалися єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном тотожні діяння за епізодом від 09.02.2015 року у період з 14-00 години до 16-00 години та епізодом від 09.02.2015 року о 16-30 годині. За відсутності єдиного умислу органами досудового розслідування не надано кримінально-правова оцінка діяння за епізодом від 09.02.2015 року о 16-30 годині.

На думку суду, з аналізу змісту обвинувального акту, який є в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що органом досудового розслідування викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які містять суперечності та не співпадають із визначеною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, і оскільки такі недоліки обвинувального акту щодо обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення носять правову невизначеність щодо захисту, такий акт містить неконкретність обвинувачення, а тому не відповідає вимогам закону, що порушує права обвинуваченого на захист.
Також, згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Виходячи з вимог п.6 ч.2ст.242 КПК України, проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків є обов`язковим. При цьому, відповідно до п.8 ч.2ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити розмір витрат на залучення експерта.У порушення вимог п.8 ч.2 ст.291 КПК України та п.6 ч.2ст.242 КПК України в обвинувальному акті та в доданих до нього матеріалах відсутні відомості про проведення відповідних експертиз з метою визначення розміру матеріальних збитків, а обвинувальний акт не містить розміру витрат на залучення експерта.Виходячи як з поняття терміну «матеріальні або майнові збитки», який є економічним (вартісним, грошовим) еквівалентом завданої майнової шкоди, тобто збитками є грошова оцінка понесених втрат, так і з вимог кримінально-процесуального закону, вищевказані норми зобов`язують саме слідчого або прокурора звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків. Вартість викраденого майна може також вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підлягає поверненню прокурору.
Також прокурором у підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком ще на два місяці.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, 02.04.2015 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.06.2015 року.

Заслухавши думку обвинуваченого, який щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше судимий за вчинення злочинів, у тому числі проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, офіційно не працює, постійного джерела доход немає, що характеризує його як особу схильну до вчинення корисливих злочинів, та дає підстави вважати, що основним джерелом його доходів є злочинна діяльність, відсутні у нього стійкі соціальні зв`язки (неодружений, дітей немає), обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який санкцією кримінального закону передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років, приймаючи до уваги, що не продовження обвинуваченому вказаного у клопотанні прокурором запобіжного заходу унеможливить забезпечення явки ОСОБА_4 до суду, стане перешкодою кримінальному провадженню, надасть обвинуваченому можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяця.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст.110, 291, 293, 314, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000598 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, прокурору прокуратури Комунарського району м.Запоріжжя ОСОБА_3 для його належного складання згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області вважати продовженим строком до 17.07.2015 року.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення. Виконання ухвали в зазначеній частині доручити начальнику Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.

Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту прокурору набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області для виконання. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1