Справа № 192/388/15-к
Провадження № 1-кп/192/72/15
В И Р О К
Іменем України
"14" квітня 2015 р.смт.Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області

в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000141, внесене до ЄРДР 05.03.2015 року, відносно

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Миколай-Проле Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, військовозобовязаного, що мешкає уу АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_4 на початку вересня 2014 року в денну пору доби, маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, біля водоймища поблизу вул.Чкалова у с.Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області, зірвав, тим самим умисно незаконно придбав листя конопель з кількох кущів, яке в цей же день переніс до себе додому у буд. АДРЕСА_1 , де того ж дня висушив на газовій плиті.

Висушене листя вказаних конопель ОСОБА_4 підготував для власного вживання: подрібнив, тим самим незаконно умисно виготовив 63,543 г особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс (маріхуана), маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 56,591 г, який незаконно зберігав без мети збуту в приміщенні літньої кухні за вказаною адресою до 5 березня 2015 року.

Вказаними діяннями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування: 17 березня 2015 року між прокурором та підозрюваним була укладена угода про визнання винуватості на підставі ст.472 КПК України.

Відповідно до укладеної угоди, у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в обсязі підозри. Він повністю розуміє суть та характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом обвинуваченому ОСОБА_4 вручено памятку про права та обовязки, розяснені права під час судового провадження на підставі угоди, процесуальні наслідки укладення угоди та наслідки невиконання ним умов угоди.

Прокурор та обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просили затвердити укладену ними угоду про визнання винуватості та постановити вирок на підставі цієї угоди.

Укладеною угодою сторони погодили покарання у межах санкції ч.1 ст.309 КК України: у виді обмеження волі строком на 1 рік із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, що є умовою угоди, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, у якому потерпілих немає.

Прокурором відповідно до ст.470 КПК України при укладенні угоди враховані ступінь і характер сприяння підозрюваного у проведенні щодо нього кримінального провадження; характер і тяжкість підозри; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Покарання, узгоджене сторонами, відповідає вимогам ст.65 КК України, визначено у межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, вислухавши сторони кримінального провадження, дійшов висновку про достатність правових підстав для затвердження угоди та призначення покарання, затвердженого в угоді.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 17 березня 2015 року між прокурором та ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 у період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, куди періодично зявлятися на реєстрацію, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення з підстав та у порядку, передбаченому ч.4 ст.394, ст.395 КПК України.

Головуючий