АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/8703/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/274/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянула 28 травня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 20.03.2015р., яким
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривого Рогу, українець, громадянин України, раніше судимий:19.03.2014р. за ст.185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 11.09.2014р. за ст.186 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки
засуджений за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що повторно 04.10.2014р. в період з 12.00год до 13.00год, діючи з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрав електричну болгарку «DWT ws150sl» вартістю 700грн, протигаз вартістю 50грн, 20 пар рукавиць робочих х/б на загальну суму 100грн, 10 пар рукавиць будівельних з резиновими вставками на загальну суму 70грн, 5 пар рукавиць прорезинених садових на загальну суму 125грн, 15 респіраторів з клапаном на загальну суму 45грн, електричний двигун від пилососа вартістю 150грн та склоріз з алмазним каменем вартістю 30грн, які належать ОСОБА_7 , завдавши потерпілому ОСОБА_9 збитки на загальну суму 1270грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок, виключивши з його резолютивної частини рішення щодо зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили. Також просить зарахувати у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 17.06.2013р. по 19.03.2014р. В обґрунтування посилається на те, що у вироку в порушення вищевикладених вимог ч.1 ст.370, п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд не зазначив з невідомих причин усі докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , які безпосередньо зібрано в ході проведення досудового розслідування та дослідженні під час здійснення судового розгляду справи, зокрема в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 вказував яким чином, де та коли він вчинив кримінальне правопорушення.

Крім того, ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, і вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження, до якого не відноситься проміжок часу після того, як вирок набрав відповідно до діючого КПК України законної сили.

В резолютивній частині вироку суд вирішив питання про обрання для обвинуваченого іншого більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після закінчення судового провадження, і рішення є таким, що не відповідає вимогам ч.4 ст.176, ч.1 ст.331 КПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд повинен прийняти рішення про залік тримання обвинуваченого під вартою. Враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі за правилами, передбаченими ч.1 ст.72 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати і справу направити на новий судовий розгляд та відрахувати від призначеного покарання 9 місяців 3 дні. В обґрунтування посилається на те, що потерпілий ОСОБА_10 був згоден на підставі ст.477-478 КПК України закрити кримінальне провадження, якщо він відшкодує йому 570грн, оскільки частково 700грн він вже відшкодував. В судовому засіданні потерпілий підтвердив свою згоду на примирення сторін, але новий прокурор ОСОБА_11 не ознайомившись з матеріалами кримінального провадження відмовився закрити провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , який покладався на розсуд суду, обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримавшого свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, перевіривши аргументи апеляційної скарги, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєні злочину відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом були досліджені повно та об`єктивно.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на законність вироку, також не встановлено.

Докази, зібрані в справі, є допустимі та достатні.

Разом з тим, доводи скарги прокурора про недотримання судом деяких вимог КПК України щодо запобіжного заходу та заліку попереднього ув`язнення колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку суд першої інстанції повинен зазначити рішення про запобіжний захід лише до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили починається стадія його виконання.

Цією ж нормою передбачений обов`язок суду в резолютивній частині зазначити рішення про залік досудового тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_8 знаходився під вартою з 17.06.2013р. по 19.03.2014р, вимоги прокурора та обвинуваченого в скаргах про залік цього періоду в строк відбування покарання за правилами ст.72 КК України ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Що стосується тверджень обвинуваченого у скарзі про те, що потерпілий мав намір і не заперечував проти закриття провадження на підставі ст..477-478 КПК України, то вони не відповідають дійсності, оскільки в судовому засіданні 26.02.2015р. потерпілий пояснив, що обвинувачений не хоче йому відшкодовувати збитки, а в судовому засіданні 20.03.2015р. просив строго покарати ОСОБА_8 .

Керуючись ст.405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 20 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 змінити, виключити з його резолютивної частини рішення суду про зміну запобіжного заходу засудженому на тримання під вартою після набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_8 під вартою з 17.06.2013р. по 19.03.2014р.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Дніпропетровської області

ОСОБА_3

ОСОБА_4

_________________________________________________________________________________

провадження №11-кп/774/274/К/2015 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1

категорія ст.185 ч.2 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2