АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/846/15 Справа № 185/2/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003558, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2014 року та № 0003565, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2014 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кізел Пермської області, громадянин України, раніше не судимий:

Засуджений: - за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1179 гривень 36 копійок в рахунок відшкодування процесуальних витрат. Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин:

ОСОБА_8 , 24 листопада 2014 року приблизно о 15 годині 15 хвилин проходив біля будинку АДРЕСА_1 , де побачив раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час заходила до третього під`їзду вищевказаного будинку, при цьому в правій руці тримала належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки Samsung Galaxy GT-s7390 білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 по якому розмовляла. ОСОБА_7 став переслідувати малолітню ОСОБА_9 , зайшовши за нею в третій під`їзд вищевказаного будинку. Перебуваючи в третьому під`їзді вищевказаного будинку, окликнувши малолітньою ОСОБА_9 та порівнявшись з нею на сходовому майданчику першого поверху зазначеного будинку, відкрито, ривком правої руки, заволодів у малолітньої ОСОБА_9 мобільним телефон марки Samsung Galaxy GT-s7390, вартістю 1204 гривень 63 копійок, в якому перебував стартовий пакет оператора мобільного зв`язку МТС, який матеріальної цінності для ОСОБА_10 не представляє, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду згідно висновку товарознавчої експертизи № 415/38 від 07 грудня 2014 року, на загальну суму 1204 гривень 63 копійок.

Крім того, ОСОБА_8 , 25 листопада 2014 року приблизно о 09 годині 45 хвилин проходив біля будинку № 14 розташованого по вулиці Балашовська в місті Павлограді Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка в цей час заходила до третього під`їзду вищевказаного будинку, при цьому в лівій руці тримала жіночу сумочку коричневого кольору. Реалізуючі свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь ОСОБА_7 став переслідувати ОСОБА_11 , зайшовши за останньою в третій під`їзд вищевказаного будинку. Перебуваючи в третьому під`їзді вищевказаного будинку, порівнявшись з ОСОБА_11 на сходовому майданчику четвертого поверху зазначеного будинку, відкрито, повторно, шляхом ривка, заволодів жіночою сумочкою коричневого кольору, вартістю 51 гривень 07 копійок, яка належить ОСОБА_11 , в якій перебувало належне останній майно. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду згідно висновку товарознавчої експертизи № 437/38 від 28 грудня 2014 року, на загальну суму 627 гривень 01 копійка.

Крім того, ОСОБА_7 , 25 листопада 2014 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин знаходився в приміщенні коридору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 25 листопада 2014 року приблизно о 12 годині 35 хвилин, знаходячись в кухонній кімнаті будинку, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав зі столу мобільний телефон марки BOCOIN W666 рожевого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 який належить ОСОБА_12 чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 262,27 гривень.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень ті їх юридичну кваліфікацію вважає призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75, ст.76 КК України занадто м`яким. Просить Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року скасувати. Ухвалити новий вирок, ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.І ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заслухавши думку прокурора яка підтримала апеляцію прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та просила скасувати вирок суду і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі реально, обвинуваченого ОСОБА_7 який заперечував проти задоволення апеляції і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні ним злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.186 та ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку кваліфіковані судом вірно і в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_7 просив апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

В останньому слові ОСОБА_7 просив вирок суду залишити без змін та не позбавляти його волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході досудового і судового слідства були належно досліджені всі обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Кримінальне провадження розглянуте судом в порядку ст. 349 КПК України. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При винесенні вироку, районний суд врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин щиросердне каяття та часткове відшкодування завданої шкоди, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, довідками лікарні підтверджено, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце роботи де характеризується позитивно.

Крім того, апеляційному суду обвинувачений ОСОБА_7 надав копію лікарського свідоцтва про смерть своєї матері ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті механічної асфіксії, а також дані про наявність в нього на утриманні двох прийомних дітей ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 яких він утримує та виховує разом з ОСОБА_16 .. За вказаною сім`єю наглядають постійно міліція та служба у справах дітей Павлоградської райдержадміністрації Дніпропетровської області і які характеризують їх як позитивну.

За таких обставин, реальне позбавлення волі ОСОБА_7 може призвести до погіршення життєвих зв`язків його сім`ї, для яких він є годувальником, а тому апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що покарання призначене ОСОБА_7 за вчинені ним кримінальні правопорушення у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки є обґрунтованим і справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляції обвинуваченого не має, а даний вирок є законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України (2012 року) колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_17 ОСОБА_18