Справа № 1-461/07
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2007 року Деснянський
районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого
- судді
- Стеблини А.В.

при секретарі - Горобей І.С., Толпєкіній О.В.

з участю прокурора
- Левченко А.В.

адвоката - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні, в залі
суду в м.
Чернігові справу за
обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова,

українця, громадянина
України, з

повною загальною середньою

освітою, одруженого, має

неповнолітнього сина ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

працюючого приватним

підприємцем, не судимого,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -

в с т а н о в и в:

18 січня 2007 року, в ранковий час,
ОСОБА_3, знаходячись в приміщенні ЖРЕД № 8, що знаходиться за адресою: м.
Чернігів, вул. Павлова, 13, під час виниклого конфлікту на ґрунті особистих
неприязних стосунків, проявляючи злочинну недбалість, з необережності вдарив
рукою в обличчя ОСОБА_2, від чого останній вдарився головою об стіну, чим
спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової
травми з контузійним синдромом (на виробництві) у вигляді розсіяних органічних
симптомів у вигляді астеновегетативного синдрому, забій шийного хребта з
нестабільністю С2-С3, помірно виражений больовий синдром, що відносяться до
категорії середнього ступеню тяжкості по тривалості розладу здоров'я.

Підсудний ОСОБА_3, будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину за
пред'явленим йому обвинуваченням по ст. 128 КК України не визнав та показав, що
17.01.2007 року, у вечірній час, він повернувся додому з відрядження і
дізнався, що його дитину вдарило струмом. За два тижні до цього, потерпілий в
його квартирі ремонтував електропроводку і сказав, що зробить пізніше, оскільки
треба міняти проводку, бо десь замикає, і залишив проводку без ізоляції.
Потерпілий обіцяв прийти, але так і не з'явився. Наступного дня 18.01.2007
року, в ранковий час, він прийшов в ЖРЕД № 8, щоб дізнатися, коли зроблять
електропроводку. Зайшовши до приміщення ЖРЕД № 8, при вході він зустрів
потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Він їм пояснив причину свого візиту.
Потерпілий запитав у нього, чому він прийшов. Він сказав потерпілому, коли той
прийде та зробить проводку. У відповідь потерпілий сказав йому: „а ти добре
попроси”. З цих слів він зрозумів, що потерпілому потрібно заплатити гроші. Він
сказав „добре, домовились”, взяв потерпілого під руку і вони разом зайшли за
кут. Там він запитав у потерпілого, чи може він це зробити сьогодні. Потерпілий
відповів, що сьогодні багато роботи і попросив у нього 100 грн. Він сказав, що
сума занадто велика, оскільки два тижні той нічого не робив, а зараз хоче
стільки грошей. При цьому, він висловився нецензурною лайкою. Потім, він
сказав, що зараз піде до керівництва ЖРЕД і його направлять до нього додому, де
той зробить, все як положено. Розвертаючись, він направився до керівництва
ЖРЕД, і коли відчиняв двері, то почув: „ОСОБА_3, за що ти мене вдарив”, але
уваги на це не звернув. Оскільки керівництва на місці не було, він вийшов на
подвір'я, де до нього підійшов потерпілий і став заспокоювати його, що все
владнає. Після цього, він пішов додому, де чекав електрика приблизно 40 хв. Не
дочекавшись, він пішов до ЖРЕД, щоб дізнатися, чи прийде до нього електрик.
Коли прийшов туди, то дізнався, що була якась бійка. Спричинення ним тілесних
ушкоджень потерпілому категорично заперечує. Заявлений потерпілим по справі позов
не визнає. Так як у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина, то просить
застосувати до нього Закон України „Про амністію”.

Не дивлячись на повне заперечення підсудним своєї вини, його вина в
інкримінованому йому злочині повністю підтверджується наданими та перевіреними
у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_2 показав, що 18.01.2007 року,
приблизно о 08 год. 20 хв., він знаходився на своєму робочому місці в
приміщенні ЖРЕД № 8, де він працює електриком, та розмовляв зі своїми
співробітниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В цей час
до приміщення ЖРЕД зайшов підсудний і запитав: „хто електрик, і чому
немає світла в квартирі”? Він відповів, що про це треба запитати керівництво.
Після цього, підсудний відразу схопив його за плече та затягнув за кут
коридору, де вдарив його рукою в обличчя, від чого він потилицею вдарився об
стіну і на деякий час втратив свідомість. Потім, він опинився в кабінеті
керівника, звідки була викликана міліція. В зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями він проходив лікування на стаціонарі. Заявлений по справі позов
підтримує і просить його задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що 18.01.2007 року, близько 8
год. 20 хв., він знаходився в приміщенні ЖРЕД № 8, де працює сантехніком і в
коридорі розмовляв з потерпілим та ОСОБА_5. В цей час до ЖРЕД зайшов підсудний
і звернувся до потерпілого з питання електрики. Потерпілий йому відповів, що
без дозволу майстра вирішити нічого не можна. Потім, підсудний та потерпілий
зайшли за кут коридору і він побачив, як ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_2 рукою в
обличчя. Потерпілий схопився руками за обличчя і запитав у підсудного:
„ОСОБА_3, за що ти мене вдарив”. Підсудний на це нічого не відповів і вийшов на
вулицю.

Свідок ОСОБА_5 у суді показав, що 18.01.2007 року, на початку 9 год. ранку,
він знаходився на своєму робочому місці в приміщенні ЖРЕД № 8, де працює
слюсарем і в коридорі розмовляв з потерпілим та ОСОБА_6 В цей час зайшов
підсудний і запитав про те, з ким можна вирішити питання щодо ремонту електропроводки.
Потім, підсудний взяв потерпілого за рукав і вони пішли разом за кут коридору.
За хвилину він почув якійсь шум, з того кута, куди пішли підсудний з
потерпілим. Почувши слова потерпілого: „ОСОБА_3, за що ти мене вдарив”, він
підійшов до нього і побачив, як той тримається руками за обличчя. Після цього,
підсудний вийшов з приміщення на подвір'я.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він працює
слюсарем-ремонтником в ЖРЕД № 8. Зі слів ОСОБА_5 йому стало відомо, що
підсудний вдарив ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 у суді показала, що вона працює лікарем в поліклініці УМВС.
На початку січня 2007 року їй зателефонувала дружина підсудного і попросила про
допомогу. Коли вона прийшла додому до підсудного, то побачила його дитину, яка
лежала блідна і вся тряслася. Вона запропонувала викликати швидку допомогу, але
дитина була налякана і просила не робити цього. Від дружини підсудного вона
дізналась, що вмикаючи світло в квартирі, дитина доторкнулася до оголених
дротів і її вдарило струмом.

Вина підсудного ОСОБА_3 також підтверджується і іншими наданими та
дослідженими у суді доказами:

- заявою
ОСОБА_2 від 18.01.2007 року, де той просить прийняти міри до чоловіка на ім'я
Володимир, що проживає в АДРЕСА_1, який 18.01.2007 року завдав йому тілесні
ушкодження (а.с. 4);

- протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 18.07.2007 року, згідно якого
ОСОБА_2 на місці показав та розповів про обставини заподіяння йому тілесних
ушкоджень ОСОБА_3 Також, присутні при вказаній слідчий дії свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
підтвердили зазначені ОСОБА_2 обставини (а.с. 57-70);

- висновком
комісійної судово-медичної експертизи № 248 від 23.11.2007 року, згідно якого у
ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової
травми з забоєм головного мозку з розсіяною органічною симптоматикою, забій
шийного відділу хребта з нестабільністю 2-3 шийних хребців з помірно вираженим
больовим синдромом, котрі могли утворитись 18.01.2007 року за обставин на які
посилається потерпілий і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості
тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров'я строком понад 21 день.
(а.с. 149-154)

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_3
діяння повністю доведено приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано по
ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом'якшують та обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом
не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує
характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що не є
тяжким, його наслідки, конкретні обставини справи, особу підсудного, який
раніше не притягувався до будь-якої відповідальності, позитивну характеристику
з місця проживання, його вік, сімейний стан та стан здоров'я, перебування на
його утриманні неповнолітньої дитини, відсутність обставин, що обтяжують
покарання, думку потерпілого, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне
призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Позов потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків
обґрунтований, оскільки підтверджується наданими позивачем доказами, а тому він
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Розмір відшкодування
моральної шкоди, суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких
зазнав позивач, тривалістю відновлювального періоду, стану здоров'я
потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках,
часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також майновий
стан підсудного, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини та реальні
можливості її відшкодування.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України
і призначити йому покарання у вигляді двохсот сорока годин громадських робіт.

Застосувати до засудженого ст. 1 п. „б” Закону України „Про амністію” від
09.06.2007 року звільнивши його від призначеного судом покарання.

До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_3 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 416 грн. 16 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської
області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя
А.В.Стеблина