Справа № 448/1236/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/779/14 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та в.о.прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючий, уродженець м.Львова, зареєстрований: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше судимий 01.04.2014 року Мостиським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України на 180 годин громадських робіт / невідбута частина 16 годин громадських робіт/
засуджений за ст.389 ч.2 КК України на 1 рік обмеження волі, ст.122 ч.1 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_9 покарання 2 роки обмеження волі. На підставі ст.ст.71,72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. визначено ОСОБА_9 остаточне покарання 2 роки 2 дні обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, із покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, куди періодично з`являтись для реєстрації, а також повідомляти про зміну свого місця проживання та праці.
Вирішено питання з речовими доказами по справі.

ВСТАНОВИЛА :
за вироком районного суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що будучи засудженим 01.04.2014 року Мостиським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України до 180 годин громадських робіт, 26.05.2014 р. був ознайомлений в Мостиському РП Старосамбірського МРВ КВІ УДПтСУ у Львівській області з порядком та умовами відбування покарання у виді 180 годин громадських робіт, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання згідно ч.2 ст.389 КК України, отримавши направлення для відбуття призначеного вироком суду покарання, був прийнятий на відпрацювання громадських робіт у Мишлятицьку сільську раду Мостиського району починаючи з 03.06.2014 року, однак з вказаного часу по 20.06.2014 року відпрацював 164 години з призначених йому 180 годин, чим умисно ухилився від повного відбування призначеного йому вироком суду покарання.
Крім цього, 25.07.2014 року біля 19 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території свого господарства, що в с.Мишлятичі Мостиського району Львівської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_10 кілька ударів дерев`яною частиною городника /лопати/ по тілу та руці, спричинивши останньому закритий перелом лівої ліктьової кістки, який відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також інші тілесні ушкодження, які кваліфіковані як легкі тілесні.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання, покликаючись на те, що при призначенні покарання ОСОБА_9 , суд не дотримався вимог ст.65 ч.2 КК України, безпідставно застосував до засудженого ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків / ст.71 КК України/, при цьому, за попереднім вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. було призначено покарання, яке належало відбувати реально. Крім цього, судом при призначенні покарання залишено поза увагою дані про особу обвинуваченого, який 8 разів притягався до кримінальної відповідальності та на шлях випралення не став та продовжує вчиняти злочини.
Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ст.389 ч.2 КК України 2 роки обмеження волі, за ст.122 ч.1 КК України 3 роки обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудити - на 3 роки обмеження волі. На підставі ст.71,72 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. ОСОБА_9 призначити остаточне покарання 3 роки 2 дні обмеження волі.
В апеляційній скарзі в.о.прокурора Львівської області ОСОБА_8 покликається на те, що вирок суду є незаконним через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд не дотримався вимог ст.65 ч.2 КК України, безпідставно застосував до засудженого ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків / ст.71 КК України/, при цьому, за попереднім вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. було призначено покарання, яке належало відбувати реально.
Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ст.389 ч.2 КК України 1 рік обмеження волі, за ст.122 ч.1 КК України 2 роки обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудити на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.71,72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. ОСОБА_9 призначити остаточне покарання 2 роки 2 дні обмеження волі.
В своїх змінах до апеляційної скарги від 12.12.2014р. в.о.прокурора Львівської області ОСОБА_8 вказує, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків , вказав, що застосовує принцип часткового складання покарань, проте повністю приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 2 днів обмеження волі.
В зв`язку з цим просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ст.389 ч.2 КК України 1 рік обмеження волі, за ст.122 ч.1 КК України 2 роки обмеження волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудити на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.71 ч.1, ст.72 ч.1 п.4 КК України часткового приєднати невідбуте покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. та призначити остаточне покарання 2 роки 1 день обмеження волі.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора на підтримання доводів апеляційних скарг щодо остаточного покарання ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 на підтримання рішення місцевого суду, обвинуваченого ОСОБА_9 із запереченням доводів апеляційних скарг , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга в.о.прокурора Львівської області ОСОБА_8 підлягає до задоволення повністю.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.
Вина засудженого ОСОБА_9 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційних скаргах, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389, ч.1 ст.122 КК України .
Однак, місцевий суд, призначаючи покарання засудженому, не дотримався вимог ст.65 ч.2 КК України, безпідставно застосував до ОСОБА_9 ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків , хоча, за попереднім вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. йому було призначено покарання, яке належало відбувати реально.
Крім того, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків , вказав, що застосовує принцип часткового складання покарань, проте повністю приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 2 днів обмеження волі.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Мостиського районного суду Львівської області в частині обрання покарання ОСОБА_9 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст.ст.404,405,407,420 КПК України,-
УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задоволити частково, а апеляційну скаргу в.о.прокурора Львівської області ОСОБА_8 - задоволити повністю.
Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року, в частині обрання покарання засудженому ОСОБА_9 скасувати та постановити у цій частині новий вирок.
Обрати ОСОБА_9 покарання за ст.389 ч.2 КК України 1 рік обмеження волі, за ст.122 ч.1 КК України 2 роки обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 покарання 2 роки обмеження волі. На підставі ст.71 ч.1, ст.72 ч.1 п.4 КК України часткового приєднати невідбуте покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.04.2014р. та призначити остаточне покарання 2 роки 1 день обмеження волі.
В решті вирок Мостиського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий:
Судді: