Ухвала

іменем україни

11 листопада 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Марчук Н.О.,

суддів:
Зубара В.В., Крещенка А.М.,

при секретарі
Медицькій У.І.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000489, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1
ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2
на вирок Першотравневого районного
суду Донецької області від 12 грудня 2013
року та вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 11 лютого 2014 року,

за участю прокурора Саленка І.В.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2, не
погоджуючись із судовими рішеннями,
ухваленими щодо ОСОБА_1, через
неповноту судового слідства,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам кримінального
провадження, істотне порушення вимог
кримінального процесуального закону,
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, просить їх
скасувати, а кримінальне провадження
закрити. Свої вимоги захисник мотивує
тим, що вирок суду першої інстанції
ґрунтується на припущеннях, не
встановлено мотивів вчинення ОСОБА_1
злочинів. Посилається на те, що суд
апеляційної інстанції, скасовуючи
вирок суду першої інстанції в частині
призначення покарання, не звернув
уваги на порушення допущені судом
першої інстанції, а тому ухвалений
вирок не відповідає вимогам КПК
України.

Вироком Першотравневого районного
суду Донецької області від 12 грудня 2013
року ОСОБА_3 визнано винуватим та
призначено за ч. 1 ст. 310 КК України
покарання у виді арешту на строк 3
місяця, за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді
позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до вимог статей 70, 72 КК
України за сукупністю злочинів шляхом
часткового складання призначених
покарань остаточно визначено ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 роки 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до покарання,
призначеного за даним вироком,
частково приєднано невідбуте
покарання за вироком Першотравневого
районного суду Донецької області від 17
квітня 2013 року й остаточно визначено
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення
волі на строк 3 роки 6 місяців.

11 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області задовольнив
апеляційну скаргу прокурора, скасував
вирок суду першої інстанції щодо
ОСОБА_1 у частині призначення покарання
та ухвалив новий, за яким призначив
останньому покарання за ч. 2 ст. 309 КК
України у виді позбавлення волі на
строк 2 роки, за ч. 1 ст. 310 КК України - у
виді арешту на строк 3 місяці.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначив ОСОБА_1 покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до покарання,
призначеного за даним вироком,
частково приєднав невідбуте покарання
за вироком Першотравневого районного
суду Донецької області від 17 квітня 2013
року й остаточно визначив ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки 6 місяців.

У решті вирок суду першої інстанції
залишив без зміни.

За вироком суду приблизно з початку
травня 2013 року ОСОБА_1 за місцем свого
проживання на подвір'ї домоволодіння №
29 по вул. Комсомольській у с. Мелекіне
Першотравневого району Донецької
області незаконно вирощував рослини
конопель без мети подальшого їх збуту,
які 22 червня 2013 року були виявлені та
вилучені працівниками міліції під час
огляду вказаного домоволодіння.

Крім того, 21 вересня 2013 року під час
обшуку домоволодіння ОСОБА_1
працівниками міліції було виявлено та
вилучено згорток та пакет із сухою
коноплею, що є особливо небезпечним
засобом - канабісом, масою 5,5 г.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що вона задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України
неповнота судового слідства,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам кримінального
провадження, про що порушує питання
захисник, перегляду в касаційному
порядку не підлягають, а отже, при
касаційному розгляді кримінального
провадження колегія суддів виходить із
фактичних обставин вчинення
кримінального правопорушення,
встановлених судом.

При перевірці матеріалів
кримінального провадження касаційним
судом установлено, що свої висновки про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів і правильність
кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 310, ч. 2
ст. 309 КК України судами зроблено на
підставі доказів, досліджених та
оцінених з дотриманням вимог
кримінального процесуального закону,
про що у судових рішеннях наведено
докладні мотиви. Висновки суду першої
інстанції щодо оцінки доказів
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих злочинів належним
чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку
збирання наведених у вироку доказів за
матеріалами кримінального провадження
не встановлено, та судом правильно
вирішено питання про їх допустимість.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги захисника про
непричетність ОСОБА_1 до
інкримінованих йому діянь та
необхідність закриття кримінального
провадження колегія суддів уважає
безпідставними.

Крім того, доводи захисника, аналогічні
наведеним у його касаційній скарзі,
були ретельно перевірені судом
апеляційної інстанції, який,
розглядаючи його апеляційну скаргу на
вирок суду першої інстанції,
проаналізував їх, дав на них вичерпну
відповідь, зазначивши в ухвалі
достатні підстави, через які визнав її
в цій частині необґрунтованою.

Також суд апеляційної інстанції,
скасовуючи вирок суду першої інстанції
щодо ОСОБА_1 у частині призначення
покарання та призначаючи нове, з
дотриманням ст. 65 КК України, як
убачається з його мотивувальної
частини, врахував ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, наявність як
обставини, що обтяжує покарання -
рецидив злочинів, так і обставини, що
пом'якшує покарання - позитивна
характеристика за місцем проживання, а
також дані про його особу.

На думку колегії суддів, призначене
засудженому покарання, з дотриманням
вимог статей 70, 71 КК України, у виді
позбавлення волі на певний строк є
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

Суд апеляційної інстанції, як
убачається з матеріалів кримінального
провадження, під час перегляду вироку
суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 за
апеляційними скаргами прокурора та
захисника дотримався положень статей
404, 405, 407, 414 КПК України, а ухвалений в
апеляційному порядку вирок відповідає
вимогам статей 374, 420 цього Кодексу.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які відповідно
до вимог ст. 412 КПК України були би
підставами для зміни чи скасування
судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Першотравневого районного суду
Донецької області від 12 грудня 2013 року
та вирок колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Донецької області від 11 лютого 2014
року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Н.О. Марчук В.В. Зубар А.М. Крещенко