УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
листопада 2007 року. м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого -
Гандзюка В.П

суддів
-Гриновецького Б.М. , Ткачук Н.В.,

з участю
прокурора Левенець Я.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в суді першої ін­станції, на постанову Тисменицького районного суду від
13 вересня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою
кримінальну справу за ст. 342 ч.2 КК України відносно

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканцяАДРЕСА_1, який має середню освіту, не працює,
одружений, на утриманні має непо­внолітню
дитину, відповідно до ст. 89
КК України несудимий, громадянин
України,

закрито
з підстав, передбачених ст. 46
КК України, у зв'язку з примирен­ням із
потерпілим.

Запобіжний захід
залишено попередній - підписку про невиїзд.

За
постановою судуОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'­яніння, 10.07.2007 року о 14 год.40хв. , побачивши працівника міліції ОСОБА_2 , почав ображати його нецензурною лайкою і при
затриманні вчинив фізичний опір.

Заслухавши
доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляції та в зміненій
апеляції ставить питання про скасування постанови суду і направ­лення справи на
новий судовий розгляд, ОСОБА_1 , який вважає апеляцію безпідставною, перевіривши матеріали справи та
обговоривши викладені в

Справа № 11-444/2007 р. Головуючий у 1-й ін. Р. Струтинський

Категорія ст. 342 ч.2 КК України Доповідач В. Гандзюк

2

апеляції доводи,
колегія суддів вважає, що вона до
задоволення не підлягає.

Відповідно
до ст.
46 КК України особа, яка вперше
вчинила злочин неве­ликої тяжкості,
звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона по­мирилася з потерпілим та
відшкодувала завдані нею збитки.

Таким
чином, при наявності вказаних в цій
статті передумов суд зо­бов'язаний прийняти відповідне рішення.

Цих вимог закону
суд першої інстанції дотримався.

Як видно
із матеріалів справи, ОСОБА_1 на час вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів
невеликої тяжкості, був несудимим. Потерпілий звернувся із заявою до суду, в якій вказав, що під­судний повністю компенсував йому
заподіяні збитки та між ним досягнуто примирення, а тому просить справу закрити (а.с. 82).
Проти закриття справи не заперечив і сам підсудний.

Таким
чином, суд встановивши передбачені
законом передумови та у від­повідності до
ст. 8 КПК України і роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 „Про
практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від
кримінальної відповідальнос­ті" обґрунтовано закрив провадження в справі.

Що
стосується покликань в апеляції прокурора про те, що суд неправильно застосував норму ст. 46
КК України , оскільки на його думку
інститут прими­рення не поширюється на злочини,
об'єктом посягання яких є суспільні інтере­си , в тому числі і нормальна діяльність правоохоронних
органів ( ст. 342 КК України) і потерпілими від таких злочинів є представники
державних органів, то колегія суддів
розцінює їх як намагання розширеного тлумачення діючого кримінального закону, який прямо таких обмежень для
застосування ст. 46 КК України не встановив.

З
врахуванням наведеного, колегія суддів
апеляційних підстав для скасу­вання оскарженої постанови суду не встановила.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Тисмениць-кого районного суду від
13.09.2007 року відносно ОСОБА_1 - без змін.