УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/1947/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1,2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 - головуючого,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Коростені Житомирської області, проживаючого у тому АДРЕСА_1 , - за ч. 2 ст. 185 КК України, та
ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Коростені Житомирської області, проживаючого у тому АДРЕСА_2 , - за ч. 1 ст. 185 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_8 та прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд, -
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року:
ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2013 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків, - 5 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_10 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК на 1 рік позбавлення волі.
На підставі п. а) ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без зміни у виді домашнього арешту.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2014 року близько 21 години 30 хвилин у квартирі АДРЕСА_3 обвинувачений ОСОБА_6 шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , - золоті прикраси на загальну суму 3 900 грн.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок як незаконний та необгрунтований, та закрити справу у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність винності ОСОБА_6 у вчиненні злочину. Вказує також на недопустимість як доказу даних слідчого експериминту та невстановлення судом часу вчинення злочину.
У письмових запереченнях прокурор ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, твердить про необгрунтованість апеляційної скарги, законність та обгрунтованість вироку.
З матеріалів кримінального провадження видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, - є обгрунтованими та підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні.
Зокрема, суд першої інстанції обгрунтовано визнав достовірними зізнавальні показання обвинувачених у судовому засіданні 10 вересня 2014 року про обставини вчинення ними крадіжки без попередньої змови, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються дослідженими судом та наведеними у вироку показаннями потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , даними протоколу огляду місця події, протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 .
З огляду на сукупність цих доказів та даних про попередню судимість ОСОБА_6 за вироком Коростенського міськрайонного суду від 31.01.2013р. за ч. 2 ст. 187 КК України суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, обгрунтовано визнав недостовірними показання обвинувачених про те, що крадіжку вчиняв один ОСОБА_10 , та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу слідчого експерименту від 24 березня 2014 року є необгрунтованими, оскільки за змістом цього документу, дана слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону за участю захисника та двох понятих. Після дачі ОСОБА_6 зізнавальних показанань про вчинення крадіжки йому було запропоновано показати квартиру, з якою їм було вчинено крадіжку, на що ОСОБА_6 категорично відмовився, посилаючись на те, що йому дуже соромно перед потерпілими та з цієї причини він не бажаї відвідувати квартиру потерпілої. На цьому слідчий експеримент було завершено. Ніхто з учасників даної слідчої дії ніяких заяв та зауважень не мали (а. с. 236-241).
Місцевий суд розглянув дану справу в межах зміненого прокурором обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , з якого було виключено кваліфікуючу ознаку крадіжки - вчинення цього злочину за попередньою змовою групою осіб згідно показань обвинувачених у судовому засіданні 10 вересня 2014 року.
Висновок суду першої інстанції про те, що крадіжки обвинуваченими були вчинені в квартирі потерпілої приблизно в один час, - близько 21 години 30 хвилин не містять суперечностей та відповідають фактичним обставинам справи. Тому доводи апеляційної скарги про неправильне встановлення одночасного вчинення крадіжки обвинуваченими без попередньої змови, - є необгрунтованими.
Зміст обвинувачення, що вміняється у вину ОСОБА_6 , є конкретним та відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Тому твердження захисника про неконкретність обвинувачення, є необгрунтованим.
При розгляді справи місцевим судом не було допущено істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, обгрунтовано призначено із застосуванням ст. 71 КК України, оскільки новий злочин було вчинено ним під час іспитового строку при звільненні від відбування покарання за попереднім вироком (5 років позбавлення волі) з випробуванням. За своїм видом та розміром остаточно визначене ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, не може бути визнано явно несправедливим.
Вирок суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні є законним та обгрунтованим. Підстав для його скасування або зміни немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді: