А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення :
- за ч.2 ст.190 КК України та призначено 2 ( два ( роки обмеження волі;
- за ч.1 ст.289 КК України та призначено 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України та призначено 5 (п`ять)років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.187 КК України та призначено 4 (чотири)роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарань більш суворим остаточно призначено покарання 5(п`ять )років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України Понзеля звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язок, а саме: не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію на реєстрацію.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 982 грн. 80 коп. за проведені по справі експертизи.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винний в тому, що 26 березня 2014 року приблизно о 09 год. 00 хв. в м. Ужгород на вулиці Гленци, біля готелю "Олімп",перебуваючи в автомобілі "Дейво Ланос", чорного кольору, державний номер " НОМЕР_1 ", в якості пасажира, скористався тим, що водій даного автомобіля гр. ОСОБА_9 вийшов з автомобіля по фізіологічним потребам, залишивши ключі від автомобіля в замку запалювання, в той час пересів за водійське місце, завів автомобіль і поїхав у невстаноленому слідством напрямку, тобто незаконно заволодів транспортним засобом. Згідно висновку експерта №23/167 від14.04.2014 вартість автомобіля складає суму 45 598 грн.73 коп.
В наступному, 28.03.2014 року біля 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшов на охоронювану автостоянку по вул. Бородіна, 17 в м.Ужгороді, з якої виштовахав спортивний мотоцикл марки "KAWASAKI ZZR 250 EX 250H054905," зеленого темного кольору, державний номер " НОМЕР_2 ", 1996 року випуску, вартістю 36 249 грн., належний потерпілому ОСОБА_10 та ним заволодів шляхом штовхання до с.Минай Ужгородського району.
Продовжуючи неправомірні дії, 28 березня 2014 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_6 зайшовши в магазин АВС "У Стаса" з метою придбання тютюнових виробів, по АДРЕСА_2 , який працює цілодобово та власником якого є гр. ОСОБА_11 , скориставшись тим, що в магазині на той час відвідувачів не було, знаходився лише один продавець, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, здійснив розбійний напад, маючи з собою предмет схожий на бойову рушницю, підійшов до прилавку магазину, біля якого знаходилась стажерка магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " потерпіла гр. ОСОБА_12 та в її бік наставив предмет схожий на рушницю; здійснюючи психологічний тиск, змусив віддати всі гроші, які знаходились в магазині. Потерпіла ОСОБА_12 видала всі гроші, які знаходились в шухляді каси магазину в сумі 3500 грн. Після чого ОСОБА_6 покинув магазин та пішов у невідомому напрямку.
Крім того, 14 березня 2014 року близько 19 год.00 хв., ОСОБА_6 зателефонував з належного йому телефону ОСОБА_13 , представився працівником міліції та повідомив їй завідомо неправдиві відомості щодо її сина ОСОБА_14 , а саме, що на нього надійшла у міліцію заява від гр. ОСОБА_15 про нанесення ним останньому тілесних ушкоджень, та для вирішення питання про можливість звільнення її сина від кримінальної відповідальності за вчинене нібито ним діяння, запропонував зустрітись.
Того ж дня приблизно о 20 год. ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_13 неподалік відділення ПрАТ "Київстар", що розташоване в м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 1, представившись працівником міліції, при цьому попередньо спонукавши гр. ОСОБА_16 представитись громадянином ОСОБА_15 та повідомити ОСОБА_13 про те, що її сином було нанесено йому тілесні ушкодження. В ході даної зустрічі ОСОБА_6 діючи у змові з ОСОБА_16 , переконав ОСОБА_13 передати йому грошові кошти в сумі 1600 грн. за непритягнення її сина ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності.
В результаті обману та зловживання довірою, Понзель заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 400 грн.. Наступного дня ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, скориставшись довірою ОСОБА_13 , під час попереднього обговорення зустрічі з останньою поряд універмагу "Ювілейний", що розташований в м. Ужгород на проспекті Свободи, заволодів грошовими коштами останньої у сумі 1200 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок як незаконний скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на п.1 Постави Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", відповідно до якого призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, а суд цього в повній мірі не врахував, звільнив Понзеля від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, при цьому своє рішення не мотивував. Апелянт вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає.
Окрім того, вказує, що суд допустив і інше поорушення норм КПК, зокрема, судовий розгляд провів у спрощеному порядку, але при цьому не з`ясував чи обвинувачений розуміє зміст цих обставин та без участі потерпілих. Також у вироку суд зіслався на заяви потерпілих, які ним не досліджувались у судовому засіданні, такі заяви належним чином не оформлені, а судовий розгляд був проведений з-за відсутності потерпілих, що ставить під сумнів походження цих заяв.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора в підтримання апеляційної скарги та доводів про м`якість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в частині застосування ст. 75 КК України, пояснення обвинуваченого та його захисника про необхідність залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню .
Судова колегія погоджується з апеляційними доводами прокурора з таких підстав.
Згідно обвинувального акту потерпілими від кримінальних правопорушень є ОСОБА_13 , / а.с. 4/, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 / а.с. 27/.
Як видно з кримінального провадження, підготовче судове засідання призначалося на 12.05.2014 / а.с. 11/ та 15.05.2014 /а.с. 36/, відбулося 28.05.2015, але без учаcті потерпілих ( а.с.38-40). Згідно ухвали суду про призначення до розгляду кримінального провадження, потерпілі у судове засідання не викликались, відомості про те, що вони були повідомлені про дату розгляду також відсутні / а.с. 40/.
Під час розгляду кримінального провадження по суті потерпілі участі не приймали.
Згідно журналу судових засідань записів про те, коли і ким подавались заяви від імені потерпілих немає, а також немає таких відомостей на технічному носієві інформації.
Отже посилання суду у вироку на заяви потерпілих про те, що вони не мають претензій до обвинуваченого Понзеля та що просять розглядати справу без їх участі, а саме, ОСОБА_10 від 28.05.2014, ОСОБА_11 від 8.05.2014, ОСОБА_12 від 28.05.2014 / а.с. 16-18/, ОСОБА_13 від 21.10.2014 / а.с. 59/, ОСОБА_17 від 19.12.2014 / а.с. 74/, не відповідає фактичним обставинам та не переконують апеляційний суд у тому, що заяви подані саме потерпілими - згідно журналу судових засідань вони не значаться що подані під час судового засідання та ким саме, а також відсутня така інформація на технічному носієві звукозапису. Більш того, у справі відсутні відомості про повідомлення потерпілих про день і час розгляду справи.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у всякому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Оскільки суд розглянув справу без участі потерпілих, належним чином не повідомлених про дату розгляду справи, чим допустив такі істотні порушення вимог КПК України, які перешкоджали суду винести законне рішення, тому вирок на підставі п.5 ч.2 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначення нового розгляду на підставі п.1 ч.1 с. 415 КПК України.
Окрім того, убачається, що судом фактичні обставини не перевірялися, суд розглянув провадження в спрощеному порядку, при цьому не роз`яснив обвинуваченому наслідки такого розгляду. З-за наведених обставин порушене прокурором питання про м`якість призначеного покарання підлягає пеервірці під час нового розгляду. Якщо при новому розгляді, за фактичними обставинами вина Понзеля в інкримінованих злочинах буде доведеною в повному обсязі, судова колегія вважає звільнення від покарання на підставі ст. 75 КК України необгрунтованим.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскраженню не підлягає.

Судді