АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/208/13 Справа № 405/1394/12 Головуючий у 1 й інстанції - Ушакова Нінель Євгенівна Доповідач - Сербін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2013 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ

Апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі головуючого- судді Сербіна В.В.

суддів: Піскун О.П., Семопядного В.О.

за участю прокурора- Заворотної О.В.

захисника-адвоката Устименка О.Л.

засудженого- ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляціями захисника- адвоката Устименко О.Л. в інтересах засудженого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_3 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2012 року відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця селища Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, раніше судимого:

- 23 листопада 2011 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов'язків, передбачених ст.76 КК України,-

засудженого за ч.2 ст.185 УК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2011 року і остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_3 засуджений за те, що він, 20 червня 2012 року, близько 22 години, будучи в стані алкогольного сп'яніння, прийшов додому до раніше йому знайомих ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що проживають за адресою АДРЕСА_1, шляхом вільного доступу, через хвіртку, проник у двір вказаного домоволодіння, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукання, викрав саморобну металеву підставку для розпилу дров вартістю 117 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляції /а.с.118-119/ захисник- адвокат Устименко О.Л. в інтересах засудженого ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати та справу направити на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи це тим, що судом не було добуто доказів які б вказували на причетність ОСОБА_3 до розкрадання підставки для розпилу дров з двору ОСОБА_4 Не встановлено при розгляді даної справи і предмет розкрадання, оскільки в своїх свідченнях на досудовому слідстві ОСОБА_5 посилається на придбання на ринку сел.Васильківка арматури 12-го калібру в кількості 9 штук, метражем по 1,1 метра по ціні 13 гривень, в судовому засіданні- на прути діаметром близько 30 мм., свідок ОСОБА_6 /а.с.49-51/- на металеву підставку для розпилу дров з прута 12 дюймів, свідок ОСОБА_4- на придбання арматури діаметром 12 мм в м.Дніпропетровську. Крім того, вказує, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_5 запевняла, що разом з підставкою для розпилу дров було викрадено і дві сокири, однак ОСОБА_3 в вину це не ставилося, вказане так і не було з'ясоване.

В апеляції /а.с.125/ засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та справу закрити у зв'язку з відсутністю складу злочину або направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовує це тим, що злочин не скоював, давав визнавальні свідчення під примусом слідчого. Показання свідків є непрямими, так як жоден з них не вказав, що бачив у нього підставку для розпилу дров. Знаходився в сильному алкогольному сп'янінні, а тому не міг фізично скоїти злочин, одночасно взяти сокири та підставку.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_3 та його захисника- адвоката Устименко О.Л., які підтримали свої апеляції, прокурора, яка приймала участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції та прохала залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляції захисника та засудженого без задоволення, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.64 п.4) КПК України (тут та далі в редакції КПК України 1960 року) при провадженні досудового слідства, дізнання, розгляді кримінальної справи в суді підлягає доказуванню в тому числі характер та розмір шкоди завданої злочином.

Відповідно до вимог ст.327 КПК України обвинувальний вирок суду повинен бути мотивованим, не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Згідно з вимогами ст.334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням в тому числі наслідків злочину.

Вимоги вказаних статей кримінально-процесуального закону як органом досудового слідства так і судом першої інстанції були порушені.

Так ні органом досудового слідства при пред'явленні обвинувачення ОСОБА_3 /а.с.65 т.1/, ні судом при постановленні вироку /а.с.109 т.1/ не був достовірно встановлений розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, оскільки у вказаних процесуальних документах мається лише відсилка на вартість викраденого, без вказівки на родові ознаки предмету викрадення, які мають суттєве значення для встановлення ціни викраденого майна. Виходячи зі свідчень потерпілої ОСОБА_5 на досудовому слідстві /абзац 4 зв.а.с.37/ вказані прути «12 калібру» були придбані ОСОБА_4 в 2008 році на ринку сел.Васильківка за ціною 13 гривень за прут довжиною 1 м.10 см., в кількості 9 прутів. Будучи допитаною за вказаними фактами ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що «козел» для розпиловки дрів був виготовлений з арматури «близько 3 см.»/а.с.104/. Разом з тим свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що «арматуру діаметром 12 мм від придбав у м.Дніпропетровську, а дома «зварив» «козел» сам./а.с.105/. Відповідно до свідчень свідка ОСОБА_6 на досудовому слідстві підсудний ОСОБА_3 начеб-то визнавав факт крадіжки «козла» з прутків 12 дюймів /а.с.49-51/, при цьому уточнив, що не зміг визначитися з відповідальністю ОСОБА_3, та як «…вартість викраденого, вказана потерпілою не була підтверджена довідками про вартість, тому не визначився з кваліфікацією».

Крім того відповідно до свідчень свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні /абзац 1 а.с.105/ останній вказав на жителя селища на ім'я ОСОБА_11, який мешкає по АДРЕСА_2 і який повідомив свідкові про те, що бачив, як ОСОБА_3 ніс викрадений «козел» в сторону с.Ульянівки, однак вказані свідчення, в порушення вимог ст.22 КПК України, ст.64 КПК України не були перевірені судом.

Вказане вище свідчить про те що в цій частині як обвинувачення, так і вирок суду ґрунтується лише на припущеннях, та як безпідставною в цьому сенсі є відсилка органу досудового слідства в обвинувальному висновку /а.с.81/ та суду у вироку /а.с.111/ на вартість викраденого майна відповідно довідки /а.с.21/, оскільки вказана довідка, яка не має в собі ні посилання на предмет викрадення, вказаний у обвинуваченні, ні дату її складення, ні на дату, коли вказана вартість мала місце, а крім того по справі відсутній будь-який процесуальний документ, який-би вказував на джерело отримання цієї довідки.

Також, як витікає з вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ж до вимог ст.334 КПК України в мотивувальній частині обвинувального вироку наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

В порушення вимог вказаної статті суд першої інстанції, посилаючись у вироку, як на доказ вини, на свідчення самого ОСОБА_3 на досудовому слідстві та в суді /абзац 12 а.с.111/ суд у своєму вироку не вказав, які саме свідчення на досудовому слідстві та в судовому засіданні він бере за основу та які саме «…свідчення підсудного підтверджуються об'єктивними доказами, дослідженими в суді» /абзац 3 а с.111/, не дав аналіз цим свідченням, при тому, що будучи допитаним у якості підозрюваного на досудовому слідстві /а.с.35/ та в судовому засіданні /а.с.102, 108/ ОСОБА_3 взагалі не визнавав своєї вини, тим самим висновки суду, викладені у вироку містять істотні суперечності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що як орган досудового слідства, так і суд першої інстанції, при розгляді справи, допустили такі істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Приймаючи до уваги той факт, що вказані вище порушення були допущені в тому числі органом досудового слідства, на який законодавець, відповідно до вимог ст.22 КПК України та ст.64 КПК України покладає обов'язок по повному, всебічному та об'єктивному дослідженню обставин справи, виявляти як обставини, як викривають обвинуваченого, так і обставини, які його виправдовують, а також встановлювати обставини, які підлягають доказуванню в кримінальній справі, зважаючи на те, що наведені вище неповнота та неправильність досудового та судового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі необхідно провести певний об'єм слідчих дій з метою встановлення всіх обставин скоєного апеляції захисника- адвоката Устименко А.Л. та засудженого ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст.368-370 КПК України- скасуванню, з направленням кримінальної справи, відповідно до вимог ст.281 КПК України на додаткове розслідування прокурору Васильківського району Дніпропетровської області, в ході якого необхідно всебічно та повно дослідити всі обставини по справі, перевіривши доводи підсудного, заявлені останнім при розгляді справи судом першої інстанції, встановити родові ознаки викраденого предмету та його ціну, детально допитавши потерпілу та свідка ОСОБА_4 про родові ознаки, в тому числі розміри викраденого майна, в тому числі встановити та допитати з вказаних вище обставин у якості свідка особу на ім'я ОСОБА_11, який мешкає по АДРЕСА_2 і який повідомив свідкові ОСОБА_4 про ой факт, що бачив, як ОСОБА_3 ніс викрадений «козел» в сторону с.Ульянівки, провести інші слідчі дії, необхідність в яких виникне при проведенні додаткового розслідування, при наявності достатніх доказів, які б вказували на вчинення злочину ОСОБА_3, дотримуючись норм кримінально-процесуального закону, пред'явити обвинувачення останньому.

Стосовно міри запобіжного заходу, обраного засудженому судом першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, скоєного ним в період іспитового строку, що вказує на такий ризик, як вчинення засудженим нового злочину, підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу немає, тому засудженому ОСОБА_3 слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07 березня 2013 року.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.365 КПК України, ст.366 КПК України, ст.368 КПК України, ст.369 КПК України, ст.370 КПК України, ст.374 КПК України, ст.379 ч.2 КПК України, п.11, п.15 Розділу XI «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону від 13 квітня 2012 року № 4652-VI, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2012 року стосовно ОСОБА_3 скасувати.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.185 ч.2 КК України направити прокурору Васильківського району Дніпропетровської області на додаткове розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити- тримання під вартою на строк до 07 березня 2013 року.

Апеляції захисника- адвоката Устименка А.Л. та засудженого ОСОБА_3- задовольнити частково.

Головуючий суддя: В.В.Сербін

судді:

О.П.Піскун

В.О.Семопядний