.
Справа № 303/4215/15-к
Провадження № 1кп/303/422/15
ряд. стат. звіту № 55
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2015 року за № 0000108, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини ПП НОМЕР_1 , призваного за мобілізацією на особливий період, солдата,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
13 липня 2015 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.
На підставі обвинувального акту судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2014 року № 3 до списків особового складу зарахований солдат ОСОБА_5 та призначений на посаду робітника підсобника інженерно-будівельного відділення. Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст.9, 11, 12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби збройних сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 17.12.2014 року на військову службу до місця розташування військової частини НОМЕР_1 не з`явився та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 29.06.2015 року, проводячи час на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць.
10 липня 2015 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000108 від 10.07.2015 року, та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч.3 ст.407 КК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри під час судового провадження.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний узгодили міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме за ч.3 ст. 407 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк терміном на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
Захисник обвинуваченого також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (ст. 469 КПК України).
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою ст. 473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст.407 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 22, 26, 314, 369, 370-374, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 липня 2015 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000108 від 10.07.2015 року.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1