Справа №1-72/10 26.10.2010 26.10.2010 26.10.2010
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

в складі: головуючого Царюка В.В.

суддів Войтовського С.А., Фаріонової О.М.

за участю прокурора Якименка О.П.

потерпілого ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

26 жовтня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на вирок Баштанського районного суду м.Миколаєва від 18 серпня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий,

засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду, 14 лютого 2009 року після 15 години в будинку по вул. Травнева 11 в с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області між ОСОБА_4, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, та його батьком ОСОБА_5 на побутовому грунті виникла сварка, в ході якої ОСОБА_2, відчуваючи особисту неприязнь і образу, завдав ОСОБА_5 один удар рукою в області голови зліва, внаслідок чого останній не втримався на стільці і впав на правий бік на підлогу, чим завдав потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді садна за лівим вухом.

Після того у ОСОБА_2 на грунті особистої неприязні виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_5, реалізуючі який, ОСОБА_2 взяв зі столу кухонний ніж, і тримаючи його у правій руці, наблизився впритул до ОСОБА_5, який продовжував лежати на підлозі, та завдав ОСОБА_5 чисельні удари зазначеним кухонним ножем в область грудної клітини, голови та шиї.

Під час нанесення ударів ножем, ОСОБА_6 намагався прикриватись руками, але ОСОБА_2 продовжував наносити удари ножем в життєво-важливі органи в область тулубу ОСОБА_5, у зв'язку з чим внаслідок ураження вістрям ножа і спричинених цим колото-різаних ран на тілі, у потерпілого виникла гостра крововтрата, на грунті колото-різаних поранень шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії, від чого настала смерть ОСОБА_5 на місці вчинення злочину.

В апеляції потерпілий ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі у звязку із недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину.

На думку апелянта, при постановленні вироку суд дав не правильну оцінку показанням свідків, зокрема свідка ОСОБА_7, не допитав свідків за клопотанням захисника, зокрема свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не врахував пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_10 про непричетність ОСОБА_2М до вчиненого злочину. Також суд неправильно поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_11, які є непослідовними.

Посилається на допущені судом порушення його процесуальних прав при вирішенні питань стосовно виклику та допиту свідків та вказує про неврахування його думки з цих питань.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд не усунув протиріччя та не врахував докази, які спростовують висновки органу досудового слідства.

Стверджує, що злочин не вчиняв, а явка з повинною та первинні показання надані ним у звязку із застосуванням до нього працівниками міліції психологічного тиску. Посилається на те, що показання допитаних у справі свідків слідчим викладені не вірно. В свою чергу, суд не прийняв до уваги показання потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_7, які підтвердили, що він був тверезий, що спростовує висновки суду при вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння.

Просить врахувати, що судом взагалі не прийняті до уваги показання свідка ОСОБА_12 про те, що саме ОСОБА_11 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5

Зазначає, що показання свідка ОСОБА_11 непослідовні та неправдиві, однак судом прийняті до уваги. Протиріччя містяться і в показаннях свідка ОСОБА_13 стосовно того, хто саме його викликав на місце події, і чи перебував ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння. Не усунені судом й протиріччя в показаннях свідка ОСОБА_7, і крім того, суд не дав оцінку її показанням про те, що вона з ОСОБА_4 вийшла з дому, де залишався потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_11, а в подальшому виявлений труп потерпілого в будинку.

Оспорює показання свідка ОСОБА_14, посилаючись на те, що перед доставкою в суд працівники міліції вимусили свідка надати показання стосовно обставин проведення відтворення обстановки та обставин події. Посилається на зацікавленість понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_8, при проведенні зазначеної слідчої дії, оскільки останні є подружжям, а ОСОБА_8, крім того, сестрою дільничного інспектора.

Вважає, що суд не перевірив висновки судово-медичної експертизи трупу, не допитавши експерта. А інші письмові докази, на які послався суд в обґрунтування своїх висновків, не містять безперечних фактів на підтвердження його вини у вчиненні злочину.

В апеляції захисник ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, викладені у вироку показання допитаних у справі свідків є не повними, що викривило фактичні обставини справи. Апелянт приводить та аналізує показання потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_15, ОСОБА_11 ОСОБА_10, Ус, зазначаючи, що суд дав їм невірну оцінку.

Зазначає, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не можна враховувати, оскільки вони є зацікавленими особами. З огляду на показання в суді свідка ОСОБА_14 (статиста), при проведенні відтворення обстановки та обставин події допущені процесуальні порушення, а тому протокол цієї слідчої дії суд безпідставно прийняв як доказ у справі.

Оспорює висновки суду про вчинення ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного спяніння, посилаючись на те, що медичний огляд останнього проведений через 19 годин після злочину, а ОСОБА_2 оспорює свій підпис в акті медичного огляду.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляцій, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим, а оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04.03.2010 року вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 26.11.2009 року стосовно ОСОБА_2 скасований з процесуальних підстав, оскільки при розгляді справи суд безпосередньо не дослідив докази по справі. Як зазначено в ухвалі, при новому судовому розгляді слід було з урахуванням позиції засудженого виконати вимоги ст. 65 КК України стосовно дослідження доказів у справі та їх оцінки.

Проте, аналіз матеріалів кримінальної справи свідчить, що при повторному розгляді справи в порушення вимог ч. 7 ст. 374 КПК України суд не виконав вказівки апеляційного суду, які є обовязковими, та не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи.

Так, з обвинувального висновку слідує, що на обґрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, органи досудового слідства послалися, зокрема. на показання ОСОБА_2 в якості обвинуваченого від 03.04.2009 року (т.1, а.с.155). Однак, незважаючи на показання ОСОБА_2 в судовому засіданні про непричетність до вчиненого злочину та твердження про застосування до нього незаконних методів слідства з боку працівників міліції, суд взагалі не дослідив ці показання від 03.04.2009 року та інші протоколи допиту обвинуваченого за участю захисника від 20.02.2009 року (т.1, а.с.89-90) та від 03.04.2009 року (т.1, а.с.155), а оголосив лише протоколи допиту ОСОБА_2 в якості підозрюваного від 15.02.2009 року (т.1, а.с. 37) та від 17.02.2009 року (т.1, а.с.61).

Таким чином, фактично суд не перевірив первинні показання ОСОБА_2, надані ним в ході досудового слідства, не зясував причину зміни показань, не дав їм оцінку з огляду на інші докази, що містяться у справі.

Крім того, як вбачається зі змісту предявленого ОСОБА_2 обвинувачення, яке визнано судом доведеним, це обвинувачення ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7, наданих останніми в ході досудового слідства.

Проте, при розгляді справи суд обмежився лише допитом свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 65-68) та в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 306 КПК України взагалі не дослідив їх показання. Суд не привернув уваги до того, що між показаннями цих свідків в ході досудового слідства та в суді містяться суперечності стосовно обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме: чи відбувалася 14.02.2009 року сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, коли саме, за яких обставин останній (за поясненнями ОСОБА_11О.) заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, а також щодо дій ОСОБА_5 та ОСОБА_11 після виявлення трупу потерпілого.

Також з протоколу судового засідання слідує, що суд задовольнив клопотання захисника (т.2, а.с. 83-84) про допит свідка ОСОБА_12, який раніше допитувався судом, надавши пояснення про вчинення вбивства ОСОБА_11, а не ОСОБА_4 (т.1, а.с.209-210).

Проте, суд не вжив заходи для виклику та допиту свідка ОСОБА_12, а в подальшому прийняв рішення, яке ніяким чином не мотивоване, про можливість розгляду справи у відсутність цього свідка.

При цьому, в матеріалах справи міститься довідка головного лікаря Інгульської дільничної лікарні (т.2, а.с.59) про наявність у ОСОБА_12 психічної хвороби та про неможливість допиту в суді в якості свідка. Однак, до компетенції лікаря не відноситься вирішення питання, чи може бути особа допитана як свідок, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 69 КПК України не можуть бути допитані як свідки особи, які саме за висновком судово-психіатричної чи судово-медичної експертизи через свої фізичні або психічні вади не можуть правильно сприймати факти, що мають доказове значення, і давати показання про них.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд не виконав вказівки апеляційного суду щодо повного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, а також допустив однобічність та неповноту при розгляді справи, оскільки залишилися недослідженими такі обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 КПК України є підставою для скасування даного вироку.

Крім того, викладене обвинувачення, визнане судом доведеним, ґрунтується на доказах, які судом не перевірені, а наявним доказам не надана оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України. На думку колегії суддів, зазначене свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про допущені судом істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які не можуть бути усунені при апеляційному розгляді справи.

Тому колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, в ході якого слід всебічно, повно та обєктивно дослідити докази у справі, надати їм оцінку та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України, скасовуючи вирок, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання.

Тому наведені в апеляціях доводи апелянтів стосовно висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину колегія суддів не обговорює через скасування вироку з процесуальних підстав, але ж вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляцію потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково, а апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Баштанського районного суду м.Миколаєва від 18 серпня 2010 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суддів.

Головуючий:

Судді: