Ухвала

Іменем України

11 березня 2008 року колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Романова О.В.

суддів: Зав 'язуна С. М. , Шеніна П. О.

з участю
прокурора Воронухи Д. С

засудженої ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області
від 14 січня 2008 року.

Цим
вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Забара Андрушівського
району Житомирської області, жительку АДРЕСА_1, працюючу вчителем Гальчинської ЗОШ 1-3
ступенів, має на утриманні неповнолітню
дитину, несудиму, -

засуджено
за ст.
310 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.
ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2
роки та зобов'язано її:

·
не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання.

Стягнуто з неї
судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи та хімічного
дослідження в сумі 72 грн. 80 коп.

Запобіжний захід
їй залишено попередній - підписка про невиїзд.

Справа
№11-189/08 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Палазюк В.М.

Категорія ст.
310 ч.1 КК України Доповідач Шенін П.О.

Як
визнав суд, ОСОБА_1 весною 2007 року на
власній земельній ділянці, що
знаходиться за місцем її проживання в АДРЕСА_1, вирощувала рослини роду коноплі. Всього на
земельній ділянці ОСОБА_1 було виявлено 38 рослин, в тому числі 33 рослини на частині земельної
ділянки у вигляді квадрату, що розташована
між жилим будинком і приміщенням хліва,
та 5 рослин біля металевої огорожі і господарської будівлі. Три рослини
було відібрано для експертного дослідження,
а решту знищено працівниками міліції.

В
апеляції засудженої ОСОБА_1 порушується питання про скасування вироку щодо неї
і повернення кримінальної справи на додаткове розслідування. Вона вважає вирок
суду незаконним та необгрунтованим. При
цьому зазначає про те, що під час
досудового слідства було порушено її право на захист, а саме її було викликано до слідчого по
телефону, не відпущено на консультацію
до адвоката. Висловлені сумніви щодо об'єктивності експертизи від 27.08.07 р.
Також, вказує на те, що під тиском та шантажем у присутності
начальника районного відділу освіти її було примушено підписати всі
процесуальні документи. На її думку,
вказані обставини суд першої інстанції проігнорував та не дав їм
належної оцінки. Крім вищенаведеного,
вона також не погоджується з призначеним їй покаранням. Судом першої інстанції не враховано те, що вона вперше вчинила злочин, тяжких наслідків він цього злочину не
настало. Судом не взято до уваги мету, з
якою вона вирощувала рослини коноплі ( тобто для лікування).

Заслухавши
доповідь судді, засуджену ОСОБА_1,
яка підтримала свою апеляцію, міркування прокурора щодо залишення вироку
без зміни, перевіривши матеріали справи
та обговоривши наведені в апеляції доводи,
колегія суддів вважає, що
апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно
з матеріалів справи, висновок суду про
доведеність обвинувачення ОСОБА_1 в умисному,
незаконному вирощуванні коноплі грунтується на зібраних у справі
доказах, які всебічно перевірені в
судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 67
КПК України. її дії відповідно до встановлених фактичних обставин справи
правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 310 КК України.

Відповідно
до вимог чинного законодавства,
діяльність, пов'язана з
культивуванням ( посів та вирощування ) нарковмісних рослин, до яких належить конопля, для промислових цілей може здійснюватися
підприємствами всіх форм власності за наявності у них ліцензії на відповідні
види діяльності. Юридичні особи, які не
мають ліцензії на культивування зазначених рослини, та фізичні особи, які є власниками або користувачами земельних
ділянок, на яких ростуть ці
рослини, зобов'язані їх знищити. Отже, посів та вирощування в Україні конопель без
належного дозволу буде в усіх випадках протиправним.

Крім
цього, при кваліфікації діянь за ч.
1 ст. 310 КК
України мотив і мета незаконного посіву або вирощування конопель не мають
значення.

Даних, які свідчили б про застосування слідчим до
ОСОБА_1 недозволених методів та допущення таких істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які б
виключали можливість постановления
законного вироку щодо засудженої, у
справі не встановлено. Обставин, які указували
б на необ'єктивність суду, також не має.
Твердження засудженої про порушення її права на захист під час досудового
слідства та недобровільність підписання нею процесуальних документів -
безпідставні і спростовані свідком ОСОБА_2 в суді, а також заявами ОСОБА_1 про те, що вона не потребує юридичної допомоги (
а.с. 39-40, 47 -49,
62, 74, зв.).

Доводи
засудженої щодо необ'єктивності судово-хімічної експертизи суперечать
матеріалам справи та спростовуються протоколами ознайомлення з постановою про
призначення експертизи від 27.09.2007 р. та про ознайомлення з висновками
експертиз від 25.10.2007 р. ( а.с.
44, 59 ) з яких видно, що будь-яких клопотань або зауважень від
ОСОБА_1 не надходило.

Тому, з огляду на вищевикладене, в цій частині апеляція засудженої не може
бути задоволена у зв'язку із відсутністю будь-яких об'єктивних даних, що можуть свідчити про істотність порушень
вимог кримінально-процесуального законодавства органами досудового слідства та
суду.

Що
стосується призначення міри покарання засудженій ОСОБА_1, то вона відповідає ступені тяжкості вчиненого
нею злочину та обставинам справи, а
також вимогам ст. 65 КК України. Про це суд зазначив у вироку
на а.с. 99, зворот. З урахуванням усіх даних про особу
ОСОБА_1 суд застосував до неї ст. 75 КК України. Обрати зазначене у вироку
покарання засудженій суд мав право,
оскільки воно передбачено санкцією конкретного закону і не є
максимальним.

Окрім
того, до інших вказаних у санкції ч.
1 ст.
310 КК України видів покарань не передбачена можливість
застосування ст. 75 КК України.

На
підставі наведеного і керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Андрушівського районного суду від 14.01.2008 року щодо неї - без
зміни.