У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф., Заголдного В.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постанволені
щодо нього судові рішення.

Вироком Маневицького районного суду
Волинської області від 30 травня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,
-

засуджено
за ч. 1 ст. 164 КК України до обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки
та на підставі ст. 76 КК України покладено на нього обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця
проживання і роботи та періодично з'являтися в зазначені органи для реєстрації.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської
області від 10 серпня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням Маневицького
районного суду Волинської області аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі ¼ частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з
10 лютого 2005 року. Внаслідок
зазначених неправомірних дій засудженого станом на 1 березня 2007 року виникла заборгованість
по виплаті аліментів у сумі 3239 грн. 19 коп.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
зазначає, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України, оскільки він купував сину речі, давав кошти на його утримання, а
працевлаштуватися не міг у зв'язку з хворобою, просить вирок та ухвалу щодо
нього скасувати, а справу - закрити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають правильно
встановленим судом фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних у
справі доказах, зокрема, показаннях потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4., даних
копії виконавчого листа Маневицького районного суду Волинської області, подання
ДВС у Маневицькому районі, попереджень ДВС у Маневицькому районі та інших
матеріалах справи.

Доводи в касаційній скарзі засудженого
ОСОБА_1 про необґрунтованість його засудження були предметом перевірки суду
апеляційної інстанції та правильно визнані безпідставними, оскільки спростовані
здобутими по справі доказами.

Так, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1, будучи обізнаним про рішення
суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, в
період з 10 лютого 2005 року по березень 2007 року, лише двічі - у травні та
вересні 2005 року сплатив аліменти на суму 200 грн.

Відповідно до наявних у матеріалах справи попереджень ДВС, ОСОБА_1
неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за злісне ухилення
від сплати аліментів.

Згідно повідомлення Маневицького районного центру зайнятості ОСОБА_1 на
обліку в МРЦЗ як безробітний не перебував.

Періодичні звернення засудженого до медичних закладів не можуть свідчити
про його непрацездатність чи систематичну неможливість сплачування ним
аліментів у зв'язку із хворобою.

Аналіз усіх доказів дає підстави касаційному суду зробити висновок про
злісне ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина
та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 164 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону України не
виявлено.

Покарання ОСОБА_1. призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Редька А.І. Пивовар
В.Ф. Заголдний В.В.