Справа № 466/878/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/320/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м.Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, раніше неодноразово судимого,

з участю прокурора ОСОБА_8

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання начальника Личаківської ВК № 30 та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не згідний з ухвалою суду, просить змінити таку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і задовольнити клопотання адміністрації установи ЛВК-30 та спостережної комісії Шевченківської райдержадміністрації Львівської міської ради про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Вказує, що чотири рази заохочувався за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до роботи начальником установи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_9 , правильно та об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого, та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та підставно відмовив у задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 18 лютого 2015 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_10 ОСОБА_11