Провадження № 1-кп/185/56/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000858 від 28 березня 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20 травня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом за ст.186 ч.2 КК України до чотирьох років позбавлення волі. 19 липня 2012 року звільнений з Дніпропетровської ВК №89 згідно ухвали Ленінського р/с м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 17 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
28 березня 2014 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_9 , знаходячись біля трансформаторної будки, що розташована поблизу будинку №44-а по вул. Карла Маркса м. Павлограда, наздогнав потерпілу ОСОБА_6 , та підійшовши ззаду, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, протиправне, відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, відкрито, повторно, став зривати з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок, на якому знаходився золотий хрестик. ОСОБА_6 стала чинити опір та намагалася звільнитися від ОСОБА_9 , який утримував її за ланцюжок на шиї, однак останній з застосуванням фізичної сили, з силою смикнувши за прикрасу, зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок, вартістю 12217 грн., на якому знаходився золотий хрестик вартістю 1150 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 13367 грн. 60коп.
Внаслідок своїх злочинних противоправних дій ОСОБА_9 при скоєнні відкритого викрадення майна ОСОБА_6 , а саме золотого ланцюжка з хрестиком, спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді саден в області шиї, які згідно судово-медичної експертизи №127к від 04.04.2014року по своєму характеру відносяться до ступеню легких.
Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном за своїм розсудом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину в судовому засіданні не визнав, пояснив, що 28 березня 2014 року о 16.30 год. він знаходився на роботі, де працює в цеху приватного підприємства по ремонту насосних установок. В цей день був одягнений в робочий одяг футболка, брюки, куртка . Злочину щодо потерпілої не скоював, її ланцюжок з хрестиком не викрадав.
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого діяння за обставин, які викладені вище.
До такого висновку суд дійшов, виходячи з дослідження таких доказів.
Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні, 28 березня 2014 року близько о 16.20 год. в районі будинку № 44-а по вул. Карла Маркса м. Павлограда до неї ззаду підбіг невідомий чоловік , який був одягнений у чорну кофту з капюшоном на голові, та став тягнути за золотий ланцюг з хрестиком на шиї. Вона стала кричати, кликати на допомогу, але прикрасу ним було зірвано і на її шиї залишилися тілесні ушкодження. В липні вона випадково на вулиці зустріла того чоловіка, що відкрито викрав її майно і впізнала його.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 28 березня 2014 року йому зателефонувала дружина та повідомила, що на вулиці у неї з шиї хлопець в чорній кофті з капюшоном зірвав золотий ланцюг з хрестиком. Через декілька місяців на вулиці вони побачили двох хлопців, дружина сказала, що один з них зірвав у неї ланцюг.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є матір`ю потерпілої. Зі слів доньки їй відомо, що ОСОБА_9 зірвав з шиї доньки золотий ланцюг з хрестиком . Згодом в її присутності між донькою і обвинуваченим відбулася розмова , під час якої він сказав, що йому дешевше купити довідку з місця роботи, ніж віддати золотий ланцюг.

Свідок ОСОБА_12 пояснив в судовому засідані, що 28 березня 2014 року близько о 16.00 год. він йшов в напрямку школи №9 м.Павлограда. В районі трансформаторної почув крик та побачив, жінку і спершу подумав, що її душить молодий чоловік . Намагаючись допомогти жінці, став бігти до неї. В цей час чоловік, яким виявився ОСОБА_9 , зірвав з шиї Туранської золотий ланцюг і став тікати, він намагався його наздогнати, але не зміг. Він добре запам`ятав його обличчя. ОСОБА_9 був одягнений у чорну куртку з капюшоном.

Суд вважає свідчення ОСОБА_12 об`ективними і неупередженими, бо він є сторонньою людиною, не був знайомий ні з потерпілою, ні з обвинуваченим.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , кожен окремо суду пояснили, що 28 березня 2014 року ОСОБА_9 з 9.00 до 17.30 год. знаходився на роботі разом з ними і нікуди не відлучався. ОСОБА_16 був одягнений у робочий одяг і золотого ланцюга при ньому не було.
Суд критично оцінює свідчення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вважаючи їх такими, що мають на меті створити ілюзію відсутності обвинуваченого на місці злочину в момент його вчинення, тобто як неправдивий доказ його невинуватості. Вказані свідки не змогли переконливо пояснити суду , чого декілька місяців потому саме дату 28 березня 2014 року і час 16.00-17.00 годин вони достовірно запам`ятали. Такі свідчення, на думку суду, зумовлені почуттям помилкового товариства і направлені на допомогу обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 28 березня 2014 року її сусідка ОСОБА_18 повідомила, що бачила, як обвинувачений зірвав з шиї жінки золотий ланцюг. Проте суд вважає необхідним визнати недопустимим доказом ці показання з чужих слів, у зв`язку з тим, що допитана судом в якості свідка ОСОБА_19 не підтвердила ці обставини і пояснила, що свідком скоєння вказаного злочину вона не була.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.
28 березня 2014 року потерпіла ОСОБА_6 звернулася до Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. ( а.п.6)
Згідно протоколу слідчого експерименту 29 вересня 2014 року ОСОБА_6 показала місце, де ОСОБА_9 схопив її за золотий ланцюжок і як відкрито заволодів її прикрасою
( а.п.63-68)

Висновком судово-медичної експертизи № 127 від 02 квітня 2014 року встановлено, що ОСОБА_6 28 березня 2014 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден в області шиї, які відносяться до ступеню легких. ( а.п.27-28)
Висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО 36-37 від 04 листопада 2014 року підтверджено вартість золотого ланцюжка - 12217 грн., і золотого хрестика - 1150 грн.
( а.п. 135-136)
Як доказ вини ОСОБА_9 обвинуваченням заявлені протоколи пред`явлення особи - ОСОБА_9 для впізнання, згідно яких, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 впізнали на фотознімках ОСОБА_9 як особу, що відкрито викрала золоті прикраси.
Проте, суд визнає ці докази недопустимими, бо отримані в порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України. Ч. 2 ст.228 КПК України вимагає , що особа, яка підлягає впізнанню, не повинна мати різких відмінностей у одязі. Як видно з фотознімків ( а.п. 39-41,48-49), ОСОБА_9 єдиний зображений у білій майці, в той час як всі інші особи - у чорних світерах.
Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої та свідків, дійшов висновку, що ОСОБА_9 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище, а вину обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: характеризується позитивно, раніше судимий, звільнений від покарання умовно-достроково і умовний термін сплинув. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання згідно ст.ст.66, 67 КК України не встановлено. Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції вказаної статті у вигляді позбавлення волі.
Визнавати чи не визнавати себе винуватим - це законне право обвинуваченого. Така позиція не має впливати на вид покарання, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та допускає за можливе звільнити його від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню у повному обсязі. Вона втратила з вини ОСОБА_9 дорогу прикрасу и зазнала тілесних ушкоджень та моральних страждань.
На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_20 визнати винним за ст. 186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки, покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди - 13367 грн.60 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1