Єдиний унікальний номер 725/1121/15-к
Номер провадження 1-кп/725/42/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2015 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0000231 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у лютому 2015 року незаконно заволодів транспортним засобом при наступних обставинах:

Так, 06 лютого 2015 року о 23 год. 48 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в м.Чернівці по вулиці Карла Лібкнехта, умисно, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21063», білого кольору, д.н.з.« НОМЕР_1 », який був припаркований на узбіччі дороги біля будинку №4 та знаходиться у володінні ОСОБА_4 , без будь-якого дозволу володільця вказаного транспортного засобу, шляхом відчинення дверей, проник в салон автомобіля та за допомогою заздалегідь підготовлених засобів запустив двигун автомобіля, після чого, керуючи вказаним транспортним засобом, покинув на ньому місце події, вчинивши таким чином незаконне заволодіння даним автомобілем.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину свою у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, однак на підставі ст.63 Конституції України відмовився дати покази. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 не визнав, оскільки вважає розмір шкоди значно завищеним. Зазначив, що має намір відшкодувати шкоду потерпілому, однак не в тому розмірі, який вказано у позові.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом доказами, зокрема:

· показами потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з.« НОМЕР_1 » він придбав у свого брата ОСОБА_7 та використовував його для роботи. 06 лютого 2015 року він залишив автомобіль біля будинку, тобто на перехресті вулиць Головної та К.Лібкнехта. 08.02.2015 року до нього прийшла мама і запитала де автомобіль, так як біля будинку його немає. Вийшовши на вулицю та оглянувши уважно вулицю, він зрозумів, що автомобіль викрали. Просив суд застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі та задовольнити цивільний позов у повному обсязі;
· протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2015 року, у якому потерпілий ОСОБА_4 вказав на обставини незаконного заволодіння його транспортного засобу, яке мало місце 06 лютого 2015 року;
· а.с.5
· протоколом огляду предмету від 12.02.2015 року, а саме DVD диску, на якому записано відеозапис з камер відеоспостереження угону транспортного засобу марки ВАЗ 21063;
· а.с.12;
· протоколами огляду місця події з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що у присутності понятих було оглянуто прилеглу територію по вул. Руській, 183 в м. Чернівці, а саме паркова ділянка на якій оглядався транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 » та його пошкодження, а також перехрестя вул.Головної та вул.К. Лібкнехта, де було вчинено кримінальне правопорушення;
· а.с.21-27;
· заявою ОСОБА_6 від 16.02.2015 року про зізнання у вчиненні кримінального правопорушення;
· а.с.35;
Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у повному об`ємі.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України, оскільки судом було встановлено, що він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що він відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що свою вину у вчиненні злочину він визнав, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а також те, що обвинувачений має намір відшкодувати потерпілому шкоду, має постійне фактичне місце проживання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно нього при призначенні покарання ст.75,76 КК України, звільнивши його від призначеного йому покарання з випробуванням.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , то на думку суду, у його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Статтею 128 цього ж Кодексу передбачено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

При цьому ч.2 ст.119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

У своєму позові потерпілий ОСОБА_4 , посилаючись на матеріали кримінального провадження та норми чинного законодавства, просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь спричинену йому діями обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду, яку оцінює в сумі 90 000 грн.

Варто зазначити, що під майновою шкодою Цивільний кодекс України розуміє втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Втім, потерпілий ОСОБА_4 не зазначив з посиланням на докази, який саме розмір спричиненої йому матеріальної шкоди та якими саме доказами доведено, на його думку, вартість завданих йому збитків.

Поряд із цим, потерпілим у позові лише формально зазначено про спричинення йому моральної шкоди, однак не конкретизовано з посиланням на докази чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, в якій конкретно грошовій сумі чи в якій матеріальній формі потерпілий оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що потерпілим ОСОБА_4 не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому у задоволенні його позову слід відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що докази, які надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 та сам лише факт визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення не є достатніми доказами на підтвердження позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 та не можуть бути підставою для задоволення його позову.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити обрану особисте зобов`язання.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 відмовити.

Речовий доказ: DVD диск, марки VIDEX, ємкістю 4,7 GB, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити вматеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_6 .

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_8