Справа № 207/12/2012
Провадження №11/772/925/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Дєдов М.
Доповідач : Спринчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого
Спринчука В.В.,

суддів
Бурденюка С.І., Кривошеї А.І.,

за участю прокурора
Миколайчука Д.Г.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією потерпілого ОСОБА_2 на
постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 21.02.2013 року якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судиму:
24.11.2008 року Іллінецьким районним судом
за ч.3 ст.358 КК України на 5 років
обмеження волі, відповідно до ст.75 КК
України з іспитовим строком на 3 роки,
24.03.2009 року Липовецьким районним судом
Вінницької області за ч.2 ст.190 КК
України з застосуванням ч.4 ст.70 КК
України на 5 років обмеження волі,
відповідно до ст.75 КК України звільнена
від відбування покарання з іспитовим
строком на 3 роки та сплатою штрафу в
розмірі 850 гривень,

звільнено від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч.2 ст.190
КК України у зв'язку з закінченням
строків давності та кримінальну справу
закрито,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 07.03.2007
року, зловживаючи довірою та
використовуючи довірчі відносини, які
виникли в ході ділових бесід з ОСОБА_2,
жителем с. Копіївка Іллінецького р-ну
Вінницької області, з метою
заволодіння чужим майном, ввівши
останнього в оману стосовно
добросовісності своїх намірів, а саме,
обов'язкового повернення кредитних
коштів, схилила ОСОБА_2 укласти на його
ім'я кредитний договір в КС «Партнер»,
що в м.Вінниця по вул.Пирогова, 55, за
№КСНГІ-0000282 від 07.03.2007 року на суму 5
тисяч гривень з подальшою передачею
отриманих кредитних коштів їй в борг.

Однак, ОСОБА_3, не маючи наміру на
використання взятих на себе
зобов'язань, заволоділа грошима ОСОБА_2.
після чого розпорядилася ними на
власний розсуд.

ОСОБА_3 обвинувачується також і в тому,
що продовжуючи свої шахрайські дії.
вона 4 травня 2007 року, зловживаючи
довірою та використовуючи довірчі
відносини, які виникли в ході ділових
бесід з ОСОБА_2, жителем с. Копіївка,
Іллінецького району Вінницької
області, з метою заволодіння чужим
майном, ввівши останнього в оману
стосовно добросовісності своїх
намірів, а саме обов'язкового
повернення кредитних коштів, схилила
ОСОБА_4 укласти на його ім'я кредитний
договір в КС «Реал Кредит», що в м. Київ
по вул. Б.Хмельницького - 2/37Б за № 297/06-1
від 04.05.2007 року на суму двадцять тисяч
гривень з подальшою передачею
отриманих кредитних коштів їй в борг.

Однак, ОСОБА_3, не маючи наміру на
виконання взятих на себе зобов'язань,
заволоділа грошима ОСОБА_2, після чого
розпорядилася ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в
тому, що шахрайськими діями заволоділа
грошима ОСОБА_4 на загальну суму
двадцять п'ять тисяч гривень.

В апеляції потерпілий просить
скасувати постанову суду, кримінальну
справу повернути на додаткове
розслідування внаслідок неповного та
неправильного досудового та судового
слідства в частині визначення
кваліфікації злочину, мотивуючи свої
вимоги тим, що обставини справи в
повній мірі не досліджено, підстав для
звільнення ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності не було, вона
ухилялась від слідства та суду, тим
самими затягувала розгляд справи в
суді, не відшкодувала збитків, не
покаялась, порушено строки досудового
слідства, оскільки воно тривало довгий
час неодноразово безпідставно
зупинялось ніби то із за хвороби
обвинуваченої, хоча підтверджуючих
документів на то не було, судом
навмисно затягувався розгляд справи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який
проти задоволення апеляції заперечив,
вказавши, що ОСОБА_3 бажала закриття
справи у зв'язку із закінченням строків
давності, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що в її
задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.365 КПК 1960 року
постанова суду першої інстанції
перевіряється апеляційним судом в
межах апеляції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України,
особа звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
злочину середньої тяжкості минуло 5
років.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні
злочинів вчинених 07.03.2007 року, 04.05.2007
року за які передбачена
відповідальність за ч.2 ст.190 КК України
у виді позбавлення волі на строк до 3-х
років та відповідно до ч.3 ст. 12 КК
України даний злочин відноситься до
злочинів середньої тяжкості.

Зважаючи на те, що з часу вчинення
ОСОБА_3 злочинів минуло більше ніж п'ять
років, остання в судовому засіданні
наполягала на закритті справи із
нереабілітуючої підстави,
передбаченої ст.49 КК України, тому суд
першої інстанції, дотримуючись вимог
ст.11-1 КПК 1960 року вірно закрив
кримінальну справу щодо неї,
звільнивши від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч.2 ст.190
КК України.

Доказів, які б свідчили про ухилення
ОСОБА_3 від слідства та суду, інших
обставин, які б перешкоджали на момент
прийняття оскаржуваної постанови
рішення про звільнення її від
кримінальної відповідальності не має.

Слід зазначити, що ОСОБА_3
обвинувачувалась у скоєні злочинів,
передбачених ч.2 ст.190 КК України,
кваліфікуючою ознакою яких є завдання
значної шкоди потерпілому, а саме, на
суму 25 000 гривень, доказів про вчинення
нею шахрайських дій в особливо великих
розмірах або в складі організованої
групи, що свідчило б про необхідність
перекваліфікації її дій на ч.4 ст.190 КК
України ні досудовим слідством ні
судом не здобуто, а відтак апеляція
потерпілого про направлення справи на
додаткове розслідування є
необгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК 1960 року,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію потерпілого ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову
Іллінецького районного суду
Вінницької області від 21 лютого 2013
року, якою ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності,
передбаченої ч.2 ст.190 КК України у
зв'язку з закінченням строків давності
та кримінальну справу закрито - без
змін.

Судді :