Справа № 11-378 / 2007 р. Головуючий у 1 інстанції: Новак
Категорія: ст. 185 ч.3 КК Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Навозенко Л.С.

суддів: Кузюри
М. М. , Гром Л.М.

з участю
прокурора Басюка С. В.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець с Тонкеріс
Цілиноградської області, Казахстан, громадянин України, освіта середня, не одружений,
працюючий машиністом насосних установок на Линовицькому цукровому
заводі, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1, раніше судимий: 23 серпня 1985 року Прилуцьким
міським судом за ст. 81
ч.3 КК України (ред.
1960 р.) до 2-х років випраних робіт з конфіскацією майна; 06 грудня 1985 року Прилуцьким
міським судом за ст. ст. 81 ч.3, 140
КК України (ред.
1960 р.) до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна; 24 серпня 1991 року Прилуцьким
районним судом Чернігівської області за
ст. 141 ч.2 КК України
до 7 років позбавлення
волі; 06 липня 1993 року
Краснодонським міським судом Луганської області за ст. 183-3 КК України (ред. 1960 р.) до 5 років
6-ти місяців позбавлення волі; 16
лютого 1999 року
Пирятинським районним судом Полтавської області за ст. 222 ч.3 КК України (ред. 1960 р.) до 1 року
позбавлення волі; 12 грудня 2000 року Прилуцьким
міським судом за ст. ст. 140 ч.2, 215-3
КК України (ред.
1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 02 грудня 2003 року
Пирятинським районним судом Полтавської області за ст.
ст. 309 ч.1, 15, 185 ч.3, 70
ч.1 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі; 31 липня 2006 року постановою
Крюківського районного суду м.
Кременчука на підставі ст. 81
КК України звільнений умовно-достроково на 6 місяців 20
днів, -

2

засуджений за ст. 185
ч.3 КК України до 3-х
років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71
ч.ч. 1, 4 КК України шляхом часткового
приєднання невідбутої частини покарання за вироком Пирятинського районного суду
Полтавської області від 02
грудня 2003 року, остаточно призначено покарання за сукупністю
вироків у вигляді 3-х років 7 місяців
позбавлення волі.

Стягнуто з
ОСОБА_1 4 680 грн. на
користь потерпілої ОСОБА_2

Стягнуто
з ОСОБА_1 судові витрати на проведення трасологічної та дактилоскопічної
експертизи у розмірі 146
грн. 46 коп. на
користь держави.

ОСОБА_1
визнаний судом винним та засуджений за те,
що у невстановлений слідством час,
в нічну пору доби 12
грудня 2006 року, перебуваючи в АДРЕСА_2, шляхом
вибиття дверей, проник в приміщення
гаража, звідки таємно викрав два
електричних двигуна потужністю 4 кВТ на 380 Вт. вартістю 750 грн. кожен.
Розбивши віконне скло будинку, ОСОБА_1
проник всередину, звідки таємно викрав
електричний чайник «FIRST-AUSTRIA» вартістю 75 грн.,
кухонний сервіз вартістю 400 грн.,
дивандек вартістю 67 грн. 50 коп.,
парт'єрну тканину розміром 1.5X30
м. вартістю 330 грн., жіноче шкіряне пальто з лисячим хутром
вартістю 3600 грн., телевізор «ШАРП» з пультом дистанційного
управління до нього вартістю 825
грн., дисковий телефон «Тюльпан»
вартістю 73 грн. 60 коп. чим завдав
потерпілій ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 6 871 грн. 10 коп.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду від 13 березня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд
в іншому складі суду. Свої вимоги аргументує непричетністю до скоєного
злочину, одночасно зазначаючи при
цьому, що суд мав усі підстави для
застосування щодо нього ст. 69
КК України. Протокол судового засідання в частині його свідчень вважає неповним
та таким, що спотворює зміст сказаного.
Вказує, що визнав свою вину під фізичним
тиском працівників міліції та на прохання своєї мами. Допускає, що виявлені в нього викрадені речі могли до
нього потрапити будь-яким чином.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який підтримав апеляцію та просить її
задовольнити, міркування прокурора, який просить залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів не вбачає
підстав для її задоволення.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину
ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна юридична оцінка. У
відповідності з встановленими судом фактичними обставинами події злочину
правильно застосований і матеріальний закон.

3

Засуджений
ОСОБА_1 як на досудовому слідстві, так і
в суді, повністю визнавав свою вину в
інкримінованому йому діянні, і не мав
заперечень щодо кількості та вартості викрадених речей, визнавши повністю позов потерпілої.

Частину
викрадених речей виявлено та вилучено за місцем проживання ОСОБА_1, про що свідчить відповідний протокол (а.с.
24), тому необгрунтованими є його
твердження про те, що він ці речі міг де
завгодно знайти.

В ході
досудового та судового слідства ОСОБА_1 давав свідчення, які узгоджуються з іншими доказами у
справі, зокрема, протоколом огляду місця події та поясненнями
потерпілої ОСОБА_2, і жодного разу не вказував про застосування до нього
недозволених методів слідства.

За таких
обставин колегія суддів вважає надуманими доводи засудженого ОСОБА_1 про
застосування щодо нього фізичного та морального тиску з боку працівників
міліції.

Судом
були розглянуті і відхилені зауваження ОСОБА_1 на протокол судового
засідання, тому доводи його апеляції в
цій частині теж не обґрунтовані на законі.

Обираючи
вид та міру покарання, суд врахував усі
обтяжуючі та пом'якшуючі покарання засудженого обставини, та призначив покарання в мінімальних межах
санкції статті. Підстав для застосування
ст. 69 КК України, з врахуванням особи засудженого, по справі не вбачається. Призначене покарання
за сукупністю вироків відповідає вимогам закону і колегія суддів не знаходить
підстав до його пом'якшення.

Керуючись ст.
ст. 365,
366, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2007 року щодо
ОСОБА_1 - без
змін.