УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення кримінального провадження прокурору
№ 336/1260/15-к
№ 1-кп/336/187/15
3 березня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000477 від 04.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбуваченого ч.2 ст. 389 КК України, відносно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, є громадянином України, має середню освіту, не працює, не одружений, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
· 22.09.2011 році Заводським РС м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України, кримінальну справу закрито за ст. 6 п. 4 КПК України (ухвала набрала законної сили 08.10.2011 року);
· 19.04.2012 році Шевченківським РС м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 3 КК України, засуджений до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік (знятий з обліку Шевченківського РВ КВІ УДПтС України в області у зв`язку з вироком Шевченківського РС м.Запоріжжя від 15.03.2013року);
· 15.03.2013 р. Шевченківським РС м. Запоріжжя за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 70 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину за вироком Шевченківського РС м. Запоріжжя від 19.04.2012 р. та призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі (вирок набрав законної сили 26.04.2013 р.), звільнений від подальшого відбування покарання на підставі ухвали Жовтневого РС м.Запоріжжя від 02.06.2014 на підставі Закону України «Про амністію у 2014році»;
· 08.12.2014 р. Ленінським РС м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 213 КК України засуджений до 100 годин громадських робіт(вирок набрав законної сили 09.01.2015року);

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся прокурор з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вищевказаному кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 звинувачується в тому, що 08.12.2014 р. він засуджений Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт. Вказаний вирок суду набрав чинності 09.01.2015року.
21.01.2015 року до Шевченківського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області від Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло розпорядження про виконання вироку, що набрав 09.01.2015 р. законної сили відносно засудженого ОСОБА_4 .
22.01.2015 року ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 389 КК України може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.
Так, 22.01.2015 року ОСОБА_4 направлено до СКП «Запорізька Ритуальна Служба» для відбування громадських робіт. Згідно відповіді на запит до СКП «Запорізька Ритуальна Служба» було встановлено, що ОСОБА_4 для відбування громадських робіт не звертався.
Так, 26.01.2015 року ОСОБА_4 повторно направлено до СКП «Запорізька Ритуальна Служба» для відбування громадських робіт. Згідно відповіді на запит до СКП «Запорізька Ритуальна Служба» було встановлено, що ОСОБА_4 для відбування громадських робіт не звертався.
Відповідно до наказу директора СКП «Запорізька Ритуальна Служба» №17к від 26.01.2015 року, ОСОБА_4 був зобов`язаний приступити до відбування покарання у вигляді 100 годин громадських робіт з 27.01.2015 року на «Леваневському» кладовищі в м.Запоріжжя, з встановленою тривалістю робочого часу 4 години з 08:00 год. до 12:00 год. кожного дня та відпрацьовувати покарання відповідно до складеного на підприємстві графіку, що складено на кожний місяць окремо, про що останньому повідомлено під підпис.
Так, 27.01.2015 року ОСОБА_4 ознайомлений з графіком робіт на СКП «Запорізька Ритуальна Служба» на січень 2015 року, ОСОБА_4 був зобов`язаний приступити до відбування покарання у вигляді 100 годин громадських робіт з 27.01.2015 року, але останній маючи умисел на ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, без поважних причин, відповідно до табелю виходу на роботу в січні 2015року СКП «Запорізька ритуальна служба» 27.01.2015 року та 28.01.2015 року, на виробничу дільницю не з`явився, у зв`язку з цим не відпрацював 8 годин громадських робіт.
Крім того, відповідно до відповіді СКП «Запорізька ритуальна служба» за лютий 2015 року ОСОБА_4 відпрацював тільки 4 години громадських робіт протягом 01.02.2015року, але включно з 02.02.2015року ОСОБА_4 маючи умисел на ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, без поважних причин, не з`являється для відбування покарання у вигляді громадських робіт до СКП «Запорізька ритуальна служба».
ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 16 лютого 2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 .
Згідно умов вказаної угоди:
- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 1 місяця арешту;
- на підставі ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до покарання у вигляді 1 місяця арешту за ч.2 ст.389 КК України, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.12.2014року у вигляді 100годин громадських робіт, та призначити остаточне покарання у вигляді 1 місяця 10 днів арешту.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, просить суд, затвердивши угоду, призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор також просить затвердити укладену угоду, повідомив про добровільність своєї позиції при її укладенні, розуміння наслідків укладення та затвердження угоди.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог КПК України, вислухавши думку учасників судового засідання, суд не вбачає законних підстав для затвердження укладеної угоди, оскільки умови угоди порушують права обвинуваченого.
Як вказуює ч.1 ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Натомість, у поданій до суду угоді взагалі відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , а лише викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та вказано, що ОСОБА_4 беззастережно визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, які викладені у письмовому повідомленні про підозру від 9 лютого 2015 р. та п. 1 вказаної угоди, і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззаперечного визнання вини.
Безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленного обвинувачення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Такі ж вимоги щодо правильного застосування норми закону, яке передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінальноправовою нормою, містяться у рішенні Верховного Суду України у справі № 5-34кс13, яке є обов`язковою для всі суб`єктів владних повноважень, відповідно ч. 1 ст. 458 КПК України.
Але і обвинувальний акт не відповідає вищезазначеним вимогам ст. ст. 291, 458 КПК України, оскільки викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не містять правової кваліфікації злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , більш того, в акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення останнього.
Зазначена обставина унеможливлює розуміння, як саме дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за певними положеннями закону України про кримінальну відповідальність (частини статті, статті), та яке ж його обвинувачення.
Керуючись ст. ст. 314-316, 474 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 16 лютого 2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1