АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пістун А.О.

суддів Богдана В.В., Русакової І.Ю.

за участю прокурора Нікульнікової В.В.

засудженого ОСОБА_1

розглянула 14 березня 2013 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 11 грудня 2012 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Кадикчан Сусуманського району Магаданської області, росіянина, громадянина України, раніше судимого:

-19.03.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 309 ч.1, 75, 76 КК України, призначено покарання 1 рік обмеження волі з іспитовим строком - 1 рік, судимість не погашена,

- засуджено за ч.2 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за правилами ст..72 КК України, частково приєднане не відбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.03.2012 року у вигляді 6 місяців обмеження волі, і остаточно до відбуття призначено покарання у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішене.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, за наступних обставин.

ОСОБА_1, в перших числах вересня 2012 року, у вечірній час перебуваючи на території садівничого товариства «Надія»в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, помітив ножа що лежить на землі на території вищевказаного товариства, після чого навмисно привласнив його, і навмисно незаконно переніс без передбаченого Законом дозволу до себе за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 де став навмисно зберігати, серед столових приладів для використання в побуті і в цілях самооборони до 21.09.2012 року.

21 вересня 2012 року, приблизно о 16 годині 20 хв., ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, взяв ніж який зберігався у нього серед столових приладів який став навмисно носити при собі без передбаченого Законом дозволу.

У той же день, приблизно о 17 год. 00 хв., біля хірургічного корпусу комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 11 Дніпропетровської обласної ради»по вул. Добролюбова, 6 в м. Кривому Розі, співробітниками міліції був затриманий гр. ОСОБА_1, у якого при проведенні огляду, в присутності понятих в поліетиленовому пакеті, який останній утримував в правій руці, був виявлений і вилучений ніж, який згідно висновку судово-криміналістичної експертизи № 53/03-99 від 25.09.2012року є холодною зброєю колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом за типом мисливських ножів, який він носив при собі без передбаченого Законом дозволу.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить призначити йому покарання у вигляді обмеження волі, яке передбачене санкцією ч.2 ст.263 КК України та розглядати кримінальну справу за правилами, передбаченими нормами КПК України 2012 року. При цьому засуджений посилається на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі дана оцінка його свідченням на досудовому слідстві, в яких останній зазначав, що не знав про належність вилученого у нього ножа до класу холодної зброї та не мав злочинних намірів його використання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, яка проти доводів апеляції засудженого заперечувала та просила вирок суду залишити без змін, як законний та обґрунтований; пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію та просив пом'якшити призначене йому судом покарання, взявши до уваги викладені в апеляції доводи; вивчивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляції і зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції, в частині доведеності вини засудженого ОСОБА_1 у скоєнні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч.2 ст.263 КК України є правомірними та підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів, які викладено в мотивувальній частині вироку відповідно до вимог ст.334 КПК України ( 1960 року).

Так, в ході усього досудового слідства, будучи допитаним у якості підозрюваного (а.с. 26) та обвинуваченого (а.с. 52), ОСОБА_1 давав аналогічні за своїм змістом, послідовні покази відносно обставин носіння ним холодної зброї, як з ціллю самозахисту, так і використання у побуті, котрі підтвердив під час судового розгляду справи (а.с. 90-91), визнаючи свою провину у повному обсязі.

Крім того , свідки ОСОБА_2 (а.с. 19-20, 92) і ОСОБА_3 (а.с. 17-18) пояснили, що 21.09.2012 року були запрошені працівниками міліції у якості понятих, в їх присутності був затриманий ОСОБА_1, у якого в ході огляду було виявлено ніж, котрий зі слів засудженого він носив з ціллю самозахисту.

Вищезазначені особи пояснили також суду, що ніякого тиску з боку працівників міліції на засудженого не було.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.263 КК України також підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме:

- протоколом огляду та вилучення від 21.09.2012 року у ОСОБА_1 ножа з дерев'яною ручкою довжиною 29 см. (а.с. 5-8);

- довідкою дозвільної системи Інгулецького РВ КМУ, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 як власник мисливської, гладкоствольної, холодної зброї на обліку не перебуває, дозвіл йому не видавався (а.с.35);

- висновком експерта № 53/03-99 від 25.09.2012року, відповідно до якого ніж, вилучений у засудженого ОСОБА_1 є холодною зброєю колючо-ріжучої дії, який виготовлено саморобним способом по типу мисливських ножів (а.с.41-43).

Таким чином, судом вірно встановлені фактичні обставини злочину, вчиненого засудженим і його висновки про винність ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченного ч.2 ст.263 КК України, за який його засуджено, при обставинах зазначених у вироку, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими.

В свою чергу, доводи апеляції засудженого, про те , що до матерілів кримінальної справи не були долучені його первинні показання , які він давав черговому слідчому , а його показання , які записані в протоколах допита, в повній мірі не відповідають фактично даним показам ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки засуджений не заявляв про це в ході проведення судового слідства.

До того ж, в ході судового слідства засуджений зазначав , що він повністю визнає свою провинну та підтверджує показання , які були дані ним під час проведення досудового слідства (а.с. 90 об.) , які у повній мірі узгоджуються з іншими доказами по справі .

Посилання в апеляції засудженого щодо необхідності розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням за нормами КПК України 2012 року, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Оскільки кримінальна справа відносно ОСОБА_1 надійшла до суду 03.10.2012 року (а.с.62), тобто до 20 листопада 2012 року, коли набрав чинності КПК України 2012 року, відповідно до п. п. 11, 15 розділу ХI його «Перехідних положень», справа має розглядатись судами першої, апеляційної… інстанції у порядку, який діяв до набрання ним чинності.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_1 призначено судом згідно з вимогами ст.65 КК України, а посилання в апеляції про його суворість, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Так, призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції у повній мірі врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_1 злочину, дав належний аналіз особі винного, який за місцем проживання характеризується з негативної сторони (а.с. 34), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а.с. 32, 33), раніше судимий, вчинив злочин у період відбуття покарання, призначеного йому за попереднім вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 19.03.2012 року, за яким ОСОБА_1 було засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік, у зв'язку з чим, остаточне покарання йому визначене за правилами ст.71 КК України.

До того ж, суд прийняв до уваги обставини, які у відповідності зі ст..66 КК України, пом'якшують покарання засудженого, а саме його щире каяття, повне визнання вини.

У якості обставини, яка обтяжує покарання згідно ст.67 КК України судом обгрунтованно визнано - рецидив злочинів

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обране ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом'якшення обраної засудженому міри покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХI, «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а вирок суду Інгулецького району міста Кривого Рогу від 11 грудня 2012 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.263 КК України - без змін.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

=======================================================================

Пров. № 11/744/199/к/13 Суддя 1 інстанції Соловйова Л.Я.

Категорія ч.2 ст.263 КК України Доповідач суддя Пістун А.О.