У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Пекного С.Д., Гриціва М.І.

з участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в
м.Київ “ 6 “ травня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням першого заступника прокурора
Харківської області на судові рішення відносно ОСОБА_1..

Вироком Комінтернівського районного суду м.Харків від 26 січня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянка
України, не судима,

засуджена:

- за ст.212 ч.3
КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі з
позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 рік, без
конфіскації майна;

- за ст.209 ч.1 КК України на 3
роки позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю
строком на 1 рік з конфіскацією коштів, отриманих злочинним шляхом, без
конфіскації майна;

- за ст.366 ч.2 КК України на 2
роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою
діяльністю строком на 1 рік;

- за ст.364 ч.2 КК України на 5
років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою
діяльністю строком на 1 рік.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно ОСОБА_1. визначено 5 років позбавлення волі з
позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 рік, з
конфіскацією майна, здобутого злочинним шляхом, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі п.2 ст.76 КК України зобов'язано ОСОБА_1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь Державної податкової інспекції
Дзержинського району м.Харків 259 477 грн..

Кошти, вилучені в ході обшуку 12 серпня 2002 року за адресою: АДРЕСА_1, в
сумі 8 545 грн., звернути на рахунок відшкодування цивільного позову.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1. змінено, застосовано за
ст.ст.212 ч.3, 209 ч.1, 366 ч.2 КК України положення ст.69 КК України та
виключено з вироку додаткове покарання у виді позбавлення права займатися
підприємницькою діяльністю строком на 1 рік за зазначеними статтями. В решті
вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнана винною в тому, що вона, будучи засновницею і директором ПП
“Танамар” та посадовою особою, зловживала службовим становищем у період з 1
березня по 12 серпня 2002 року, діючи всупереч інтересам служби, умисно, з
корисливих мотивів, намагаючись отримати неконтрольовану відповідними органами
державної влади матеріальну вигоду, не вела на підприємстві бухгалтерський
облік і фінансову звітність, унаслідок чого мала можливість умисно ухилятися
від сплати податків та інших обов'язкових платежів до державного бюджету, чим
завдала шкоди в розмірі 259 477 грн..

У період з 1 березня по 31 липня 2002 року ОСОБА_1. отримала з розрахункового
рахунку підприємства готівкові кошти, нібито на закупівлю товарів. Не купуючи у
будь-кого будь-яких товарів, робіт чи послуг в інтересах ПП “Танамар”, при
складанні декларацій про податок на додану вартість, який входить до системи
оподаткування України, діючи з єдиним умислом, безпідставно віднесла до складу
податкового кредиту 151699 грн., які фактично до бюджету не надійшли.

У той же період ОСОБА_1. з метою умисного ухиляння від сплати податку на
прибуток до державного бюджету, допустила заниження цього податку на суму 107
778 грн..

Крім того, будучи посадовою особою, ОСОБА_1. вносила до податкових
декларацій про податок на додану вартість і податок на прибуток завідомо
неправдиві відомості, що потягло тяжкі наслідки.

Також ОСОБА_1., будучи посадовою особою, в порушення чинного законодавства,
у той же період легалізувала грошові кошти, здобуті злочинним шляхом у
результаті ухилення від сплати податків шляхом умисного заниження об'єктів
оподаткування в деклараціях та інших звітних документах, які надавалися до ДПІ
Дзержинського району м.Харків, після чого використовувала ці грошові кошти при
здійснення підприємницької діяльності.

У касаційному поданні прокурор стверджує, що рішення про застосування
ст.ст.69, 75 КК України належним чином не мотивоване, що порушені вимоги ст.75
КК України при звільненні ОСОБА_1. від відбування додаткового покарання у
вигляді конфіскації коштів, здобутих злочинним шляхом, а також вступна частина
вироку не відповідає його резолютивній частині. Прокурор просить скасувати судові
рішення щодо ОСОБА_1. і направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що подання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з твердженням прокурора про недостатню
мотивованість рішення місцевого суду про застосування положень ст.ст.69, 75 КК
України. Окрім щирого каяття ОСОБА_1. суд визнав такою, що пом'якшує покарання,
ту обставину, що на утриманні засудженої перебуває її престаріла хвора мати. За
наявності цих обставин, що пом'якшують покарання, суд також оцінив дані про
особу винної та мотивував своє рішення відповідно до вимог ст.69 КК України.

Висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_1. без відбування покарання
також належним чином обґрунтований.

Разом із тим у справі допущено неправильне застосування кримінального
закону, що вимагає перегляду даних судових рішень у касаційному порядку.

За частиною 1 ст.209 КК України ОСОБА_1. було призначене додаткове
покарання у вигляді конфіскації коштів або іншого майна, одержаних злочинним
шляхом, що передбачене у санкції як обов'язкове. При застосуванні ст.75 КК
України суд звільнив засуджену від відбування як основного, так і додаткового
покарання. Проте положення ст.75 КК України дають суду право звільнити
засудженого від відбування лише певних видів покарання, а саме виправних робіт,
службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення
волі на строк не більше п'яти років. Отже, кримінальний закон, а саме ст.75 КК
України, застосований місцевим судом неправильно, що залишилось поза увагою
суду апеляційної інстанції.

Крім того, у вступній частині вироку зазначено, що ОСОБА_1. обвинувачується,
зокрема, у вчиненні злочину, передбаченого ст.290 ч.1 КК України, однак,
мотивуючи своє рішення, суд визнав ОСОБА_1. винною у вчиненні злочину,
передбаченого ст.209 ч.1 КК України та, як убачається з резолютивної частини
вироку, засудив ОСОБА_1. саме за ст.209 ч.1 КК України. Тобто дійсно, вступна
частина даного вироку не відповідає резолютивній його частині.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, -

у х в а л и л а :

касаційне подання першого заступника прокурора Харківської області
задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харків від 26 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2007 року щодо
Вінсковської Маріанни Петрівни скасувати, справу направити на новий судовий
розгляд.

судді:

Синявський О.Г.
Пекний С.Д.
Гриців М.І.