Провадження №11-сс/772/213/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

особи відносно якої

застосовано тимчасовий арешт: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні «11» червня 2015 року в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2015 року про застосування тимчасового арешту до затриманої особи,

В с т а н о в и в :
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2015 року застосовано тимчасовий арешт до затриманої особи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогірськ Амурської області (РФ), Російська Федерація, громадянина Республіки Білорусь, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, яка вчинила злочин за межами України та яка розшукується правоохоронними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 380, ч. 2 ст. 380 КК Республіки Білорусь, строком на 39 днів, тобто до 06.07.2015 року. Утримувати ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі Вінницької УВП УДПтС України у Вінницькій області № 1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2015 року про застосування тимчасового арешту щодо нього.

Свої вимоги ОСОБА_10 обґрунтовує тим, що вважає своє затримання співробітниками міліції та рішення суду щодо тимчасового арешту таким, що не відповідає конвенції права людини та ст.ст. 206-208 КПК України. Крім того, на думку ОСОБА_7 , суд першої інстанції не врахував те, що перебуваючи на території України з 2007 року, останній неодноразово повідомляв правоохоронні органи Республіки Білорусь про своє місцезнаходження та причини по яких він не міг прибути до слідчого, а саме догляд за лежачою хворою бабусею ОСОБА_11 та хворим батьком ОСОБА_12 .

Окрім наведеного, ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що прокурором не було надано суду жодних документів від правоохоронних органів Республіки Білорусь, в тому числі і постанови суду про тримання під вартою, що прямо суперечить вимогам ст. 206 КПК України.

Також ОСОБА_7 вважає, що співробітники міліції, прокурор та суд не врахували того, що він має вид на проживання в Україні, зареєстрований та постійно проживає в м. Вінниця, а також те, що його неповнолітня донька та дружина знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області, та на даний час він займається питанням їх вивезення до м. Вінниці.

Просив врахувати те, що він не мав наміру ухилятися від слідства та суду, його ніхто не викликав до правоохоронних органів, а виїзд з Республіки Білорусь був лише вимушеним кроком, оскільки пов`язаний за доглядом хворої літньої бабусі.

ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Від перекладача відмовився, оскільки не вбачав потреби у його присутності.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вимоги зазначені у апеляційній скарзі підтримала, просила їх задоволити та скасувати оскаржувану ухвалу, вважала її незаконною, оскільки ОСОБА_7 є суб`єктом амністії Республіки Білорусь.

Прокурор ОСОБА_6 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не подавалась., оскільки згідно відповіді СІЗО ОСОБА_7 судове рішення не оскаржував, адвокат його не відвідував та дозвіл на відвідування родичам не видавався, підстав для задоволення зазначених вимог у апеляційній скарзі не вбачає, на твердження адвоката ОСОБА_8 , що її підзахисний являється суб`єктом амністії зазначив, що дане питання повинно вирішуватися правоохоронними органами Республіки Білорусь.

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший прокурор прокуратури м. Вінниці юрист 2 класу ОСОБА_6 мотивував своє клопотання тим, що 28.05.2015 о 18.55 год. в порядку ст. 582 КПК України співробітниками Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогірськ, Російська Федерація, громадянина Республіки Білорусь, який розшукується правоохоронними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 380, ч. 2 ст. 380 КК Республіки Білорусь (збут підроблених офіційних документів, які надають права, з метою використання таких документів іншою особою). Ініціатором розшуку ОСОБА_7 є Фрунзенський районний відділ (м. Мінськ) Слідчого комітету Республіки Білорусь.

17.10.2006 Фрунзенським районним відділом (м. Мінськ) Слідчого комітету Республіки Білорусь щодо ОСОБА_7 порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 380 КК Республіки Білорусь.

15.12.2006 відносно ОСОБА_7 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого і пред`явлення йому обвинувачення за ч. 2 ст. 380 КК Республіки Білорусь.

14.04.2007 по кримінальній справі № 9 винесено постанову про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_7 .

18.12.2008 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд і належній поведінці.

26.11.2010 винесено постанову про зміну міри запобіжного заходу з підписки про невиїзд і належній поведінці на тримання під вартою.

01.04.2014 відносно ОСОБА_7 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого і пред`явлення йому обвинувачення за ч. 1 ст. 380, ч. 2 ст. 380 КК Республіки Білорусь.

Інкриміновані злочини ОСОБА_7 , за законодавством України ч. 1 ст. 358, ч. З ст. 358 КК України, санкція ч. З ст. 358 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі. Строк давності притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за вчинені ним у період з 15.09.2006 по 05.10.2006 злочини відповідно до ст. 49 КК України не закінчився.

Відповідно до ст. 582 КПК України затримання на території України особи, яка розшукується іноземною державою у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, здійснюється уповноваженою службовою особою. Про затримання негайно інформується прокурор, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання. Повідомлення прокурору, до якого додається копія протоколу затримання, повинно містити докладну інформацію щодо підстав та мотивів затримання. Прокурор, отримавши повідомлення, перевіряє законність затримання особи, яка розшукується компетентними органами іноземних держав, та негайно інформує відповідну регіональну прокуратуру. Про затримання таких осіб відповідна регіональна прокуратура протягом шістдесяти годин після затримання повідомляє відповідний центральний орган України, який протягом трьох днів інформує компетентний орган іноземної держави. Про кожен випадок затримання громадянина іноземної держави, який вчинив злочин за межами України, відповідна регіональна прокуратура також повідомляє Міністерство закордонних справ України. Затримана особа негайно звільняється у разі, якщо: 1) протягом шістдесяти годин з моменту затримання вона не доставлена до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу тимчасового або екстрадиційного арешту; 2) встановлено обставини, за наявності яких видача (екстрадиція) не здійснюється. Порядок затримання таких осіб та розгляду скарг про їх затримання здійснюється відповідно до статей 206 та 208 цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту. Прокурор звертається до слідчого судці, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання прокурором додаються: 1) протокол затримання особи; 2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; 3) документи, що підтверджують особу затриманого. Клопотання має бути розглянуто слідчим суддею у найкоротший строк, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту затримання особи.

Доводи ОСОБА_7 зазначені у апеляційній скарзі з приводу догляду за літньою бабусею, та факту проживання його неповнолітньої доньки та дружини на території тимчасово окупованої Донецької області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому, вважаються безпідставними та надуманими.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 є суб`єктом, що підпадає під дію закону України «Про Амністію у 2014 році» то апеляційний суд вважає їх безпідставними та передчасними, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 583 КПК України при розгляді клопотання про тимчасовий арешт, слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує йому зробити заяву, перевіряє наявність документів, передбачених пунктом 2 частини четвертої цієї статті, вислуховує думку прокурора, інших учасників і виносить ухвалу про:

1) застосування тимчасового арешту;

2) відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Усі інші питання щодо особи, відносно якої застосовано тимчасовий арешт вирішуються у порядку ст. 587 КПК України.

Апеляційний суд не погоджується з думкою прокурора щодо повернення поданої апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_7 перебуваючи під вартою, не був ознайомлений з процедурою та порядком оскарження судових рішень, а тому заслухавши ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що дана апеляційна скарга підлягає до розгляду, оскільки відмова в прийняті або повернення апеляційної скарги в даному випадку буде прямим порушенням права на захист останнього.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання старшого прокурора прокуратури м. Вінниці юриста 2 класу ОСОБА_6 та необхідності тимчасового арешту ОСОБА_7 для вирішення питання, щодо єкстрадиційної перевірки в порядку встановленому кримінальним процесуальним Законом.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд,

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2015 року про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
11 червня 2015 рокум. Вінниця