печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0004240, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, громадянин України, не працюючого, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , знаходячись біля ст. метро «Печерська» підписав Протокол №2 від 05.03.2014 року загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Трейд Груп», згідно якого зі складу засновників Товариства виходять ОСОБА_6 (50% статутного капіталу) та ОСОБА_7 (50% статутного капіталу) та згідно якого ОСОБА_5 ввійшов в склад засновників ТОВ «Альфа Трейд Груп».

Також, ОСОБА_5 , знаходячись біля ст. метро «Печерська» підписав Протокол №2 від 05.03.2014 року загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Трейд Груп», згідно якого призначив себе на посаду директора вказаного підприємства і нібито вніс до статутного капіталу1000 гривень, які становлять 100% статутного капіталу підприємства, чим вчинив дії, направлені на створення фіктивного суб`єкта підприємництва - ТОВ «Альфа Трейд Груп».

Також, в офісному приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу 05 березня 2014 року ОСОБА_5 підписав статут (нову редакцію) ТОВ «Альфа Трейд Груп» без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, що передбачена вказаним статутом.

В подальшому, вищезазначені документи невстановленими слідством особами були передані до реєстраційної служби для перереєстрації ТОВ «Альфа Трейд Груп».

Підписання ОСОБА_5 реєстраційних документів ТОВ «Альфа Трейд Груп» дало змогу невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, користуватися печаткою підприємства, прикриваючись фактом державної реєстрації вказаного товариства.

Дії ОСОБА_5 , який перереєстрував ТОВ «Альфа Трейд Груп», здійснювалися в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва, а саме:

- статті 1 Закону України Про підприємництво № 698-ХІІ від 02.07.1991 року, із змінами та доповненнями, яка визначає, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик діяльність з метою виробництва продукції, виконання робіт, чи надання послуг та заняття торгівлею з метою одержання прибутку;

- статті 14 Закону України Про підприємництво № 698-ХІІ від 02.07.1991 року, із змінами та доповненнями, яка визначає, що управління підприємством здійснюється відповідно до статуту на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна. Власник здійснює свої права по управлінню підприємством безпосередньо, або через уповноважені ним органи;

- пункту 3 статті 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від 16.07.1999 р., згідно якого власник, або уповноважена ним службова особа підприємства повинні організувати бухгалтерський облік на підприємстві та забезпечити фіксування здійснення всіх господарських операцій у первинних документах;

- пункту 1 статті 9 Закону України Про систему оподаткування №1251-ХІІ від 25.06.1991 р., із змінами та доповненнями, згідно якого підприємство повинно сплачувати до бюджету належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) в установлені законом терміни.

- статті 81 Цивільного Кодексу України, за якою юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

- статті 87 Цивільного кодексу України якою встановлено:

Для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

- статті 88 Цивільного кодексу України якою встановлено:

- У засновницькому договорі товариства визначаються … умови передання товариству майна учасників…

- статті 89 Цивільного кодексу України якою встановлено:

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.

Порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її установчих документів закону є підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи.

- статті 56 Господарського кодексу України якою встановлено, що суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу.

- статті 57 Господарського кодексу України якою встановлено:

Установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання.

В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом.

У засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону.

Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

- статті 57 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

- статті 88 Господарського кодексу України якою встановлено, що учасники господарського товариства зобов`язані вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства.

- статті 89 Господарського кодексу України якою встановлено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства.

- статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р., якою визначено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи, які подаються державному реєстратору, повинні містити відомості, передбачені законом.

- пункту 3 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р., відповідальність за відповідність установчих документів законодавству, несуть засновники (учасники) юридичної особи.

- статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р., якою визначено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору два примірники установчих документів. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що у разі державної реєстрації юридичної особи, для якої законом встановлено вимоги щодо формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу), крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, що підтверджує внесення засновником (засновниками) вкладу (вкладів) до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) юридичної особи в розмірі, який встановлено законом.

- статті 4 Закону України «Про господарські товариства» N 1576-XII від 19.09.1991 р. якою визначено, що товариства з обмеженою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, їх установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

25.06.2015 органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності.

25 червня 2015 року між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва, якому надані права процесуального керівника у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 205 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, підозрюваний зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; співпрацювати з правоохоронними органами у встановленні та притягненні до кримінальної відповідальності всіх осіб, причетних до злочинів; повідомляти в подальшому про всі відомі їй випадки вчинення іншими особами кримінальних правопорушень та сприяти правоохоронним органам у їх виявленні, припиненні та притягненні винних осіб до відповідальності.

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 1 ст. 205 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, зазначили, що сторонами остаточно узгоджені істотні обставини, що мають значення для даного кримінального провадження, кваліфікація діяння, міра покарання.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004240, дослідивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, за участі та в присутності захисника, надходить до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Як визначено ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що він беззаперечно визнає вину у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, за викладених в обвинувальному акті обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину (згідно ст. 12 КК України злочин невеликої тяжкості), особи винного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, відсутності обставин, що обтяжують покарання, наявності обставин, що пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та встановленню і притягненню до відповідальності всіх осіб, причетних до злочину, відсутність спричиненої злочином шкоди, а також те, що злочин обвинуваченим вчинено вперше, суд вважає, що покарання сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 25 червня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва та обвинуваченим ОСОБА_5 , про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1