АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/684/2015 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_7 ) та представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, працюючого в ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» двірником-наглядачем ЖЕД №8, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника цив. відп. ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Запобіжний захід, до набрання вироку законної сили, домашній арешт.
Визначено строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_11 , задоволено частково. Стягнуто на його користь з ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди в розмірі 13186 (тринадцять тисяч сто вісімдесят шість) грн.; моральної шкоди в сумі 50814 (п`ятдесят тисяч вісімсот чотирнадцять) грн.; з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн.; моральної шкоди в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн. В решті позовних вимог відмовлено.
По справі вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Згідно з вироком суду першої інстанції, 17 березня 2014 року приблизно о 02 годині 38 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Tоyоtа Сamry», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці О. Теліги зі сторони пр-ту Московського у напрямку вулиці Фрунзе в місті Києві, зі швидкістю 124,6 км/год., якаперевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год. В салоні даного автомобіля, серед інших пасажирів, перебувала пасажирка ОСОБА_12 .
Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2,3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху:
- п.1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: - підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9: водієві забороняється:

підпункт «а» керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
- п.12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_7 виявилися в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Tоyоtа Сamry», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з перевищенням максимально допустимої швидкості руху на цій ділянці дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, під час руху не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та зупинити керований ним автомобіль у межах видимості елементів проїзної частини. При виникненні небезпеки для руху, чим для ОСОБА_7 при обраній швидкості керованого ним автомобіля являлась конфігурація проїзної частини у вигляді повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки, не впорався з керуванням автомобіля внаслідок чого скоїв наїзд на металеву стрічку, що розподіляє транспортні потоки, після цього продовжуючи рух далі навпроти буд. №109 по вул. Фрунзе в м. Києві, виїхав за межі проїзної частини, де відбулося перекидання автомобіля на дах.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Tоyоtа С НОМЕР_2 » ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 888 від 13.05.2014, при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_13 виявлено: рани обличчя зліва та гематома на обличчі садно на носі з зоною деформації голови відповідно їм; крововилив в м`які тканини голови в лобно-скронево-тімяній ділянці зліва; багато уламковий перелом г кісток склепіння та основи черепу з^ центром перелому на лівій скроневій кістці; перелом кісток обличчя ( лівої виличної кістки, лівого виличного відростку лобної кістки); перелом кісток носу; розрив твердої мозкової оболонки та вогнищеве розміжчення речовини мозку на лівій лобній частці; нерівномірно виражений обмежено-дифузний субарахноїдальний крововилив на лівій півкулі великого мозку; кров в шлуночках мозку; набряк- набухання головного мозку; синець лівої молочної залози; перелом грудини та перелом ребер з обох сторін без ушкоджень пристінкової плеври; крововиливи в ділянці коренів обох легень та пара аортальну клітковину грудного відділу аорти - ознаки струсу тіла; садна та синці обох рук та ніг.
Враховуючи характер, локалізацію (в тому числі двостороннє їх розміщення) та зовнішній вигляд ушкоджень, колір та інтенсивність забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, а також обставини справи, можливо вважати, що вище вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля характерні та могли виникнути при автомобільній травмі.
Ушкодження спричинені ОСОБА_13 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (небезпечність для життя відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу).
Смерть ОСОБА_13 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу, ушкодженням оболонок та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки головного мозку та набряком-набуханням головного мозку. Між тілесними ушкодженнями спричиненими ОСОБА_13 та настанням її смерті мається прямий причинно- наслідковий зв`язок.
Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_7 ) та представник цивільного відповідача ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких:
- представник цивільного відповідача, ОСОБА_8 , просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року, щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України скасувати в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 то Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», цивільний позов ОСОБА_11 до ПАТ «Страхова Група «ТАС» залишити без розгляду. При цьому зазначає, що відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» №13 від 02.07.2004 року не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення, а при виникненні такої ситуації, суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції на зазначені вимоги уваги не звернув та ухвалив вирок, який є незаконним, в частині вирішення цивільного позову.

- захисник ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_7 ) не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2015 року змінити, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, застосувати до нього ст.69 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, в решті вирок суду залишити без змін. При цьому захисник зазначає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі. Посилається, що суд не звернув уваги на ту обставину, що потерпілий та його представник просили суворо не карати ОСОБА_7 та не позбавляти його волі. Крім того, між потерпілим та обвинуваченим була підписана угода про примирення та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Суд першої інстанції не надав належної оцінки характеризуючим даним про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює і веде суспільно корисний спосіб життя та став на шлях виправлення, вчиняє всі можливі дії, щоб відшкодувати шкоду, яка була ним завдана.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_7 ), який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі з наведених в них доводів та підстав та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача, пояснення представника цивільного відповідача, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого який підтримав подану апеляційну скаргу захисника, просив її задовольнити у повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача, представника потерпілого, який заперечував проти апеляційної скарги представника цивільного відповідача, щодо апеляційної скарги захисника - покладався на розсуд суду, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, поданих, як захисником, так і представником цивільного відповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача, ОСОБА_8 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції, щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і, докази стосовно яких, не досліджувались.

З матеріалів справи вбачається, що вирок суду, щодо ОСОБА_7 , в частині доведеності вини та кваліфікації його дій, учасниками кримінального провадження не оскаржується, тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції, в цій частині, та вважає, що дії останнього за ст.286 ч.2 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ці вимоги закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, як про це зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який, окрім скоєного, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вищевикладене, призначене ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і підстав для його пом`якшення, як про це йдеться в апеляційній скарзі захисника, не знаходить.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 про неврахування судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, часткового відшкодування останнім матеріальних збитків потерпілому, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, згідно вироку суду, ці обставини були враховані судом першої інстанції, при призначенні покарання.

Наявність у обвинуваченого малолітньої дитини, позиція потерпілого у суді першої інстанції, щодо призначення покарання обвинуваченому, те, що він працює та став на шлях виправлення, що на думку захисника є підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів, також, до уваги не приймає, оскільки з огляду на вищевикладене, ці дані, враховуючи обставини, характер та тяжкість вчиненого ним злочину, не дають підстав для пом`якшення покарання чи застосування, щодо нього, положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

За таких обставин, підстав для зміни вироку суду, в цій частині, як про це йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає, тому залишає його без змін.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПАТ Страхова група «ТАС» ОСОБА_8 , щодо незаконності вироку суду, в частині вирішення цивільного позову, є слушними.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог, щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ці вимоги закону суд першої інстанції, при постановленні вироку, в частині вирішенні цивільного позову, не виконав.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільний позивач (потерпілий) ОСОБА_11 звернувся з позовом до ОСОБА_7 , ПАТ «Комерційний банк «Надра», ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення 27802 грн. 50 коп. матеріальної і 500 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Суд, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_11 , а саме стягнення на його користь з ОСОБА_7 13186 (тринадцять тисяч сто вісімдесят шість) грн. матеріальної шкоди, 50814 (п`ятдесят тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. на відшкодування моральної шкоди та з ПАТ «Страхова Група «ТАС» 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди і відмовляючи в решті позовних вимог, не навів мотиви та підстави ухвалення такого рішення та не обґрунтував його, вказавши лише у вироку, що доводи цивільного позову ОСОБА_11 , ґрунтуються на досліджених доказах.

Окрім того, суд приймаючи рішення, у кримінальному провадженні, про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_11 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди, не врахував положення ст.ст.1172, 1187, 1201 ЦК України та роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» №13 від 02.07.2004 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок суду, в частині вирішення цивільного позову, підлягає скасуванню, з направленням, в цій частині, до Подільського районного суду м. Києва для розгляду, в порядку цивільного провадження, оскільки заявлений цивільним позивачем (потерпілим) ОСОБА_11 позов до ОСОБА_7 , ПАТ «Комерційний банк «Надра», ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення 27802 грн. 50 коп. матеріальної і 500 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, не може бути вирішений у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 (в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ) залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року, щодо ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ПАТ «Страхова Група «ТАС», ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати, з направленням справи, в цій частині, до Подільського районного суду м. Києва, для розгляду в порядку цивільного судочинства.
В решті цей же вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4