ун. № 759/2212/15-к
пр. № 1-кп/759/231/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0011674 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 26.12.2014р., приблизно в 22 години, за попередньою змовою з невстановленою особою, знаходячись біля буд. № 5 по вул.Туполева в м. Києві, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном та заволодів ним, завдавши останньому майнову шкоду.
Так, ОСОБА_3 , 26.12.2014р., приблизно о 21 годині 50 хвилин, знаходячись разом з невстановленою особою в дворі буд. № 5 по вул. Туполева в м. Києві, помітили ОСОБА_7 , який слідував в напрямку буд. № 3 по вул. Туполева в м. Києві, тримаючи на правому плечі чоловічу сумку.
Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_3 та невстановлена особа вирішили незаконно заволодіти майном ОСОБА_7 шляхом вчинення на нього нападу, поєднаного з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, вступивши між собою в попередню злочинну змову.
З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_3 та невстановлена особа, діючи узгоджено, наздогнали ОСОБА_7 ззаду, після чого ОСОБА_3 став попереду нього, а невстановлена особа - зупинилась позаду ОСОБА_7 .
З метою подолання можливого опору потерпілого, ОСОБА_3 дістав з кишені куртки складний ніж, направив його лезо в бік ОСОБА_7 та погрожуючи фізичною розправою, став вимагати віддати йому всі наявні грошові кошти та мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_7 , відчуваючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, дістав з сумки гаманець з грошима в сумі 350 грн. та мобільний телефон «Nokia-1280», ІМЕІ НОМЕР_1 , дійсна (ринкова) вартість якого на момент вчинення злочину згідно висновку спеціаліста про результати дослідження від 20.01.2015, становить 491 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф». Забравши у ОСОБА_7 гаманець з грошима в сумі 350 грн., ОСОБА_3 наказав ОСОБА_7 витягнути з телефону сім-картку, після чого також забрав мобільний телефон «Nokia-1280» собі, повернувши при цьому ОСОБА_7 порожній гаманець.
Одночасно з цим, невстановлена особа, діючи узгоджено з ОСОБА_3 та користуючись неможливістю ОСОБА_7 чинити опір їхнім діям, забрала в останнього плеєр «Apple iPod», 16Gb, модель А1285, с/н 5U838JE35B9, дійсна (ринкова) вартість якого на момент вчинення злочину згідно висновку спеціаліста про результати дослідження від 20.01.2015р., становить 2122 грн., в чорному силіконовому чохлі, вартістю 25 грн., та навушниками «Sennheiser РХ-100 II». дійсна (ринкова) вартість яких на момент вчинення злочину згідно висновку спеціаліста про результати дослідження від 20.01.2015р., становить 697 грн.
Заволодівши чужим майном, яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_3 разом з невстановленою особою з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3685 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 спочатку свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ст.187 ч.2 КК України, визнав частково та показав, що 26.12.2014 року повертався по вул. Туполєва в м.Києві додому. Підійшов до потерпілого та попросив сигарету, а потім забрав у нього телефон, гаманець та плеєр. Погроз на адресу потерпілого, не висловлював. В обвинувальному акті всі речі, які він забрав в потерпілого, вказані вірно. Все це вчинив сам, підходила ще одна особа, яка також попросила в потерпілого сигарету, та пішла далі. Він не може пояснити свої дії. Речі потерпілого йому були не потрібні. Зі сторони потерпілого ніяких дій для повернення речей не було. Дана подія сталась 26.12.2014 року, близько 22-00 год., біля буд.№5 по вул.Туполєва в м.Києві. Він не мав на меті заволодіти речами потерпілого. Вони спочатку спілкувались та він на емоціях сказав потерпілому віддати телефон та навушники, також він віддав гаманець з коштами в сумі 350 грн. В руках в нього була зв`язка з ключами на якій був маленький ніж та м`яка іграшка. На зв`язці був саме той ніж, який надала сторона обвинувачення. Він не усвідомлював, на той момент, що вчиняє злочин. Плеєр у потерпілого забрав він, а не інша особа. Працівники міліції затримали його біля магазину «АТБ» по вул. Щербакова в м.Києві. При затримані він від працівників міліції не тікав. Потім його привезли до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві де затримали та вилучили речі.

Під час судових дебатів ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ст.187 ч.2 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся.

Крім власних показань вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 26.12.2014 року, близько 21-40- 22-00 год., повертався з роботи додому. Купивши сигарет, йшов та слухав музику. По вул.Туполєва в м.Києві біля будинку №5 до нього щось крикнули хлопці, які йшли позаду, він не зреагував на те, та йшов далі. Потім вони наздогнали його і один із них - обвинувачений ОСОБА_3 , став спереду, а інший з права. Вони попросили в нього сигарету та гроші на пиво і він погодився дати їм сигарети, а гроші відмовився. Тоді вони в грубій формі почали говорити, що в нього є гроші і щоб він їм їх віддав. Він не погодився та хотів йти далі, але вони не давали йому проходу. Тоді ОСОБА_3 сказав, що недавно вийшов з тюрми та дістав предмет схожий на ніж. Зрозумівши, що в нього немає вибору, він дістав гаманець та хотів дати їм 10 грн., але в той момент обвинувачений вихватив в нього гаманець. Далі йому сказали дістати мобільний телефон та вийняти з нього сім-карту. Він так і зробив та віддав мобільний телефон ОСОБА_3 . Другий хлопець почав ритися в його кармані та зірвавши з нього навушники, забрав їх разом з плеєром і пішов. Далі він попросив ОСОБА_3 віддати йому гаманець з документами і той погодився, та діставши з гаманця гроші віддав його. Потім ОСОБА_3 наздогнав другого хлопця та вони пішли в невідомому йому напрямку. Фізичного насильства до нього не застосовували. Він впевнений, що напад скоїв саме обвинувачений ОСОБА_3 та ще якийсь хлопець, якого він не запам`ятав. За його участі проводилось впізнання в автомобілі міліції. Впізнання в райвідділі не проводилось. До тих подій з ОСОБА_3 він не був знайомий та не бачив його раніше. Він бачив, як обвинувачений тримав в руці предмет з гострим кінцем та блискучим лезом, рукоятки він не бачив. Працівники міліції показали йому речі, які вилучили в ОСОБА_3 і це були саме його речі. Крім них був ще складний ніж на рукоятці, якого були дерев`яні вставки, довжина лезу була приблизно 5 см. Свідків цих подій не було, був лише один прохожий, якому другий хлопець щось сказав та він пішов далі. Коли він побачив в руках ОСОБА_3 ніж та почув слова, що він може зарізати його то відчув загрозу своєму життю та здоров`ю. Обвинувачений ніж тримав в лівій руці. Відстань між ними була менша 1 метра. Вулиця освітлювалась і лице ОСОБА_3 він добре запам`ятав.

При безпосередньому дослідженні в судовому засіданні речового доказу по справі ножа, потерпілий ОСОБА_7 показав, що не може точно сказати чи саме цей предмет (ніж) тримав в руках обвинувачений ОСОБА_3 , тому що не бачив рукоятки, а бачив лише гострий кінець та відчув страх та загрозу своєму життю.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що 26.12.2014 року був на своєму службовому місці в групі швидкого реагування та отримавши виклик від чергового, що на вул. Туполєва в м.Києві розбій. Вони виїхали на місце та відпрацьовували територію. На вул. Щербакова в м.Києві біля буд.№61 побачили двох хлопців, які підпадали під прикмети, що повідомив потерпілий. Хлопці виходили із-за будинку та коли побачили патруль, один з них почав тікати. Їхня увага була привернута за втікачем та вони почали його наздоганяти. Наздогнавши втікача, який їм представився, вони запропонували йому проїхати на місце події. Коли вони повертались до машини, іншої особи вже не було. На вул.Туполєва в м.Києві, потерпілий впізнав ОСОБА_3 та сказав, що саме ця особа вчинила по відношенню до нього розбій. Потім викликали слідчо-оперативну групу, яка приїхала, провела поверхневий огляд, вилучила речі, які належали потерпілому. З речей там були навушники з плеєром, гроші, складний ніж та телефон «Нокія». Вони проводили лише затримання, речі вилучала слідчо-оперативна група. Ці події відбувались о 22-00- 22-30 год. Вони не мали можливості затримати двох осіб. Разом з ним затримання проводив його напарник ОСОБА_9 автомобіль, що б проїхати на місце події, вони садили лише ОСОБА_3 та привезли його туди одного.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що по даній справі його те ще одну особу в середині-кінці грудня 2014 року, запросили до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві бути понятими при вилученні речей в обвинуваченого ОСОБА_3 , якого затримали за те, що він напав на особу та заволодів його матеріальними цінностями. Коли вони зайшли в кабінет, то на столі стояли розкладені речі: навушники, плеєр, ніж, гроші та здається два телефони. Обвинувачений показав, що частина коштів-менша сума належить йому, а більша сума, яку вилучили в нього з шкарпетки не його. Про інші речі він сказав, що хотів їх купити. Під час цієї дії вівся протокол, кожну річ, її марку записували до протоколу, який йому та іншому свідку в кінці дали прочитати та підписати. В протоколі все відповідало дійсності і він його підписав. Коли його запросили на цю слідчу дію, обвинувачений вже був затриманий. Він дочекався поки знайдуть другого понятого та їх разом завели до кабінету. Вилучені в обвинуваченого речі, вже були на столі, з карманів в нього нічого не діставали. Другий понятий бачив все те саме.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що приблизно в січні 2015 року, точної дати не пам`ятає, він в районі 23-30 год. йшов по просп. Перемоги в м.Києві повз Святошинське РУ ГУ МВС України в м.Києві. До нього підійшов працівник міліції та попросив бути понятим під час допиту особи. В його присутності допитували підозрюваного, про, що саме він не пам`ятає. Також в кімнаті де це все відбувалось на столі були, гроші, телефон та ще якісь предмети, які саме точно, він не пам`ятає. Крім нього там ще був присутній другий понятий, якого він побачив в приміщенні райвідділу перед кімнатою де проводився допит. Чи вилучались в його присутності в підозрюваного якісь речі, він не пам`ятає. Йшла мова про те, що гроші вилучили в шкарпетці чи черевику, він точно не пам`ятає. В судовому засіданні свідок підтвердив, що в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2014 року стоять його підписи. (т.1 а.с.61-63). Перед тим, як підписати протокол він ознайомився з ним та підписав його. В ньому було вказано все так, як було і якби там було вказано щось не так, він би не підписав його.

Крім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України об`єктивно підтверджується наступним:

· протоколом затримання підозрюваного у вчинення злочину від 26.12.2014р., згідно якого під час затримання ОСОБА_3 в порядку ст.208 КПК України у останнього були вилучені речі, які належали потерпілому ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Nokia-1280», ІМЕІ НОМЕР_1 , навушники «Sennheiser» чорного кольору, плеєр «Apple iPod», 16Gb, рожевого кольору. Крім цього у ОСОБА_3 також було вилучено розкладний ніж з коричневою рукояткою (а.п. 61-63).

· висновком спеціаліста щодо вартості викраденого майна (а.п.73-76).

· постановою про визнання речових доказів (а.п.71).

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.187 ч.2 КК України правильно, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, розлучений, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим, відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього кодексу.

У ОСОБА_3 наявні обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст.66 КК України, відсутні обставини, що обтяжують покарання, а також він повністю визнав свою вину.

Відповідно до санкції ст.187 ч.2 КК України максимальний строк покарання, передбачений у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна і призначаючи покарання суд бере до уваги, що строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього кодексу.

Таким чином, суд з врахуванням фактичних обставин по справі, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, приходить до переконання про призначення основного покарання за ст.187 КК України нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини другої даної статті, відповідно до ст.ст.69, 69-1 КК України.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.ст.69, 69-1 КПК України, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання 26.12.2014р.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Nokia-1280», ІМЕІ НОМЕР_1 , плеєр «Apple iPod», 16Gb, модель А1285, с/н НОМЕР_2 , навушниками «Sennheiser РХ-100 II», гроші в сумі 262 гривні, які знаходяться на зберіганні у потерпілого, повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_7 ; ніж, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_1