Справа № 675/634/14-к
Провадження № 1-кп/675/1/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізяслава кримінальне

провадження по обвинуваченню :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більчинка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 ККУкраїни,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2013 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи при цьому автомобілем ВАЗ-21063, р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Кам`янка - Шепетівка у напрямку м. Ізяслав. На участку автодороги по вул. Шевченка у с.Мокрець Ізяславського району на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, де нанесена суцільна лінія горизонтальної розмітки, яку перетинати забороняється, ОСОБА_7 перевищив дозволену в межах населеного пункту швидкість транспортного засобу, рухаючись із швидкістю 100 км./год., не вибрав безпечної для руху швидкості, не врахував дорожню обстановку, проявив необережність, відволікся від керування транспортним засобом в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «CHEVROLET-Cruze» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався назустріч.

В результаті зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «CHEVROLET-Cruze» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Також тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості внаслідок зазначеної ДТП отримала пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_9 , а інші пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_7 допустив порушення правил безпеки руху, передбачені пунктами 1.5 (ч. 1); 2.3; 2.9, 10.1; 11.2; 12.4; 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю, або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі:
п. 2.9. водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.11.2 - нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини;
п.12.1 - під час вибору в установлених межах швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.;
п. 13.3 - під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;
Зазначені порушення знаходяться у прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному визнав повністю та ствердив, що дійсно 05 грудня 2013 року він керував автомобілем ВАЗ-2106, будучи у стані алкогольного сп`яніння, при цьому перевищив швидкість, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET-Cruze» під керуванням ОСОБА_8 . Обвинувачений у скоєному щиро кається, зазначив, що частково відшкодував заподіяні потерпілим збитки, заявлені щодо нього цивільні позови визнає частково. Захисник ОСОБА_6 та сам обвинувачений просять застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 року» та звільнити від кримінального покарання.
Крім визнання вини самим обвинуваченим, суд дійшов висновку, що його вина підтверджується зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 в момент ДТП підтверджено в медичному закладі та не заперечується самим обвинуваченим.
Так, потерпілий ОСОБА_8 посвідчив суду, що 05 грудня 2013 р. він керував автомобілем, в якому ще знаходилося троє пасажирів. Рухаючись у напрямку з с. Плужне в с. Мокрець Ізяславського району він побачив зустрічний автомобіль, який раптово виїхав на його смугу руху. Запобігти зіткненню ОСОБА_8 не мав можливості, внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних ушкоджень, а він та пасажири - тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.
Інші потерпілі надали суду аналогічні пояснення.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми та фото-таблиць до зазначеного протоколу, достовірно встановлено, що зіткнення транспортних засобів сталося на смузі руху автомобіля «CHEVROLET-Cruze» під керуванням потерпілого ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 20.03.2014 року причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, міг бути факт виїзду автомобіля ВАЗ-21063 в некерованому стані на зустрічну смугу руху на такій відстані від зустрічного автомобіля «CHEVROLET-Cruze» д.н. НОМЕР_2 , при якій водій останнього ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для його руху.
Згідно висновків проведених судово-медичних експертиз у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження легкого, а також середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я, а в потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості.
Оцінюючи зібрані в справі і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України, вину обвинуваченого суд вважає доведеною.
Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання підсудному, є щире каяття, часткове відшкодування заподіяних збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що мірою покарання, необхідною і достатньою для виправлення підсудного повинна бути обрана міра покарання у вигляді обмеження волі.
Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачений є батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який станом на 19 квітня 2014 року був неповнолітнім. Захисник обвинуваченого подала заяву про звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році», тому обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання.
Цивільні позови, заявлені потерпілими, підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою за наявності її вини. Незалежно від вини фізичної чи юридичної особи відшкодовуються моральна шкода завдана ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як вбачається з матеріалів справи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено 08 квітня 2013 року ОСОБА_7 із товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант». Відповідно до умов цього договору страхова сума (ліміт відповідальності) страховика на одного потерпілого складає: - за шкоду, заподіяну майну -50000 грн., франшиза при цьому встановлена у розмірі 1000 грн.; - за шкоду, заподіну життю та здоров`ю - 100 000 грн.
Ст. 33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Із заперечення представника ТДВ СК «Альфа-гарант» щодо заявлених позовів потерпілих вбачається, що 09 грудня 2013 року ОСОБА_7 надав для страхової компанії повідомлення особи, відповідальність якої застраховано, про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 05 грудня 2013 року. Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 також були подані повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, однак не подані всі належні документи. І потерпілими не були подані заяви про страхове відшкодування.
У відповідності до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування.
Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 05 грудня 2013 року, страхувальник ОСОБА_7 повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, також із повідомленнями про ДТП до страхової компанії звернулися потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , і всі потерпілі звернулися до суду із позовними заявами про відшкодування заподіяної шкоди під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, додавши перелік документів на підтвердження позовних вимог.
Звернення позивача безпосередньо до суду протягом встановленого Законом строку не може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, оскільки таке звернення є реалізацією особою свого права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При цьому, відповідачем - ТДВ СК «Альфа-гарант» обґрунтувань та доказів того, що несвоєчасне звернення позивачів про виплату страхового відшкодування призвело до неможливості встановити обставини, вказані в ст.37.1.3 Закону, суду не надано. Зазначені обставини встановлені під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , в тому числі, розмір матеріального збитку.
Відповідно до висновку експерта № 3188/14-26 від 03 грудня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «CHEVROLET-Cruze» д.н. НОМЕР_2 становить 298 945 грн. 16 коп.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, відшкодуванню на користь ОСОБА_10 із страхової компанії належить страхова виплата у розмірі 49000 грн., а різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням має бути сплачена обвинуваченим (298945, 16 грн. 49 000 грн. = 249945, 16 грн.).
Також підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України у відшкодування матеріальної шкоди 1000 грн., як розмір франшизи по договору страхування цивільно-правової відповідальності
Оскільки ОСОБА_7 під час досудового слідства добровільно сплатив за пошкоджений транспортний засіб 1550 доларів США (на даний час - 24490 грн. згідно офіційного курсу НБУ), а також 11000 грн. в ході судового розгляду, із врахуванням франшизи, стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 належить сума 215455 грн. 16 коп.
Згідно представлених суду документів, які суд визнав належними та допустимими, на лікування потерпілою ОСОБА_9 були витрачені кошти в сумі 1067 грн. 19 коп., які підлягають стягненню із страхової компанії як страхове відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю (кошти, витрачені на придбання медикаментів відповідно до даних історії хвороби згідно призначень лікаря).
Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
З огляду на вказані норми закону та, враховуючи характер та обсяг фізичних і моральних страждань, яких зазнали потерпілі внаслідок ушкодження здоров`я, а також пошкодження належного їм майна та його відновлення, їх тривалості, тяжкість вимушених змін, викликаних неможливістю користування транспортним засобом для особистих потреб, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню для потерпілих частково.
Суд вважає справедливим із врахування ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та душевних страждань, заподіяних ушкодженням майна визначити для потерпілих наступні розміри відшкодування моральної шкоди : - для ОСОБА_10 5000 грн., для ОСОБА_8 15 000 грн., для ОСОБА_11 4 000 грн., для ОСОБА_9 14 000 грн.
Судові витрати підлягають стягненню із обвинуваченого в дохід держави, речові докази - поверненню власникам.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити покарання - 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст. 1 Закону України «Про амністію в Україні у 2014 році » ОСОБА_7 від призначеного основного покарання звільнити.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 215 455 грн. 16 коп. заподіяної матеріальної, а також 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 14 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 15 000 гри. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 4 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_10 49 000 грн. страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_9 1067 грн. 19 коп. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 1073 грн. витрат, понесених на лікування ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2952 грн. за проведену автотоварознавчу експертизу та 471 грн. 74 коп. за проведену автотехнічну експертизу.
Автомобіль «CHEVROLET-Cruze» р.н. НОМЕР_2 , що знаходиться в Ізяславському РВ УМВС України в Хмельницькій області повернути ОСОБА_10
Автомобіль ВАЗ-21063, р.н. НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_1
Секретар