ВИРОК

Іменем України

30 грудня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

у складі головуючого-судді: Пахоменка
О.Г.,

при секретарі: Димовій
Л.В.,

за участі прокурора: Сушка В.М.,

обвинувачених: ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бердянська
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0003649 від
01.08.2014р., відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м. Бердянська Запорізької
області, громадянина України, знятого з
військового обліку, з
професійно-технічною освітою,
проживаючого у цивільному шлюбі з
ОСОБА_2, офіційно не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_5, раніше судимого:

1) 18.03.2005р. Бердянським міськрайонним
судом Запорізької області за ст.ст. 190
ч.4, 82 ч.3, 194 ч.1, 194 ч.2, 75 КК України до 5
років позбавлення волі з випробуванням
на 1 рік;

2) 04.05.2006р. тим же судом за ст.ст. 121 ч.1, 71
КК України до 5 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна,
звільнений 17.04.2008р. умовно-достроково
на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 14
днів,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
уродженки м. Бердянська Запорізької
області, громадянки України, з повною
загальною середньою освітою,
проживаючої у цивільному шлюбі з
ОСОБА_1, не працюючої, яка перебуває на
обліку у Бердянському міському центрі
зайнятості, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_6, проживаючої в тому ж
населеному пункті АДРЕСА_1, раніше не
судимої,

обвинувачених у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2014 року, приблизно о 17 годині,
знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_3
скоїв умисне вбивство ОСОБА_4, тобто
умисне протиправне заподіяння смерті
іншій людині, яке кваліфікується за ч.1
ст.115 КК України.

25 травня 2014 року, у період часу з 08
години по 10 години, знаходячись за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 запропонував
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які перебували у
стані алкогольного сп'яніння, яким було
достовірно відомо про скоєне ОСОБА_3
умисне вбивство ОСОБА_4, надати йому
допомогу в приховуванні скоєного ним
особливо тяжкого злочину, шляхом
переміщення трупу з квартири в інше
місце, на що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
погодились. Відразу після цього, ОСОБА_1
діючи умисно, з метою приховування
скоєного ОСОБА_3 особливо тяжкого
злочину, за попередньою змовою групою
осіб, на вказівку ОСОБА_2 приніс до
квартири № 55, розташованої в будинку
АДРЕСА_4, ковдру, в яку ОСОБА_2 загорнула
труп ОСОБА_4 та поклала його до
габаритної сумки. Після цього, ОСОБА_1,
продовжуючи свої спільні з ОСОБА_2
злочинні дії, направлені на
приховування особливо тяжкого злочину,
разом з ОСОБА_3 винесли труп ОСОБА_4 в
сумці на вулицю та погрузили його до
багажника автомобіля ВАЗ-2105,
реєстраційний номер НОМЕР_1, водії
якого ОСОБА_5 не був обізнаний про
злочинність дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Того ж
дня, приблизно о 10 годині 30 хвилин,
водій автомобіля ОСОБА_5, умислом якого
не охоплювалось приховування злочину,
відповідно до вказівки ОСОБА_2 приїхав
до ділянки місцевості біля будинку № 4
по вулиці Грієвза в місті Бердянську,
де ОСОБА_1 з метою доведення його
спільного з ОСОБА_2 умислу,
направленого на приховування особливо
тяжкого злочину до кінця, згрузив сумку
з трупом ОСОБА_4 з багажника та залишив
її на краю проїжджої частини вулиці
Грієвза.

В судовому засіданні обвинувачені
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 себе винними по
пред'явленому обвинуваченню у скоєнні
злочину, передбаченому ч.1 ст. 396 КК
України, при викладених у вироку
обставинах, визнали повністю,
погодилися із зібраними у справі
доказами, як достовірними і
допустимими, дали відповідні
показання. Пояснили, що у зазначений у
обвинувачені день - 25.05.2014р. та час, коли
вони разом з ОСОБА_3 знаходились за
місцем свого проживання за адресою:
АДРЕСА_5, після спільного вживання
алкогольних напоїв, ОСОБА_3
запропонував їм надати йому допомогу в
приховуванні трупу громадянки ОСОБА_4,
яку, як їм було відомо, вбив ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого мешкання
за адресою: АДРЕСА_4, де в цей день вони -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом знаходились та
спільно вживали спиртні напої. При
цьому обвинувачена ОСОБА_2 пояснила, що
вона була свідком вбивства ОСОБА_3
ОСОБА_4, яку той фактично задушив
брючним ременем. ОСОБА_3 попросив їх
допомогти перевезти труп ОСОБА_4 зі
своєї квартири в інше місце, на що вони -
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодились. Розуміючи
протиправність своїх дій, з метою
приховування скоєного ОСОБА_3 особливо
тяжкого злочину, ОСОБА_1 за вказівкою
ОСОБА_2 приніс із свого дому до цієї
квартири ковдру, в яку ОСОБА_2 загорнула
труп ОСОБА_4 та поклала його до
габаритної сумки. Після цього, ОСОБА_1
разом з ОСОБА_3 винесли труп ОСОБА_4 в
сумці на вулицю та погрузили його до
багажника автомобіля таксі, водій
якого не знав про їх намір перевезти та
сховати труп. Того ж дня, приблизно о 10
годині 30 хвилин, на вказаному
автомобілі, за вказівкою ОСОБА_2 водій
таксі привіз їх до будинку № 4 по вулиці
Грієвза в місті Бердянську, де ОСОБА_1, з
тією ж метою - приховати разом з ОСОБА_2
скоєний ОСОБА_3 особливо тяжкий злочин,
згрузив сумку з трупом ОСОБА_4 з
багажника та залишив її на краю
проїжджої частини вулиці Грієвза.
Після цього він, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3
на тому ж таксі поїхали додому, а ОСОБА_2
додому повернулась пішки, де всі вони
продовжили розпивати спиртні напої.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у скоєному щиро
розкаялись та просили їх суворо не
карати.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, приймаючи до уваги те, що
обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
оспорювали фактичні обставини справи,
кваліфікацію кримінального
правопорушення, яке їм інкримінується,
вірно розуміють зміст обставин справи,
відсутні сумніви в добровільності їх
позиції, тобто визнання ними вини не є
наслідком застосування до них
насильства, примусу, погроз або
наслідком обіцянок чи дії будь-яких
інших обставин, суд за згодою учасників
судового розгляду в порядку,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України,
визнав недоцільним дослідження
доказів щодо обставин, які ніким не
оспорюються, і обмежився допитом
обвинувачених та дослідженням
матеріалів, що характеризують їх особу.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, що
їм інкримінується, доведена повністю,
їх дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 396
КК України, як заздалегідь необіцяне
приховування особливо тяжкого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченим
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності зі ст.
65 КК України, суд ураховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особи
винних та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире
каяття обох обвинувачених у скоєнні
злочину та їх активне сприяння у його
розкритті.

Обставинами, що обтяжує покарання,
згідно ст. 67 КК України, суд визнає у
обох обвинувачених скоєння злочину у
стані алкогольного сп'яніння, а крім
цього у обвинуваченого ОСОБА_6 рецидив
злочинів.

Ураховується особи обвинувачених -
ОСОБА_1, який є раніше судимим за
скоєння умисних злочинів та знову
скоїв новий умисний злочин середньої
тяжкості, ОСОБА_2, яка вперше вчинила
умисний злочин середньої тяжкості, їх
позитивну характеристику за місцем
мешкання та не зайняття обома
суспільно корисною працею з
урахуванням того, що ОСОБА_2 з метою
працевлаштування стала на облік до
Бердянського міського центру
зайнятості.

На підставі викладеного, ураховуючи
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання, особи винних, конкретні
обставини справи, їх відношення до
скоєного, суд вважає, що обвинуваченому
ОСОБА_1 слід призначити покарання у
вигляді арешту в межах санкції,
передбаченої ч.1 ст. 396 КК України,
оскільки саме це покарання найбільше
відповідатиме меті його призначення
відповідно до ст. 50 КК України, та про
можливість прийняти рішення про
звільнення обвинуваченої ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі та
процесуальні витрати, пов'язані із
залученням експертів, відсутні.

Заходи забезпечення кримінального
провадження щодо обвинувачених не
застосовувались.

Керуючись ст.ст. 50, 75, 76 КК України, ч.3 ст.
349, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
обчислювати з моменту його фактичного
затримання.

Після набрання вироком законної сили
доручити Бердянському МВ ГУМВС України
в Запорізькій області затримати ОСОБА_1
та доставити його до місця відбування
покарання.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК
України, призначивши їй покарання у
вигляді обмеження волі строком 1 (один)
рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від покарання, коли протягом 1
(одного) року іспитового строку вона не
вчинить нового злочину та виконає
покладені на неї, відповідно до ст. 76 КК
України, обов'язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції за
місцем мешкання;

- повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію за місцем мешкання про зміну
місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації
в кримінально-виконавчій інспекції за
місцем мешкання.

Вирок може бути оскаржений з
урахуванням вимог, в порядку і строки
передбачені ч.2 ст. 394 та ст. 395 КПК
України, до Апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченим та
прокурору.

Суддя:
О.Г. Пахоменко