Справа № 1407/1-162/11
ВИРОК

іменем України

"18" квітня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Тустановського О.М.

при секретарі Друца А.В.

з участю прокурора Луценко С.В.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

-у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив крадіжку чужого майна при таких обставинах.

24 грудня 2010 року о 15.15 годин ОСОБА_1, переслідуючи корисливий намір, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов в будинок потерпілої ОСОБА_2, який розташований в м. Вознесенську Миколаївської області, провулок Ціолковського, 27. Знаходячись в будинку, ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав скляну банку, в якій знаходились гроші, а саме 1900 гривень, 200 доларів США, офіційний курс 100 доларів США відповідно до Нацбанку України становить 796 гривень, та 92000 російських рублів, офіційний курс 1000 російських рублів відповідно до Нацбанку України становить 260 гривень. Після викрадення порожню банку викинув в сарай, а гроші залишив собі, якими в подальшому розпорядився за власним розсудом. В результаті таємного викрадення майна ОСОБА_2 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 27412 гривень.

Допитаний в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 свою вину у скоєні злочину визнав повністю та пояснив, що 24.12.2010 року він прийшов в гості до своєї бабусі ОСОБА_2 Коли сиділи в літній кухні, то в нього виник умисел на викрадення грошей у своєї бабусі, скільки знав, де вони зберігаються. Скориставшись, що нікого в будинку не було, він зайшов в кімнату та з-за дивану дістав скляну банку ємністю 0,7 л, в якій знаходилися гроші, а саме гривні в сумі 1900 гривень, 200 американських доларів і 92 тисячі російських рублів. Гроші він взяв собі, а банку викинув в сараї. В подальшому гроші витратив на свої потреби в містах Вознесенську, Одеса і Сімферополь.

Крім винних зізнань підсудного в скоєні злочину, його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_2. яка пояснила, що 24 грудня до неї додому прийшов її внук ОСОБА_1 зі своїм товаришем ОСОБА_3 і попросили їх накормити. Вона почала жарити картоплю. А вони чекали та сиділи разом з нею в літній кухні. Час від часу її внук виходив на вулицю та палив цигарки, а потім знову заходив до літньої кухні. Під час чергового перекуру до літньої кухні зайшов ОСОБА_4, а внук залишився на подвір»ї. Коли вона вийшла на подвір»я, то ОСОБА_1 побачила біля сараю, який був наляканий та знервований. Коли внук зі своїм товаришем від неї пішли, то вона не могла допізна заснути. В нічний час 25 грудня 2010 року вона вирішила перевірити чи на місці її збереження, а саме гроші, які зберігала за диваном під настінним килимом в скляній банці в кімнаті залу свого будинку. Коли заглянула під килим, то виявила, що банка відсутня. В банці знаходилися 1900 гривень, 200 американських доларів, і 92000 російських рублів. Даною крадіжкою їй спричинено матеріальний збиток на загальну суму 27412 гривень.

Крім того, вина підсудного у вчинені злочину підтверджується даними протоколу огляду місця події від 25.12.2010 року, під час якого було виявлено в сараї порожню скляну банку, в якій зберігалися гроші(а.с.7-9).

Таким чином, з урахуванням зазначених доказів суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 1 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які помякшують його покарання.

Підсудний не судимий, щиро кається в скоєному злочині, що суд згідно ст. 66 КК України визнає обставинами, які помякшують його покарання.

За місцем мешкання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що перевиховання підсудного можливо в умовах без ізоляції від суспільства, тому суд вважає можливим обрати покарання, не повязане з позбавленням волі, тобто є підстави для застосування ст..75 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 на суму 27412 грн. підлягає задоволенню, оскільки підтверджений доказами, встановленими в ході судового слідства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні злочину, передбаченому ст.185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст..75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2-ох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов»зки.

Відповідно до ст..76 КК України покласти на ОСОБА_1 такі обов»язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи, періодично з»являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 за заподіяні матеріальні збитки 27412 гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 15 діб до Миколаївського апеляційного суду з дня його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_5

Вірно: Суддя