Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1 - 76/2010
ВИРОК
Іменем України

30 квітня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого ПП ОСОБА_5 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

30.03.2007 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.286 КК України до 2 років виправних робіт,

за ч. 2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в :
Підсудний вчинив злочин невеликої тяжкості проти правосуддя за таких обставин:
Вироком Комсомольського міського суду від 30.03.2007 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст. 186,69 КК України до двох років виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20% заробітку на користь держави щомісячно. 18 квітня 2007 року вирок суду надійшов на виконання за місцем роботи засудженого на ВАТ ПГЗК. Будучи під розписку ознайомленим з умовами відбування покарання у вигляді виправних робіт (а.с. 4-6), ОСОБА_4 , умисно, за відсутності будь-яких поважних причин ухилився від виконання покарання, і з 24.09.2008 року припинив з`являтися на роботу, внаслідок чого наказом генерального директора ВАТ ПГЗК № 252-к від 24.12.2008 року був звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

13.10.2008 року, 29.10.2008 року засуджений викликався до Комсомольської КВІ для з`ясування причини невиходу на роботу та проведення профілактичної бесіди, але за викликом до КВІ не з`явився за відсутності будь-яких поважних причин.

В судовому засіданні підсудний свою вину в скоєному злочині визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактами ухилення від відбування виправних робіт, та пояснив, що скоїв злочин за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку. Згадані порушення допустив через психологічні ускладнення з дружиною, та її безпідставні звинувачення у його неспроможності утримувати сім`ю.

Згідно з даними облікової картки № НОМЕР_1 (а.с. 17) на день звільнення ОСОБА_4 відбув 1 рік 4 місяці 19 днів з загального терміну призначеного вироком строку покарання.

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєні інкримінованого злочину, суд, провівши часткове судове слідство, обмежившись допитом підсудного та дослідивши письмові докази, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в ухиленні від відбування виправних робот, особою, засудженою до даного виду покарання, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, скоєний ОСОБА_4 злочин є злочином невеликої тяжкості, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та щире каяття в скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

За висновком ЛКК ОСОБА_4 спостерігається у лікаря-терапевта з приводу гіпертонічної хвороби П ступеня, загальна фізична праця показана з обмеженням, примусового лікування від наркоманії та алкоголізму не потребує. За місцем проживання характеризується позитивно, має сім`ю, утримує малолітню дитину та дружину, працевлаштований, за місцем роботи добре, порушень трудової дисципліни не має.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, суд враховує, що тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_4 , не настало, підсудний позитивно характеризується, має двох утриманців і постійне джерело доходу, з огляду на що приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням

Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд, з врахуванням положень ст.72 КК України і терміну невідбутого ОСОБА_6 покарання у вигляді виправних робіт, який становить 151 робочий день, вважає за можливе застосувати принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України до одного року обмеження волі.

Відповідно до ст.71 КК України, з врахуванням положень ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання, призначене за вироком Комсомольського міського суду від 30 березня 2007 року і остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді одного року одного місяця обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок суд протягом 15 днів з часу його проголошення, засудженим в той строк з моменту вручення копії вироку може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно

Суддя ОСОБА_1