Справа № 750/164/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/333/2015
Категорія - 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005662 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 вересня 2014 року за ст. 309 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, не працюючого,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить змінити вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2015 року щодо нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України в частині призначеного покарання, пом`якшивши його.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.09. 2014 року у вигляді 3-х місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 368,94грн. процесуальних витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини, які пом`якшують покарання, а зокрема: активне сприяння розкриттю злочину, його вік та сімейний стан, позитивну характеристику, також не враховано його стан здоров`я з урахуванням того, що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, а тому просить застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України при призначенні міри покарання за ч.2 ст.309 КК України.

Суд першої інстанції встановив, що 16 жовтня 2014 року, у денний час, ОСОБА_6 знаходячись біля будівлі кінотеатру „Перемога, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Рокосовського 2-А знайшов та незаконно привласнив медичний шприц з рідиною масою 0,114г., який незаконно, повторно, без мети подальшого збуту, зберігаючи при собі, переніс до будинку АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідача; обвинуваченого ОСОБА_6 , який погодився з фактичними обставинами викладеними у вироку суду першої інстанції та який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив задовольнити його вимоги з викладених в апеляційній скарзі підстав та просив застосувати до нього положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ст. 309 ч.2 КК України, вказуючи при цьому на те, що покарання він повинен нести із застосуванням ст. 71 КК України ; прокурора, яка вважала апеляційну скаргу обвинуваченого безпідставною, просила залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції судовий розгляд проводився у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, йому було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку і таке рішення ОСОБА_6 прийняв добровільно. Зізнання обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в контексті ст. 95 КПК України є доказом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинені повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд, у відповідності з вимогами ст.ст. 65, 66 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винуватого, який раніше притягувався до кримінальної, вчинив новий злочин під час іспитового строку, стан його здоров`я, добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, характеризується формально позитивно за місцем мешкання, врахував вік обвинуваченого та сімейний стан, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання. За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, призначивши остаточне покарання із урахуванням положень ст. 71 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що характеризують особу та всім обставинам кримінального провадження, з огляду на які, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з його суворістю, як на те вказує обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається як на такі, що пом`якшують його покарання, місцевим судом враховані, і не є переконливими задля пом`якшення призначеного судом покарання, оскільки останній вчинив новий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком за попереднім вироком про аналогічний злочин, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та не став на шлях виправлення. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що покарання саме у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і жодних підстав для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 за ст.309 ч.2 КК України колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 376,404,407,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4