Справа №
Головуючий: суддя
ВИРОК

Іменем України

27.11.2007 року Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого: судді
Петрова Р.І.,

при секретарі: Гриценко
Т.М.,

за участю прокурора: Приходька В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Онуфріївка кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
селища Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого,
проживаючого в АДРЕСА_1, раніше судимого: 4 червня 2007 року Онуфріївським
районним судом Кіровоградської області за ст. 307 ч. 2 КК України до п'яти
років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від
відбування покарання з випробувальним строком 3 роки;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
дитини (аліментів), за таких обставин.

Рішенням
Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 6 червня 2003 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі ¼ частини
його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 травня 2003 року і до
досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 з 26 травня 2003 року злісно ухиляється
від виконання зазначеного рішення суду, а саме: аліменти на утримання дитини не
сплачував та не сплачує, вимоги та попередження державної виконавчої служби з
цього приводу ігнорує, при цьому йому достовірно відомо про те, що за рішенням
суду зобов'язаний сплачувати кошти на утримання дочки. Так, ОСОБА_1, маючи з
часу набрання вищевказаним рішенням суду законної сили реальну можливість
сплачувати аліменти, їх не сплачував, хоча з 10 жовтня 2001 року по 3 травня
2004 року, а потім з 4 травня 2004 року по 8 грудня 2004 року, а також частково
у 2005-2007 роках працював за трудовими угодами в сільськогосподарських
підприємствах Онуфріївського району Кіровоградської області та на заводах міста
Кременчука Полтавської області, за що отримував стабільну заробітну плату. Крім
того, ОСОБА_1 декілька разів, а саме періодично у 2004, 2005 та 2006 роках
перебував на обліку як безробітній в Онуфріївському районному центрі зайнятості
та отримував допомогу по безробіттю, з якої також повинен був сплачувати
аліменти на утримання дитини. Незважаючи на наявність реальної можливості
сплачувати аліменти на утримання дитини, існування обов'язку сплачувати
аліменти щомісяця аж до досягнення дочкою повноліття, ОСОБА_1 їх систематично
не сплачував і документи про офіційно отримані доходи до відділу державної
виконавчої служби не надавав. Попередження державної виконавчої служби від 1
серпня, 19 вересня та 25 жовтня 2007 року про необхідність сплати
заборгованості по аліментам та належне виконання аліментних зобов'язань ОСОБА_1
проігнорував, у зв'язку з цим станом на 1 листопада 2007 року має
заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 6611, 65 гривень.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злісного ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання дитини визнав повністю. Вказував, що скоїв злочин за
обставин, викладених у обвинувальному висновку. У вчиненому злочині розкаювався.
При цьому, також пояснив, що з 30 травня 2007 року був звільнений з останнього
місця роботи і після цієї дати ніде не працював і доходи не отримував, а тому
не мав можливості сплачувати аліменти.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1 30 травня 2007 року був звільнений з роботи і
після цієї дати ніде не працював і доходи не отримував, а тому не мав
можливості сплачувати аліменти, що підтверджується трудовою книжкою підсудного
та його поясненнями, а тому моментом закінчення злочину в якому обвинувачується
підсудний, на думку суду, є час його звільнення з роботи, оскільки з останнім
пов'язується можливість сплати аліментів, яка впливає на об'єктивну сторону
даного злочину. Одним словом, відсутність можливості сплати аліментів не
утворює ознаки „злісність” при ухиленні від сплати аліментів.

Вина ОСОБА_1
підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України.

Таким чином,
обвинувачення, пред'явлене підсудному, визнається судом доведеним, воно ніким
не оспорюється.

Суд кваліфікує
дії ОСОБА_1, направлені на ухилення від сплати аліментів на утримання дочки, за
ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання дитини (аліментів), оскільки підсудний впродовж
тривалого часу ухилявся від виконання аліментних зобов'язань, при цьому мав
реальну можливість їх виконати та усвідомлював наслідки невиконання рішення
суду з цього приводу.

При призначенні
підсудному покарання суд враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості,
особу винного, який характеризується негативно, притягувався до кримінальної
відповідальності.

Обставиною, яка
пом'якшує покарання підсудного, є його щире каяття.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудного, не встановлено.

Суд
вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді обмеження волі, що
цілком відповідає меті покарання.

Приймаючи
до уваги, що вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від
04.06.2007 року ОСОБА_1 було засуджено ст. 307 ч. 2 КК України до п'яти років
позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування
покарання з випробувальним строком 3 роки, але підсудний вчинив злочин,
передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, до постановлення попереднього вироку,
суд, при призначенні покарання, вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК
України.

Приймаючи до
уваги тяжкість та обставини вчиненого злочину, а також особу підсудного, суд
приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання
і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від
відбування покарання з випробуванням.

Оскільки
під час здійснення провадження за протокольною формою досудової підготовки
матеріалів органом дізнання не обиралась щодо підсудного міра запобіжного
заходу в силу специфіки кримінального процесу, суд вважає за необхідне її
обрати до часу набрання вироком законної сили.

Судові
витрати та речові докази по справі відсутні.

З огляду на
викладене, керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і
призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На
підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_1 за сукупністю злочинів
шляхом поглинання покаранням, призначеним вироком Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 04.06.2007 року, покарання, призначеного даним
вироком, остаточне покарання у виді 5
років позбавлення волі.

На підставі
ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного
покарання, якщо він на протязі трирічного іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

До
набрання вироком законної сили обрати засудженому запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом
15 діб з моменту його проголошення через Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області.

Суддя Онуфріївського районного

суду
Кіровоградської області Петров Р.І.