Справа №1490/5804/12 17.01.2013 17.01.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПРОВАДЖЕННЯ №11/784/66/13 Головуючий суду 1-ї інстанції Патрик Ю.Ю.
Категорія: ст. 296ч.2 КК України Суддя - доповідач Хомік І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2013 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Хоміка І.М.

суддів Маркової Т.О., Міняйла М.М.

при секретарі Бойко М.А.

за участю прокурора Титаренка Ю.О.

засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_5 на вирок Єланицького районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2012 р., яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Єланецького р-ну,

Миколаївської обл., проживаючого в АДРЕСА_1

раніше не судимого,

засуджено за ст. 296 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі.

За ст. 122 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено обов'язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, навчання та з'являтися для періодичної реєстрації.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_4,уродженця Єланецького р-ну,

проживаючого в АДРЕСА_2

раніше не судимого,

засуджено за ст. 296 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі.

За ст. 122 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено обов'язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, навчання та з'являтися для періодичної реєстрації.

З засуджених постановлено стягнути в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_5 в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди- 3206 грн. і 10 000 в якості моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду братів ОСОБА_2 визнано винними у тому, що 1 травня 2012 року, знаходячись на вул. Леніна в с. Водяно-Ларіно Єланецького району, Миколаївської області, в стані алкогольного сп'яніння, вони грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи норми поведінки, з особливою зухвалістю у вигляді нахабності, грубості та особистого буйства, без будь-якої причини стали бити ОСОБА_6, наносячи йому удари руками та ногами по різним частинам тіла, завдавши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляції потерпілий ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати , повернувши кримінальну справу для проведення додаткового розслідування, посилаючись на те, що дії засуджених слід перекваліфікувати на більш тяжкий злочин, на ч. 3 ст. 296 КК України. Він посилається на те, що хуліганські дії братів ОСОБА_2, пов'язанні з опором громадянам, які припиняли їх хуліганські дії. Крім цього він також вказує на м'якість призначеного засудженим покарання та на необхідність збільшити розмір стягнення завданої йому моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_5 в підтримання своєї апеляції, пояснення засуджених, їх захисника та думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає підлягаючими частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу судового засідання розгляд справи стосовно братів ОСОБА_2 судом проводився відповідно до положень ч. 3 ст.299 КПК України, тобто без дослідження доказів в повному обсязі.

Разом з тим, обидва засудженні ОСОБА_2 не погоджувались з заявленим потерпілим цивільним позовом, як в частині завданої матеріальної, так і моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, а також те, що цивільний позов витікає з пред'явленого засудженим обвинувачення, суд зобов'язаний був проводити розгляд справи з дослідженням доказів.

Таким чином, суд допустився порушень вимог ч. 3 ст. 299 КПК України, що є істотним порушенням вимог КПК України, тому на підставі ст. 370 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню, з поверненням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 365,366, 370 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2012 року стосовно засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - скасувати, повернувши кримінальну справу на новий судовий розгляд.

Головуючий

Судді