Справа № 1-100
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заліщицький районний суд Тернопільської
області 18
грудня 2007 року

в складі: головуючого
суду Дудяка С.В.

при секретарі Богдану В.М.

з участю прокурора Чернети С.А.

захисника Безпалка І.Р.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Королівка Борщівського району, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, із професійно-технічною освітою, пенсіонера,
одруженого, раніше не судженого, в
скоєнні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України

встановив:

29.08.2007 року біля 20 год. 10 хв. підсудний
ОСОБА_1, керуючи в м.Заліщики автомобілем
“Опель Вектра” № НОМЕР_1 в
порушення п.п.12.1, 12.3
Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував
дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не прийняв мір щодо безпечного
проїзду даної ділянки автодороги, не справився з керуванням вказаного автомобіля та допустив зіткнення
автомобіля з деревом, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_2отримав тілесні
ушкодження, що спричинили його смерть.

Вина підсудного знайшла
своє повне ствердження в судовому засіданні показами самого підсудного, який
повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному і пояснив, що 29.08.2007
року, коли він своїм автомобілем виїжджав з території магазину «Жовтий», що в
м.Заліщики по вулиці С.Бандери 116а, не справився з керуванням автомобіля, так
як в нього немає достатніх навиків їзди на автомобілі із автоматичною
трансмісією, внаслідок чого автомобіль зіткнувся із деревом і потерпілий
ОСОБА_2отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Стверджується
винність підсудного показами свідка ОСОБА_3, який пояснив, що 29.08.2007 року
він сидів на передньому пасажирському сидінні в автомобілі, яким керував
підсудний. Коли вони виїжджали з території магазину «Жовтий», автомобіль різко
розвинув швидкість, він закричав, щоб підсудний гальмував, однак, уникнути
зіткнення автомобіля з деревом не вдалося. Він і підсудний тілесних ушкоджень
не отримали, так, як спрацювали подушки безпеки, а потерпілий ОСОБА_3, який був
в стані алкогольного сп'яніння і сидів на задньому сидінні отримав тяжкі
тілесні ушкодження.

Вина підсудного
стверджується показами свідка ОСОБА_4, який пояснив, що 29.08.2007 року біля 20
год. 10 хв. він був у магазині «Жовтий», за ним приїхав його син на автомобілі
ВАЗ-2107 №НОМЕР_2, коли вони виїжджали з території магазину, почули гул мотору позаду свого автомобіля,
після чого відбувся удар в праву сторону їхнього автомобіля автомобілем Опель
Вектра зеленого кольору, яким керував підсудний. Вони відразу зупинилися. Його автомобіль отримав
незначні ушкодження, тому він ніяких претензій до підсудного не має.

Винність
підсудного також стверджується матеріалами кримінальної справи, а саме:
протоколом огляду місця події від 29.08.2007 року, з якого видно, що на виїзді
з території магазину «Жовтий», що вАДРЕСА_2, мала місце ДТП а.с.3-7, висновком експерта № 717 від 15.10.2007 року, з якого видно, що смерть
ОСОБА_2настала від тілесних ушкоджень, які він отримав під час ДТП а.с.52-57, висновком судової автотехнічної
експертизи № 2202а від 12.10.2007 року, згідно якого автомобіль Опель
Вектра № НОМЕР_1 до ДТП був технічно справний а.с.63-64.

Виходячи із встановленого в судовому засіданні
суд вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковано за ст.286 ч.2 КК України
так, як він порушив правила безпеки
дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи міру покарання
підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що
скоєний злочин є тяжким, особу підсудного, а саме: те, що він вперше притягується
до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується по місцю проживання, те, що він хворий.

Обставини,
які пом'якшують покарання підсудному, суд враховує, його щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину, думку потерпілої, яка не бажає, щоб підсудного
позбавляли волі, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які
обтяжують покарання підсудному, суд не вбачає. А, тому, приходить до
переконання, що міру покарання підсудному слід призначити в межах ст.286 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі без
позбавлення права керувати транспортними засобами і на підставі ст.75 КК
України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши
йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що на підсудного слід
покласти обов”язки, передбачені ст.76 ч.1 п.2,3 КК України.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у
скоєнні злочину передбаченого
ст.286 ч.2 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними
засобами.

На підстав ст.75 КК
України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим строком один
рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2,3 КК України
зобов”язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу
підсудному ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може
бути подано апеляцію протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області
через Заліщицький районний суд.

Головуючий: підпис

Копія
вірна:

Голова Заліщицького

районного суду
С.В. Дудяк