Ухвала

іменем україни

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.

при секретарі ОСОБА_6.,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження №0000682 відносно ОСОБА_1 за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, та засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 вересня 2013 року.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимий, останній раз

08 грудня 2010 року вироком Конотопського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 08 лютого 2013 року звільнений від відбування покарання ухвалою Брянківського міськрайонного суду Луганської області умовно-достроково на строк 9 місяців 15 днів, -

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 2 місяці.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 15 березня 2013 року, близько 00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та переслідуючи мету на протиправне заволодіння чужим майном, проник через паркан до господарства ОСОБА_2, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2, звідки повторно таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_2 майно на загальну суму 1353 грн. 60 коп., перенісши викрадене до місця свого проживання АДРЕСА_1.

Апеляційним судом Сумської області зазначений вирок змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 185 на ч. 2 ст. 185 КК і призначено за цим законом ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини покарання за вироком від 08.12.2010 року ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, на його думку, призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, що апеляційний суд, не дослідивши докази, безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч.3 ст. 185 КК на ч. 2 ст. 185 КК.

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на необхідність пом'якшення призначеного йому покарання. Одночасно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що судами не взято до уваги всі обставини у справі, дані про його особу, думку потерпілої, що судом апеляційної інстанції не перевірено його доводів щодо можливості укладення угоди про примирення з потерпілою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з положеннями ст.409 КПК перегляд справ з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження віднесено до компетенції апеляційного суду.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, і призначив йому відповідне покарання.

На зазначений вирок суду засуджений ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 185 КК на ч. 2 ст. 185 КК, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 71 КК остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, або скасувати зазначений вирок через неповноту судового розгляду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому наводив доводи, у тому числі аналогічні доводам його касаційної скарги, зокрема, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі. Зазначав про позбавлення його судом першої інстанції права укласти з потерпілою угоду про примирення.

Апеляційний суд, в порядку ст. ст. 404, 409 КПК, розглянувши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, дійшов висновку про обґрунтованість доводів засудженого та перекваліфікував його дії на ч. 2 ст. 185 КК і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців та на підставі ст. 71 КК остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Прокурор у касаційній скарзі порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду і зазначає, що суд апеляційної інстанції дав невірну оцінку доказам, внаслідок чого безпідставно перекваліфікував дії засудженого на ч. 2 ст. 185 КК, що не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Засуджений ОСОБА_1 у касаційній скарзі з доповненнями наводить доводи щодо невідповідності висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначені доводи касаційних скарг прокурора та засудженого, відповідно до вимог ст. 433 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки стосуються фактичних обставин кримінального провадження та питання дослідження і оцінки доказів, які відповідно до вимог ст. 409 КПК переглянуті судом апеляційної інстанції з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, які сумнівів у суду касаційної інстанції не викликають.

Поряд з наведеним, доводи касаційних скарг прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання за ч. 3 ст. 185 КК та засудженого - щодо пом'якшення призначеного йому покарання були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Також, предметом перевірки апеляційного суду були і доводи засудженого щодо позбавлення судом першої інстанції його права на укладення з потерпілою угоди про примирення. Вказані доводи, з наведенням відповідних мотивів, апеляційним судом визнані безпідставними.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Призначене ОСОБА_1 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали апеляційного суду колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі і при застосуванні положень ст. 71 КК, судом касаційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, доводи касаційних скарг прокурора та засудженого щодо незаконності ухвали апеляційного суду є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 вересня 2013 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5