Справа № 466/9825/13-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/215/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року місто Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальну справу № 466/9825/13-к про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, раніше судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2014 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 4 (чотири) роки два місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу фактичного затримання з 26 листопада 2013 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він
25 жовтня 2013 року близько 14.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину "Продукти" на вул. Хвильового, 14а у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав з прилавку магазину пластмасову упаковку з 41 запальничкою марки "Cricket", вартістю по 5 грн. кожна, чим завдав ПП "Міська оренда" шкоди на загальну суму 205 грн.;
25 жовтня 2013 року близько 18.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину "Продукти" на вул. Хвильового, 17-25 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав з шухляди прилавку гроші в сумі 1000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 шкоди на суму 1000 грн.;
22 листопада 2013 року близько 18 год. 15 хв., перебуваючи в приміщенні магазину "Алкосвіт" на вул. Гетьмана Мазепи, 13 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав з шухляди прилавку гроші в сумі 4950 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 шкоди на зазначену суму.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, пом`якшити покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік, і на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2014 року, ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 21.07.2014 року та Закону України "Про амністію у 2014 році" визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим й остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: прокурором не в повному обсязі були зібрані дані, які характеризуюють особу обвинуваченого, що призвело до відмови суду в об`єднанні кримінальних проваджень в одне, і не в повному обсязі було досліджено особу ОСОБА_7 та обставини, які пом`якшують покарання. Судом не враховано, що ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні злочину і з`явився до правоохоронних органів із зізнанням, що свідчить про його щирість та каяття. При винесенні судового рішення не було враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочини до прийняття Закону України "Про амністію у 2014 році". Не в повному обсязі враховано те, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває мати - пенсіонер, смерть батька у 2003 році та стан здоров`я обвинуваченого, який в зв`язку із захворюванням перебуває на диспансерному обліку. Зазначає, що вироком суду не вірно вказано першу судимість ОСОБА_7 , засудженого Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України, який було винесено 19.01.2004 року, а не 19.01.2011 року, як зазначено у вироку; не вірно вказано шосту судимість ОСОБА_7 від 26.05.2014 року за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яким на підставі ст. ст. 70, 71 КК України остаточно засуджено на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, а не на 2 роки.
При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній доводи. Просять апеляційну скаргу задоволити та застосувати до обвинуваченого ст. 6 Закону України "Про амністію у 2014 році".
Прокурор ОСОБА_9 апеляційну скаргу захисника заперечила, просить вирок залишити без зміни. Вважає, що на обвинуваченого не поширюється Закон України "Про амністію у 2014 році", оскільки цей Закон уже був застосований до нього ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 21.07.2014 року.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника, пояснення обвинуваченого та виступ прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи сторони захисту про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.
Покарання обвинуваченому призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання, щирого каяття у вчиненому, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією ч.2 ст. 185 КК України.
Доводи захисника про незадовільний стан здоров`я та сімейний стан обвинуваченого не можуть розцінюватися апеляційним судом як підстави для зміни вироку.
Усі дані про особу обвинуваченого (в тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі) були предметом дослідження в суді першої інстанції. Наявні у ОСОБА_7 захворювання не перешкоджають відбуванню ним покарання і не можуть бути визнані судом обставиною, яка пом`якшує покарання, в розумінні ст. 66 КК України.
При призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України суд, врахувавши усі обставини справи та особу засудженого, обґрунтовано застосував принцип часткового складання й до призначеного покарання приєднав частину невідбутого покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2014 року.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, немає.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді чотирьох років двох місяців позбавлення волі є справедливим і за своїм видом і за розміром.
Щодо клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченого ст. 6 Закону України "Про амністію у 2014 році", то воно підлягає задоволенню з таких підстав.
19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2014 році".
Відповідно до ст.ст. 6, 11, 12 цього Закону засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі і не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону, невідбута частина покарання підлягає скороченню наполовину. У такому випадку визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом. Дія Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.
Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини у жовтні-листопаді 2013 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року засуджений до позбавлення волі, не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону, на нього поширюється дія цього Закону і невідбута ним частина покарання підлягає скороченню наполовину.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 26 листопада 2013 року. Скоротивши наполовину невідбуту (на день набрання чинності Законом) частину покарання, ОСОБА_7 слід визначити до відбуття строк покарання один рік десять місяців 18 днів позбавлення волі, який належить обчислювати з 19 квітня 2014 року.
Обставини, передбачені ст. 8 Закону України "Про амністію у 2014 році" та ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", які б виключали застосування амністії до ОСОБА_7 , відсутні.
Позиція сторони обвинувачення про неможливість застосування до ОСОБА_7 Закону України "Про амністію у 2014 році" на вимогах закону не ґрунтується.
Відповідно до п. "е" ч.1 ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію та які знову вчинили умисний злочин.
Між тим ОСОБА_7 не є особою, яка після застосування амністії знову вчинила умисний злочин, тому за наявності усіх передбачених законом підстав та згоди обвинуваченого акт амністії повинен бути застосований.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги щодо застосування до обвинуваченого Закону України "Про амністію у 2014 році" колегія суддів визнає обґрунтованими.
Допущені у вступній частині вироку описки у даті ухвалення вироку Тернопільського міського суду Тернопільської області від 19.01.2004 року та призначеного покарання у виді двох років 6 місяців за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2014 року підлягають виправленню судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
На підставі ст.ст. 6, 11 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року засудженому ОСОБА_7 скоротити наполовину невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі.
Визначити ОСОБА_7 до відбуття строк покарання - один рік десять місяців 18 днів позбавлення волі, який обчислювати з 19 квітня 2014 року.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .