Справа № 645/5404/14-к
Провадження №
В И Р О К

Іменем
України

19 вересня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е. Є.

при секретарі - Курбатовій А. М.,

з участю прокурора - Карнаух О. М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
кримінальне провадження № 0001486 за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Луганська, громадянина України,
одруженого, має на утриманні малолітню
дитини, раніше не судимого, тимчасово
не працюючого, проживаючого по адресу:
АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою :
АДРЕСА_2,

у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ч. 15,
ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 25 квітня 2014
року, приблизно об 11 годині 00 хвилин,
знаходячись в квартирі АДРЕСА_3,
побачив на поверхні тумбочки мобільний
телефон торгової марки
«Нокіа С2» в корпусі сіро-чорного
кольору. В цей час у
обвинуваченого ОСОБА_1 раптово виник
злочинний умисел спрямований на таємне
викрадення вищевказаного мобільного
телефону. Реалізовуючи свій раптово
виниклий злочинний умисел, спрямований
на таємне викрадення чужого майна,
ОСОБА_1 діючи з корисних мотивів, з
метою наживи, впевнившись та
скориставшись, що за його діями ніхто
не спостерігає, шляхом вільного
доступу взяв мобільний телефон ТМ
«Нокіа С2», тим самим викрав мобільний
телефон торгової марки «Нокіа С2»,
вартістю згідно висновку
судово-товарознавчої експертизи №118
від 5.06.2014 року - 513 гривні 00 копійок, в
якому сим карта мобільного телефону
була відсутньою. Після чого
обвинувачений ОСОБА_1 заховавши
вищевказаний мобільний телефон в
карман надітих на ньому брюк, намагався
з місця вчинення кримінального
правопорушення зникнути, завдавши
потерпілому ОСОБА_2 матеріальний
збиток на суму 513 гривень 00 копійок. Але
свої злочинні дії ОСОБА_1 до кінця
довести не зміг, так як з затриманий при
виході з квартири потерпілим ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 беззаперечно
визнав себе винуватим у вчиненні
інкримінованого правопорушення, та дав
суду правдиві показання про обставини
вчинення ним злочину, як зазначено в
цьому вироку. У скоєному щиросердно
розкаюється.

Потерпілий до судового засіданні не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся своєчасно та
належним чином, через канцелярію суду
надав заяву з проханням слухати справу
за його відсутності, від пред'явлення
цивільного позову відмовляється.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України,
суд визнав недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, так як проти цього не
заперечували учасники судового
провадження. При цьому судом з'ясовано,
чи правильно розуміють зазначені особи
зміст обставин, чи немає сумнівів у
добровільності їх позиції. Учасникам
процесу роз'яснено, що у такому випадку
сторони будуть позбавлені права
оскаржувати дані обставини в
апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 суд
кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України, тобто вчинення закінченого
замаху на таємне викрадення чужого
майна (крадіжку).

Вину обвинуваченого ОСОБА_1 в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України суд вважає доведеною.

Згідно ст. 66 КК України, обставини, що
пом'якшують покарання, суд вважає повне
визнання вини та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання,
передбачені ст. 67 КК України судом не
встановлені.

Вивченням в ході судового розгляду
даних особи обвинуваченого
встановлено, що він раніш не судимий,
одружений, має на утриманні малолітню
дитину, за місцем мешкання
характеризується задовільно, на обліку
в психоневрологічному та
наркологічному диспансерах не
перебуває.

При визначенні виду та міри покарання
ОСОБА_1 в межах санкції статті
кримінального закону, що передбачає
відповідальність за скоєне, суд,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
ОСОБА_1 злочину, конкретні обставини
вчинення ним злочину, дані про особу
обвинуваченого, який щиросердно
розкаявся, протягом досудового
слідства сприяв встановленню істини по
справі, суд вважає можливим призначити
мінімальне покарання в рамках санкції
зазначеної статті. На думку суду,
призначення мінімального покарання у
вигляді штрафу у розмірі 50
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, з урахуванням фактично
встановлених обставин у справі та
наведених вище, є дійсно необхідним і
буде цілком достатнім для виправлення
ОСОБА_1 та попередження вчинення ним
нових злочинів, що повністю відповідає
принципам і правилам призначення
покарання, які містяться в нормах ст.ст.
65, 66 КК України.

Питання щодо речових доказів та
стягнення витрат за проведення
експертиз суд вирішує відповідно до
ст.. 100, 122 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України
суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) винним у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України за вчинення якого призначити
покарання у вигляді штрафу у розмірі 850
(вісімсот п'ятдесят) грн.

Речовий доказ - мобільний телефон
торгової марки «Нокіа С2» - по вступу
вироку в закону силу - вважати
повернути потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) судові
витрати за проведення експертизи в
сумі 835 грн. 38 коп. на користь держави в
особі НДЕКЦ при ГУМВС України в
Харківській області

Вирок може бути оскаржений, з підстав,
передбачених статтею 394 КПК України до
Апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію
вироку вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку.

Суддя