АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1423/15-к Номер провадження 11-кп/786/464/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286; н.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України , з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Поладіс-Монтаж», одруженого, на утриманні має троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2015 року, яким останнього засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України до 2-х років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків , визначених ст.. 76 КК України; повністю задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з обвинуваченого на користь фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької районної ради Полтавської області в місцевий бюджет Кременчуцького району 694 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину; частково задоволено цивільний позов потерпілого та стягнуто з обвинуваченого на його користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та 3 961 грн. 60 коп. судових витрат на правову допомогу, а всього - 23 961 грн. 60 коп.

Вирішено питання про речові докази та стягнуто процесуальні витрати .

В апеляції обвинувачений просить оскаржуваний вирок змінити в частині задоволення цивільного позову зменшити суму у відшкодування моральної шкоди та відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Апеляцію обґрунтовує тим, що потерпілим не надано доказів на підтвердження тих обставин , якими він обґрунтовує свої позовні вимоги щодо суми завданої йому моральної шкоди, а саме: існування у нього безпорадного , непрацездатного стану , набуття невиліковної вади в результаті ДТП . Вказує на відсутність матеріальної можливості сплатити заявлену суму коштів та те, що в ході судового розгляду ним вже сплачено потерпілому 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Крім того зазначає, що місцевим судом безпідставно стягнуто з нього на користь потерпілого витрати на правову допомогу , оскільки останнім не надано належним чином оформлених документів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу , а застосування ЗУ « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» під час компенсації витрат на правову допомогу у кримінальних справах є помилковим.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржували.

За вироком суду 05.07.2014 року приблизно в 11 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Toyota-Auris» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у крайній правій смузі по проспекту 50 років Жовтня в м. Кременчуці Полтавської області та наближаючись до заїзду на територію, прилеглу до будинку № 27, що розташований ліворуч по ходу руху керованого обвинуваченим автомобіля, всупереч вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це не створить небезпеки іншим учасникам руху, не переконався у безпеці виконуваного маневру повороту ліворуч та перетину лівої смуги руху для заїзду на прилеглу територію до будинку № 27 по проспекту 50 років Жовтня. В той же час, виконуючи вказаний вище маневр повороту ліворуч із порушенням п. 10.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 не надав дорогу водію мотоцикла «Keeway» ОСОБА_8 , що рухався позаду в попутному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті зіткнення, водій мотоцикла «Keeway» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді перелому передньо-верхнього краю четвертого поперекового хребця зі зміщенням уламків, чисельних саден голови, тулуба та кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я.

Заслухавши суддю - доповідача , прокурора , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції , колегія суддів приходить до висновку , що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами , є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди , завданої злочином у розмірі 20 000 грн. та судових витрат по справі.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного вироку при визначені розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому, місцевий суд належним чином мотивував своє рішення в цій частині , вірно врахував характер та обставини заподіяння моральної шкоди, пов`язаної з погіршенням здоров`я потерпілого та вимушеними змінами звичайного способу життя , сімейно-майновий стан обвинуваченого, як заподіювача шкоди , виходячи із засад розумності та справедливості встановив цю суму у розмірі 20 000 грн. згідно вимог заявленого позову.

Тому доводи апелянта щодо безпідставності, завищенності вимог та неможливості сплатити цю суму , колегія суддів вважає неспроможними.

Разом з тим місцевий суд, визначаючи кінцеву суму коштів , що підлягає стягненню на користь потерпілого , допустив помилку , не врахувавши суму у розмірі 3 000 грн. , добровільно сплачену адвокату ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 на користь потерпілого, що підтверджується копією квитанції (а.с. 55).

Таким чином суму коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди слід зменшити на 3 000 грн. (20 000 (сума коштів, заявлена у цивільному позові )- 3 000 (сума коштів, добровільно сплачена після подачі цивільного позову) = 17 000) , відповідно змінивши оскаржуваний вирок в цій частині.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо безпідставності стягнення з нього витрат на правову допомогу та зміні вироку в цій частині то вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються в тому числі і з витрат на правову допомогу.

За умовами ч.2 ст.120 КПК України витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Такими процесуальними витратами є і здійснені потерпілим витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою правової допомоги його представника.

Потерпілим ОСОБА_10 на підтвердження понесених ним витрат за надання правової допомоги надано розрахунок суми гонорару у розмірі 5 000 грн. (а.с.39). Місцевий суд , визначаючи розмір цих витрат , окрім іншого, виходив із фактично затраченого часу представником потерпілого на участь у судових засіданнях та на підставі положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» стягнув суму у розмірі 3 961, 60 грн. , відповідно частково задовольнивши позов в цій частині .

З зазначеним погоджується і колегія суддів.

А відтак , доводи апелянта про відсутність у кримінальному провадженні документального підтвердження витрат потерпілого на правову допомогу є необґрунтованими.

Крім того, сам розмір на правову допомогу обвинуваченим не спростовується, заперечується лише законність стягнення цих процесуальних витрат з обвинуваченого на підставі ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах». З приводу вказаного колегія суддів відзначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами , встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини , що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадами кримінального судочинства.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаної норми , застосування ЗУ « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» під час компенсації витрат на правову допомогу у кримінальних справах є правильним та не суперечить нормам закону.

Керуючись ст..ст.405,407,409,419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області , -

у х в а л и л а:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково;

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити;

Зменшити суму коштів , стягнутих з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином , з 20 000 грн. на 17 000 грн.;

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .
З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2