№566/253/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 р. смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 02 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, уродженця смт. Млинів, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2005 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- судимого вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2012 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 травня 2014 року ОСОБА_5 звільнений від призначеного вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2012 року на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, судимість не погашена та не знята у встановленому законом порядку

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим у кримінальному провадженні від 27 лютого 2015 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 28 січня 2015 року, приблизно о 22 годині, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу із столу в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться в АДРЕСА_2 , таємно викрав належний ОСОБА_4 гаманець із грошима в сумі 150 рублів Російської Федерації, що відповідно до обмінного курсу рубля до гривні, встановленого Національним банком України станом на 28 січня 2015 року, складав 40,50 грн., 18 євро 33 євроценти, що відповідно обмінного курсу євро до гривні, встановленого Національним банком України станом на 28 січня, складав 243,80 грн., 2 долари 6 центів США, що відповідно до обмінного курсу долара до гривні, встановленого Національним банком України станом на 28 січня 2015 року, складав 34, 20 грн. та 530 гривень, в результаті чого потерпілому ОСОБА_4 завдано майнову шкоду на загальну суму 947 гривень 50 копійок.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення від 27 лютого 2015 року, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

У відповідності до угоди про примирення від 27 лютого 2015 року враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, сторони домовились про призначення обвинуваченому узгодженого покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Враховуючи, думку сторін про те, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, сторони узгодили на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
На підставі п.3 ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про примирення, вказавши, що він цілком розуміє наслідки укладення даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду і вказав, що матеріальна шкода йому повністю відшкодована та претензій до обвинуваченого він не має.

Суд, заслухавши думку сторін підготовчого судового провадження, прокурора, який не заперечив проти затвердження угоди про примирення, вважає, що угоду про примирення від 27 лютого 2015 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 підлягає до задоволення, з наступних підстав: у відповідності до вимог п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , слід кваліфікувати як умисні, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Суд, перевіривши угоду про примирення встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України є правильною. Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 473, ч.5 ст. 474 КПК України, а обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_4 погоджуються на призначення узгодженого ними покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про примирення відповідає вимогам, встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, та не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.

Покарання визначене в угоді про примирення відповідає вимогам Кримінального кодексу України.

Таким чином, суд вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про примирення повністю відповідають вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для примирення між потерпілим та обвинуваченим, узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є всі підстави для затвердження угоди про примирення, укладеної 27 лютого 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів в даному кримінальному провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не приймалось.

НА ПІДСТАВІ НАВЕДЕНОГО,
КЕРУЮЧИСЬ СТ.СТ. 314, 374, 368, 370,473-476, 394 КПК УКРАЇНИ,
СУД, -
УХВАЛИВ:
Угоду про примирення від 27 лютого 2015 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, може бути оскаржений в апеляційному порядку на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1