Справа №1-38/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007 року м.
Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області
складі:

головуючого судді Іванчука
В.М.,

секретаря Гнатишин
В.В.

участю прокурора Небилович
A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Монастириську кримінальну справу по
обвинуваченню :

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,
уродження м.Монастириська, Тернопільської області, жителя с.Бобрівники,
Монастириського району, Тернопільської області, громадянина України, українця,
освіта середня-спеціальна, не працюючого,
не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст.
122 ч.1 КК України,-

встановив:

02 червня 2007
року, біля 19 год. до підсудного
ОСОБА_1 підійшов ОСОБА_2, та під час розмови з підсудним образив його і вдарив
рукою по обличчі. ЗахищаючисьОСОБА_1. у відповідь умисне вдарив потерпілого
рукою по обличчі та завдав удару ногою в грудну клітку з лівого боку
останнього, внаслідок чого були спричинені тілесні ушкодження у вигляді
закритих переломів 5,6,7 ребер, які згідно судово-медичної експертизи
відносяться до категорії середньої тяжкості.

В судовому
засіданні підсуднийОСОБА_1., свою вину у вчиненні пред'явленого йому в
обвинуваченні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і даючи суду
показання, повністю підтвердив факт та обставини скоєння ним вищезазначеного у
вироку злочину.

Потерпілий
ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про
день, час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Проте в
справі є заява написана власноручно потерпілим, в якій вказано, що претензій
особистого та майнового характеру немає, просить суворо не карати.

Дослідження фактичних
обставин справи було
обмежено лише допитом підсудного
та оголошенням показів потерпілого.

2

Крім повного
визнання вини підсуднимОСОБА_1., його вина доведена зібраними по справі під час
досудового слідства доказами, які підсудний не оспорює і вважає їх дослідження
в судовому засіданні недоцільним.

Органами
досудового слідства підсудномуОСОБА_1. пред'явлено обвинувачення за ст.122 ч.1
КК України. Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд
вважає, що дана кваліфікація є вірною, оскільки останній умисне спричинив
середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не
потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Вирішуючи
питання про призначення покарання, суд враховує ступінь суспільної
небезпечності скоєного злочину, особи винного та обставини справи, що
пом'якшують і обтяжують його відповідальність, а також оголошенні покази
потерпілого, який просить суд суворо його не карати.

Зокрема, суд враховує те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, позитивно
характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної
відповідальності.

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного, інші обставини справи, суд вважає, що
підсудномуОСОБА_1. можна обрати міру покарання не пов'язану з ізоляцією його
від суспільства, а тому призначаючи покарання, суд рахує за можливе в силу
ст.69 КК України перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, яке
не передбачено санкцією ст.122 ч.1 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд, -

Засудив
:

ОСОБА_1 визнати винним:

- за ст.122 ч.1
КК України та на підставі ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді
510 (п'ятсот десять) грн. штрафу в дохід держави.

До набрання
вироком законної сили, запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_1, залишити без
змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до
Тернопільського апеляційного суду на протязі п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення, шляхом подачі апеляції чи апеляційного подання через Монастириський
районний суд.