АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/267/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/260/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Амістія
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року, якою, -

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Юнокомунарськ Єнакієвського району Донецької

області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей,

із середньою освітою, не працюючого, судимого

11 квітня 2013 року вироком Кременецького

районного суду Тернопільської області за

ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

на підставі ст. 75 КК України звільненого від

відбування покарання з випробуванням з іспитовим

строком 3 роки; 24 квітня 2015 року вироком

Кременецького районного суду Тернопільської

області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням

ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

встановила:
Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та застосовано положення п. 3 ст. 76 КК України.

В квітні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Кременецького районного суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році як такого, що має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує на незаконність вказаної ухвали Кременецького районного суду і з урахуванням того, що на його утриманні знаходиться троє малолітніх дітей просить судове рішення першої інстанції скасувати, застосувати до нього амністію та звільнити від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, навівши мотиви, аналогічні викладеним у скарзі, просить застосувати до нього п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році та звільнити його від відбування покарання; прокурора, який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_7 не є суб`єктом, до якого може бути застосовано положення ст. 1 закону України Про амністію у 2014 році; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

У відповідності до Закону України Про амністію у 2014 році підстави, які слугують звільненню особи від відбування покарання, визначено у статтях 1-5 цього закону. Зокрема, означені статті містять імперативну вимогу щодо звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інших видів покарань, не пов`язаних з позбавленням волі засуджених.

Як вбачається із змісту клопотання, з яким засуджений ОСОБА_7 звертався до Кременецького районного суду, останній просив звільнити його від відбування покарання на підставі ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році як особу на утриманні якої знаходиться троє малолітніх дітей.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, можуть бути звільнені від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Виходячи з цих обставин підстави для застосування ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році до ОСОБА_7 , як до особи засудженої за вчинення умисного тяжкого злочину, відсутні.

Ці ж мотиви навів у своєму рішенні суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про застосування амністії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок та обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 у застосуванні до нього ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки, останній засуджений за вчинення злочину, який є тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Законом України Про амністію у 2014 році, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2