Апеляційний суд Рівненської області
________________________________________________________
У Х В А Л А
27 липня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду м.Рівне апеляційну скаргу представника ПАТ «Фінанси та кредит» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 08 липня 2015 року про арешт майна, яке належить на праві власності ПАТ «Фінанси та кредит»,

З участю прокурора: ОСОБА_6 .

Представника: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, частково задоволено клопотання старшого прокурора прокуратури м.Рівне ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а саме: нежитлове приміщення магазину продовольчої групи товарів за адресою: м.Рівне, вул..Соборна, буд.233; нежитлове приміщення кафе-піцерії літ «А-2» за адресою: м.Рівне, вул..Пересопницька, буд.76, земельна ділянка кадастровий номер :01:026:0062 за адресою м.Рівне, вул..Пересопницька, 76, із забороною Пат «Банк «Фінанси та кредит» розпоряджатися вказаним майном, в межах суми цивільного позову.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя в ухвалі зазначив, що арешт накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову.

В поданій апеляційній скарзі представник ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування зазначає, що досудове розслідування було розпочато за ч.2 ст.364-1 КК України як зловживання повноваженнями службовими особами юридичної особи за зверненням заявника-вкладника ОСОБА_8 у якої з банком є договірні відносини на підставі договору банківського вкладу. Доводить, що в діях працівників банку відсутній склад злочину за ч.2 ст.364-1 КК України, оскільки відповідно до Постанови НБУ №354 від 03.06.2015 року «Про регулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» уповноважені банки зобов`язані обмежити видачу грошових коштів або банківських металів. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки судом не було вчасно повідомлено про час та місце розгляду клопотання, тому представник банку не був присутній в судовому засіданні, у зв`язку з чим про зміст ухвали стало відомо лише 14.07.2015 року.

Зазначає, що ухвала слідчого судді порушує право власності ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та винесеною з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального права. При цьому доводить, що відповідно ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права, гроші у будь-якій валюті, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинили суспільно небезпечне діяння і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження з метою забезпечення можливою конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. У даному кримінальному провадженні органом досудового слідства жодній службовій особі про підозру не повідомлялось. Зазначає, що при розгляді клопотання, слідчим суддею не досліджено питання оцінки розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди, на яке накладено арешт. Крім того вказує, що арештоване майно не відповідає критеріям, передбачений ч.2 ст.167 КПК України, а в справі відсутні будь-які докази вчинення службовими особами злочину за ч.2 ст.364-1 КК України, оскільки між ОСОБА_8 та банківською установою існують виключно цивільно-правові відносини пов`язані із виконанням зобов`язань та відповідальністю за кредитним договором.

Просить поновити строк на оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати. В задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали місцевого суду без зміни, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно клопотання прокурора прокуратури м.Рівне ОСОБА_6 , прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000058 від 26.05.2015 року за фактом заволодіння службовими особами відділення АТ «Фінанси та кредит» банківським вкладом золотом вагою 1081гр. ОСОБА_8 , тобто за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України як зловживання повноваженнями.

Слідчий суддя, задовольняючи зазначене кдопотання про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а саме: нежитлове приміщення магазину продовольчої групи товарів за адресою: м.Рівне, вул..Соборна, буд.233; нежитлове приміщення кафе-піцерії літ «А-2» за адресою: м.Рівне, вул..Пересопницька, буд.76, земельна ділянка кадастровий номер :01:026:0062 за адресою м.Рівне, вул..Пересопницька, 76, із забороною ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» розпоряджатися вказаним майном, в межах суми цивільного позову, послався як на підставу на ст..167КПК та ст..170 КПК України, зазначивши в ухвалі що арешт накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову.

Такий висновок суду повністю суперечить нормам кримінально-процесуального закону

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Тобто, за змістом вказаної статті підставою тимчасового вилучення майна може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Як убачається з матеріалів клопотання, вказане майно жодним чином не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Частиною 2 ст.364-1 КК України (із змінами та доповненнями від 01.08.2014р.) передбачено лише спеціальну конфіскацію. Тому, викладені у клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді посилання про накладення арешту для забезпечення можливої конфіскації не ґрунтуються на нормах закону.

Крім того, на думку колегії суддів, викладені в апеляційній скарзі представника ПАТ «Фінанси та кредит» доводи про те, що у даній справі мають місце цивільно-правові відносини є обґрунтованими.

Так, згідно договору банківського вкладу 3300131/50089/370-14 від 15.05.2014 року ОСОБА_8 є вкладником банку «Фінанси та кредит» у вигляді вкладу 1081грам золота. Оскільки, відповідно до Постанови НБУ №354 від 03.06.2015 року «Про регулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» уповноважені банки зобов`язані обмежити видачу грошових коштів або банківських металів, видача вкладу, термін дії якого закінчився повністю унеможливлена. Питання про накладення арешту Державною виконавчої службою України на кошти банку було вже предметом розгляду Київського окружного адміністративного суду у справі 3810/1455/15АТ, який заборонив будь-яке стягнення, примусове стягнення органів державної виконавчої служби та її правонаступників, яке є чинним.

При постановленні ухвали, суд враховує положення ст.117 КПК України, де зазначено, що пропущений з поважний причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Колегія суддів вважає, що оскільки клопотанням про арешт майна розглядалось без участі АТ «Фінанси та кредит» та жодних даних про те, що банк був повідомлений належним чином про час розгляду справи, а про існування такої ухвали установа повідомлена лише 14.07.2015р., то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню

Керуючись ст.117, 167, 170, 171, 175, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника АТ «Банк Фінанси та кредит» задовольнити.

Поновити Банку «Фінанси та кредит» строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 8 липня 2015року.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 8 липня 2015року про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а саме: нежитлове приміщення магазину продовольчої групи товарів за адресою: м.Рівне, вул..Соборна, буд.233; нежитлове приміщення кафе-піцерії літ «А-2» за адресою: м.Рівне, вул..Пересопницька, буд.76, земельна ділянка кадастровий номер :01:026:0062 за адресою м.Рівне, вул..Пересопницька, 76, із забороною Пат «Банк «Фінанси та кредит» розпоряджатися вказаним майном - скасувати

Клопотання старшого прокурора прокуратури м.Рівне ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», - залишити без задоволення

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3