А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.01.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11кп/777/69/2015 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського району Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 25.04.2013.
Цим вироком задоволено заяву ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубрівки Баранівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого директором державного підприємства «Перечинське лісове господарство» (далі ДП «Перечинське ЛГ»), не судимого, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.09.2012, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.2 ст. 367 КК України на підставі п. «в» ст. 1 та ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році», зазначену постанову скасовано, а ОСОБА_6 виправдано за відсутністю в його діях складу такого злочину.
Згідно з постановою про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_6 працюючи директором ДП «Перечинське ЛГ», внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне до них ставлення, в інтересах третіх осіб, на порушення вимог ст.ст. 2 і 7 Лісового кодексу України, п.п.1.2, 1.5 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007, п.п. 2 і 3 «Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних, комерційних та казенних підприємств, господарських товариств у статутному фонді яких більше 50 % акцій (часток, паїв) належать державі», затвердженому наказом Міністерства економіки України від 21.06.2005 № 173, не вжив заходів до з`ясування цін, які склались під час проведення аукціонів 20.03.2007 Львівською універсальною товарною біржею та 14.06.2007 товарною біржею «Закарпатський лісовий ринок» з продажу лісопродукції та які у встановленому законом порядку були затверджені на підприємстві, 09.02.2007 уклав з ТОВ «ЕНО Меблі ЛТД» договір поставки пиловника букового другого сорту за ціною 240 грн. з ПДВ, пиловника букового третього сорту за ціною 140 грн. з ПДВ, а 04.07.2007 додаток до цього договору, яким встановив ціну на пиловник буковий другого сорту в сумі 250 грн. з ПДВ та третього сорту в сумі 170 грн. з ПДВ, на їх підставі у період з 01.07.2007 по 01.02.2008 року відпустив зазначеному товариству лісопродукцію за цінами, нижчими від затверджених по підприємству 02.04.2007 та від цін деревини, реалізованої з аукціонів, чим спричинив інтересам ДП «Перечинське ЛГ» збитки, як зазначено в постанові, «на суму 118 937, 93 тис. грн.».
Прокурор Перечинського району ОСОБА_8 обвинувальний висновок з таким обвинуваченням затвердив і разом з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_6 118 937, 93 грн. на користь ДП «Перечинське ЛГ» 27.06.2012 направив кримінальну справу до Перечинського районного суду, який одержав її тільки 07.09.2012 (т.4 а.с.1).
У попередньому судовому засіданні 24.09.2012 ОСОБА_6 пояснив, що визнає вину повністю і просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році», про що подав суду письмову заяву (т.4 а.с. 7, 11-12).
Постановою від 24.09.2012, з посиланням на цю заяву та ст.ст.1 і 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» суд звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України, закрив провадження в справі, а цивільний позов прокурора залишив без розгляду.
11.02.2013 ОСОБА_6 подав до Перечинського районного суду заяву про перегляд постанови від 24.09.2012 за нововиявленими обставинами, яку доповнив 18.02.2013. У заяві і доповненні до неї просив цю постанову скасувати та ухвалити у кримінальній справі виправдувальний вирок (т.4 а.с. 24-25, 34-36).
В оскарженому вироку від 25.04.2013 суд зазначив, як доведене, що ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2007 в адміністративній справі за позовом ВАТ «Аверс», ТОВ «Свиспан Лімітед», ВАТ «Шепетівський ДОК», ТОВ «Одек Україна», ТОВ «Калинівський ЕЗДМ», ЗАТ «Фанплит», ВАТ «Перечинський лісохімічний комбінат» МП ТОВ «Олісма» до Державного комітету лісового господарства України про визнання нечинним наказу від 30.11.2006 № 264 зупинено дію п.1 наказу цього комітету від 19.02.2007 № 42 і Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини до розгляду справи по суті, тобто до 26.01.2009 року, коли була скасована ухвала господарського суду м. Києва від 05.04.2007 про визнання недійсними п.1 наказу Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 № 42 та Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини.
Суд визнав цю обставину нововиявленою і вказав, що вона «сама по собі доводить неправильність постанови, яка переглядається», оскільки ОСОБА_6 , укладаючи додаток до договору поставки від 09.02.2007 між ДП «Перечинське ЛГ» і ТОВ «ЕНО Меблі ЛТД», не міг порушити Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затверджене наказом Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007 року, дію якого на той час було зупинено.
Щодо обставин укладення договору поставки пиловника між ДП «Перечинське ЛГ» та ТОВ «ЕНО Меблі ЛТД» від 09.02.2007 і додатку до нього від 04.07.2007 року, визнаних установленими в постанові Перечинського районного суду від 24.09.2012, а також доказів, які стосуються цих обставин, суд у вироку зауважив, що залишає їх без дослідження, оскільки вони не оспорюються.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Посилається на те, що суд: а) зупинення дії п.1 наказу Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 № 42 визнав нововиявленою обставиною необґрунтовано, оскільки він мав доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, а отже мав можливість з`ясувати її своєчасно; б) не вмотивував, яким чином доводять: ухвала господарського суду м. Києва від 12.03.2007 - неправильність постанови Перечинського районного суду від 24.09.2012, а зупинення дії наказу Державного комітету лісового господарства України № 42 від 19.02.2007 відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину; в) не врахував фактів фінансових порушень та спричинення збитків, установлених актом ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Перечинський ЛГ» за період з 01.07.2007 по 31.12.2008 року; г) на порушення приписів ст. ст. 55, 318, 466 КПК України не залучив до розгляду справи і не викликав у судове засідання представника потерпілого ДП «Перечинське ЛГ»; ґ) на порушення вимог ст. ст. 349, 466 КПК України відмовився від дослідження доказів щодо обставин укладення договору поставки пиловника між ДП «Перечинське ЛГ» та ТОВ «ЕНО Меблі ЛТД» від 09.02.2007 і додатку до нього від 04.07.2007 року без з`ясування думки учасників судового провадження з цього приводу; д) внаслідок того, що не дослідив доказів обвинувачення, дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи; е) всупереч вимогам ст. 374 КПК України не вказав у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 і визнане недоведеним, підстави виправдання, мотиви, з яких відкинуто докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку; є) наперед визначив вказані заявником обставини, як нововиявлені, проте їх впливу на зміст обвинувачення та його доведеність не перевірив; ж) обмежив прокурора в праві висловити свою думку щодо можливості закінчити з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами.
У доповненні до апеляційної скарги прокурор зазначив, що ухвали господарського суду м. Києва від 12.03.2007 та від 05.04.2007, покладені судом першої інстанції в основу оскарженого вироку, надані суду стороною захисту та приєднані до справи у ксерокопіях, як докази не відповідають вимогам ст. ст. 84, 86, 99 КПК України, п. п. 6.3, 6.4, 13.12 Інструкції з діловодства в апеляційних та місцевих адміністративних судах, затвердженої наказом ДСА України від 05.12.2006 № 155, не містять обов`язкових реквізитів, є сумнівними за якістю та походженням, а тому недопустимими.
Захисник ОСОБА_7 подав на апеляційну скаргу заперечення, в якому просить залишити її без задоволення, а вирок без змін. Вказує, що діями ОСОБА_6 , поставленими йому в обвинувачення, шкоди не заподіяно, складу злочину вони не містять, а до порушень кримінального процесуального закону, на які посилається прокурор, сторона захисту непричетна.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги з урахуванням доповнень, заперечення захисника і обвинуваченого, які з доводами прокурора не погодились, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без змін, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого і доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст. 460 КПК України (2012) учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинна відповідати вимогам ст. 462 КПК України, а додані до неї документи, якими обґрунтовуються вимоги заявника вимогам ст. 99 цього Кодексу.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.16 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані до суду після набрання ним чинності, за винятком зазначених у цьому пункті, розглядаються відповідними судами за правилами цього Кодексу.
Заява про перегляд постанови Перечинського районного суду від 24.09.2012 за нововиявленими обставинами була подана до суду 11.02.2013 (т.4 а.с. 24), отже підлягала розгляду цим судом за правилами КПК України (2012).
Згідно з приписами ст.ст. 55, 56, 412 КПК України потерпілий, яким може бути і юридична особа, котрій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право, зокрема, бути повідомленим про свої права і обов`язки, подавати докази, заявляти відводи і клопотання, давати показання, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, знайомитися з матеріалами кримінального провадження, брати участь у судовому провадженні, перевірці доказів, інших процесуальних діях, ставити запитання, подавати зауваження та заперечення щодо порядку проведення процесуальних дій, підтримувати обвинувачення. Здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Згідно зі ст. 467 КПК України за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.
Права суду першої інстанції за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами скасувати постанову (ухвалу) про закриття провадження в справі і ухвалити вирок КПК України не передбачає. Не вправі суд ухвалити вирок і за наслідками розгляду клопотання про закриття кримінального провадження (кримінальної справи).
У формі вироку, відповідно до правила, вказаного у ст. 369 КПК України, викладається судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті. Вирок, у свою чергу, як передбачено ст. 370 КПК України, повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто: а) ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; б) ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; в) містити належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення; а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 284 цього Кодексу, тобто, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 374 КПК України в мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не додержано.
Кримінальне провадження за нововиявленими обставинами він розглянув за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, всупереч нормам матеріального права, без дослідження і оцінки доказів, без об`єктивного з`ясування обставин, без дотримання інших вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; за наслідками розгляду ухвалив рішення, не передбачене ст. 467 КПК України: скасував постанову про закриття провадження в справі і ухвалив вирок, який, до того ж, не відповідає і вимогам ст. 374 цього Кодексу: не містить формулювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, визнаного недоведеним, вказівки на підстави для його виправдання, мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Такі порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому, згідно зі ст. 412 ст. 415 КПК України, вважаються істотними та тягнуть за собою скасування вироку і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
З огляду на це правило вирішувати зазначені в апеляційній скарзі питання, що стосуються визнання чи невизнання обставини нововиявленою, доведеності чи недоведеності обвинувачення, оцінки доказів, переваги одних доказів над іншими, у цій ухвалі Апеляційний суд не вправі.
Клопотання щодо запобіжного заходу сторонами не вносилось.
Керуючись ст.ст. 404 - 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу з доповненнями, подану прокурором Перечинського району ОСОБА_8 задовольнити частково, вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 25.04.2013 щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді