Справа № 377/233/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/689/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 01.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
01 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Славутицького міського суду Київської області від 16 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.) 20.07.2007 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 187, ст. 69 КК України, на 7 років 2 місяці позбавлення волі; 21.11.2012 року на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2012 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 21 день;

2.) 11.06.2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 296, ст. 71 КК України, на 1 рік 1 місяць позбавлення волі;

3.) 10.11.2014 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст. 122 КК України, на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

4.) 16.03.2015 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.1 ст. 125, ст. 71 КК України, на 2 роки 30 днів позбавлення волі.

засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, на 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Славутицького міського суду Київської області від 16 березня 2015 року призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 25 лютого 2015 року, приблизно 17 год. 20 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в магазині «Ексклюзив», що розташований в будівлі БПО «Люкс» за адресою: Київська область, місто Славутич, Центральна площа, 3, побачив на полицях магазину товар і у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, а саме: одні чоловічі брюки та двох чоловічих футболок.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , того ж дня, близько 17 години 40 хвилин, зняв з вішака чоловічу футболку чорного кольору «Rolling Stones» вартістю 114 гривень, чоловічу футболку червоного кольору, вартістю 199 гривень, та чоловічі брюки «Njrth Route» вартістю 140 гривень, загальною вартістю 453 гривні, які належать ОСОБА_8 , і сховав зазначені речі під свій верхній одяг, після чого направився до виходу з магазину, тобто вчинив замах на таємне викрадення чужого майна, повторно, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причини, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий продавцями магазину, а викрадені речі були у нього вилучені.

Не погоджуючись з вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст. 71 КК України.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що не заперечує доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, вважає вирок незаконним у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині фактичних обставин справи, кваліфікації злочину та доведеності вини ОСОБА_7 , учасниками судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, то судом належним чином враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, за місцем проживання обвинувачений характеризується формально позитивно, має постійне місце проживання, немає офіційного місця роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності 16.09.2014 року та 21.01.2015 року за ст. 173-2 КУпАП, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, новий злочин вчинив під час іспитового строку, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття в скоєному, обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 3 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначеного судами кримінального покарання», встановлений ст. 70 КК України порядок, згідно з яким суд

зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім

остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується

як основних, так і додаткових покарань.

Відповідно до абз. 6 п. 25 вказаної постанови, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Так, згідно вироку, ОСОБА_7 16.03.2015 року вироком Славутицького міського суду Київської області засуджений за ч.1 ст. 125, ст. 71 КК України на 2 роки 30 днів позбавлення волі.

Разом із тим, злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив 25.02.2015 року, тобто до ухвалення Славутицьким міським судом Київської області вироку 16.03.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції у вироку від 16.03.2015 року при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України помилково застосував ст. 71 КК України, оскільки в даному випадку призначення остаточного покарання повинно проводитись за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Тому, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, КПК України колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А :
Вирок Славутицького міського суду Київської області від 16 квітня 2015 року, щодо ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання вищезазначеного покарання та покаранням за вироком Славутицького міського суду Київської області 16.03.2015 року, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Головуючий

Судді