Справа № 138/1268/15-к
Провадження №:1-в/138/122/15

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представників ВК-114 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду в режимі відеоконференції з приміщення Могилів-Подільської ВК №114 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, до арешту не працюючого, народився в с.Котюжанка, Вишгородського району, Київської області та до арешту не мав постійного місця проживання, раніше не судимого;
засудженого: 25.04.2005 Апеляційним судом Вінницької області за ч.4 ст.187, п.п.4,6,12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке є особистою власністю,
Засуджений ОСОБА_9 звернувся в Могилів-Подільський міськрайсуд з клопотанням про застосування відносно нього ст.81 КК України. До клопотання не додав жодного документу.
Представник Спостережної комісії в судові засідання не з`являвся про час та місце розгляду справи комісія була повідомлена завчасно та належним чином. Про причини неявки суду невідомо.
Засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили суд клопотання задовольнити.
Представник ВК-114 в судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду. Зазначив, крім іншого, що вважає, що засуджений лише стає на шлях виправлення.
Прокурор в судовому засіданні клопотання засудженого не підтримала. Зазначила, що засуджений на час вирішення клопотання не довів свого виправлення, а відтак підстав для його умовно-дострокового звільнення немає.
Заслухавши пояснення та думки засудженого, його захисника та представника ВК-114, думку прокурора, дослідивши зміст клопотання, характеристику засудженого та довідку про застосовані до нього стягнення та заохочення, а також матеріали його особової справи суд, дійшов висновку, що клопотання слід залишити без задоволення, враховуючи таке.
Так, вироком Апеляційного суду Вінницької області від 24.05.2005 ОСОБА_9 засуджено за ч.4 ст.187, п.п.4,6,12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке є особистою власністю, і на даний час він відбув 3/4 строку покарання.
Тобто, засуджений відбуває покарання за скоєння особливо тяжких злочинів.
Стаття 81 КК України передбачає умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання не лише після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, але й те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
Засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.05.2004, а в ВК №114 з 18.10.2005. На час розгляду клопотання працевлаштований в установі до бригади по виготовленню виробів широкого вжитку, робітником.
За час відбування покарання поведінка засудженого була неоднозначною та змінювалась. Так, в лютому 2006 року він отримав одне стягнення, а в жовтні 2006 року одне заохочення. З 2007 року по лютий 2010 рік, включно, отримав 7 заохочень, а в серпні 2010 отримав стягнення. Дане стягнення було знято достроково 21.12.2010. З 2011 року по грудень 2013 року отримав 8 заохочень, а 31.12.2013 отримав стягнення, після чого ще двічі, а саме в червні та в вересні 2014 року отримав стягнення, в тому числі ДІЗО (3 доби). Після даних стягнень лише один раз в квітні 2015 року був заохочений.
Згідно змісту характеристики засудженого та усних пояснень наданих представниками ВК №114, які були його безпосередніми керівниками в відділенні №6, допущені засудженим порушення полягали в порушенні розпорядку дня, оскільки він не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Під дію ст. 81 КК України засуджений підпадав ще 26.02.2014, однак рішенням комісії установи йому було відмовлено у його умовно-достроковому звільненні, оскільки він не довів свого виправлення.
В матеріалах особової справи засудженого міститься його негативна характеристика, датована 30.09.2014, складена начальником відділення СПС ОСОБА_7 , який, як встановив суд, був керівником того ж 6 відділення. Так, в характеристиці вказано, що за час відбування покарання засуджений характеризується негативно. На заходи виховного впливу реагує негативно. Самооцінка завищена, нестриманий, підлий, улесливий, намагається підтримувати традиції злочинного світу. На неодноразові зауваження не реагує, належних висновків для себе не робить.
В характеристиці засудженого, станом на 13.05.2015, яку було надано суду, вказано, що він підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та донькою шляхом побачень, отримує посилки. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що засуджений уже вдруге розлучений. Востаннє ще в 2012 році.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 , в якості свідка, пояснила суду, що із засудженим розлучена ще з 2012 року. В червні 2014 вона уклала шлюб з іншим чоловіком, з яким вони чекають дитину. Підтвердила те, що у неї із засудженим є спільна дочка, однак він не цікавився та не цікавиться життям дочки. Зазначила, що вона особисто жодних зв`язків з ним не підтримує. Надала йому негативну характеристику і зазначила, що на її думку він не виправився.
Зі змісту характеристики засудженого ОСОБА_9 та матеріалів його особової справи вбачається, що підпадаючи під можливість застосування до нього заохочувальних норм, передбачених ст.101 КВК України та ст. 81 КК України йому було об`єктивно відмовлено в їх застосуванні.
Наявність у засудженого ОСОБА_9 лише одного заохочення (15.04.2015) після останніх 3 стягнень (31.12.2013, 02.06.2014, 30.09.2014), з огляду на принцип розумності, суд не може розцінювати як факт доведення його виправлення.
Крім того, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 обґрунтовуючи своє клопотання надав суду суперечливі пояснення. Так, спочатку зазначаючи про наявність у нього тісних соціально корисних зв`язку з дружиною ОСОБА_12 та їх малолітньою дочкою, шляхом постійних побачень та телефонних розмов, а також зазначаючи про їх спільні плани після його звільнення проживати однією сім`єю, після з`ясування в судовому засіданні протилежних обставин, змінив свої пояснення на наявність у нього соціально-корисних зв`язків із сестрою.
Також, суд встановив, що за місцем відбування покарання, на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення із засудженого шкоди в розмірі 108252 грн., однак жодні кошти по даному листу не перераховувались. Тобто, шкоду завдану злочином засуджений не відшкодував.
Разом з тим, представник ВК №114 пояснив суду, що засуджений в даний час працевлаштований та отримує заробітну плату.
Крім того, з пояснень засудженого суд встановив, що до засудження він ніколи не мав офіційного місця роботи. Останнім місцем його проживання було місце проживання його першої дружини з якою він розлучений. До одруження проживав у бабусі, однак після її смерті її будинок було продано родичами. Він власного житла немає.
Таким чином, встановлені судом обставини, зміст матеріалів, що характеризують особу засудженого та суть пояснень учасників процесу не свідчать про наявність тієї обов`язкової підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, як його виправлення, а та обставина, про яку вказав представник ВК №114, а саме те, що засуджений лише стає на шлях виправлення не може бути підставою для задоволення клопотання засудженого. За таких обставин, клопотання засудженого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України 2012 року, суд
В задоволенні клопотання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Вінницької області від 25.04.2005, про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1