03.08.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №533/678/15-к
провадження №1-кп/533/64/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 року селище Козельщина
Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000092 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, громадянина України, не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 16.03.2015 року о 19 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, наніс рукою, стиснутою в кулак, потерпілому ОСОБА_3 один удар в область голови, в результаті чого заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововиливів та рани слизової оболонки губ, які згідно висновку експерта № 299 від 18.03.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив насильницькі дії, які не були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_3 впав на землю, після чого обвинувачений обшукав кишені його одягу та заволодів грошовими коштами в сумі 400 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
17.03.2015 року о 9.00 годині ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 в селищі Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наказав потерпілому ОСОБА_3 віддати йому грошові кошти, які мав потерпілий. ОСОБА_3 , побоюючись застосування до нього фізичного насильства з боку ОСОБА_4 , передав останньому грошові кошти в сумі 50 грн. ОСОБА_4 отримавши грошові кошти, розпорядився ними на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що він повністю визнає свою провину у вчиненні вищевказаного злочину, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному щиро розкаявся. В той же час, показання давати відмовився.
В судовому засіданні, при визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором заявлено клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпілий, обвинувачений, захисник обвинуваченого підтримали клопотання прокурора.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні, щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачений проти даного рішення суду не заперечував.
Суд, дослідивши висновок судово-медичної експертизи №299 від 18.03.2015 року, матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за першим епізодом від 16.03.2015 року, та у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), поєднаного з погрозою застосування такого насильства, вчиненого повторно, за другим епізодом від 17.03.2015 року, доведена у повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, посередньо оцінюється у побутовій характеристиці, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину визнає у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся. Також судом враховується думка потерпілого, який на суворому покаранні не наполягав.

Обставиною, яке пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України,суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України,суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, беручи до уваги тяжкість вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України, разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, застосованого відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, не вбачається.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя

Козельщинського районного суду: ОСОБА_1