Справа № 0909/4346/2012
Провадження № 11/779/18/2015
Категорія ст. 185 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, не одружену, не працюючу, раніше судиму 12 жовтня 2011 року Коломийським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 190 ч. 2, 75 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнену від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, -

засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України та призначено покарання - один рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до обраного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2011 року у вигляді трьох років позбавлення волі та визначено остаточне покарання три роки один місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 11 листопада 2014 року, з часу фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу засудженій до вступу вироку в законну силу залишено попередню взяття під варту.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 26100 гривень матеріальної шкоди та 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду 02 червня 2012 року близько 12.30 год. ОСОБА_7 , яка на той час була неповнолітньою, перебуваючи в будинку, який належить потерпілій ОСОБА_8 , що у АДРЕСА_2 , скористалась тимчасовою відсутністю власника будинку і таємно викрала золоті вироби на загальну суму 28 125 гривень.

Не погодившись із вироком суду, засуджена подала апеляцію, в якій просить змінити оскаржуваний вирок та призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що її мати у зв`язку з онкозахворюванням потребує постійного догляду, оскільки стан її здоров`я погіршується з кожним днем.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , позицію прокурора, який заперечив апеляцію, пояснення захисника засудженої, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Доведеність вини ОСОБА_7 і кваліфікація її дій за ст. 185 ч. 2 КК України в апеляції не оспорюється, тому вирок в цій частині згідно ст. 365 КПК України не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Таких вимог закону при постановленні даного вироку суд дотримався, а тому підстав для пом`якшення засудженій покарання колегія суддів не вбачає.

Постанова Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, місцевий суд в повній мірі врахував обставини справи та дані про особу винної, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття засудженої, неповнолітній вік на момент вчинення злочину, позитивну характеристику, а також те, що зазначений вище злочин вона вчинила під час відбуття покарання за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2011 року, яким вона була засудження за аналогічні корисливі злочини.

Враховуючи наведене, суд прийшов до правильного висновку, що призначене засудженій покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 65 КК України, буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

За наведених обставин подану апеляцію слід залишити без задоволення.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 365, 366 КПК 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2