У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Скотаря А.М.

Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 24 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Харківської області.

Вироком Золочівського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2006 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості не має,

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
1 рік;

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2, судимості не має,

за ч.2 ст.186 КК України - на 4 роки позбавлення волі, ст.304 КК України -
на 1 рік обмеження волі. Його також визнано винуватим у вчиненні злочину,
передбаченого ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а покарання виді 3 років
позбавлення волі призначено за ч.3 ст.185 КК України.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_2 остаточно призначено - 4 роки
позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 за ст.15, ч.3 ст.185 КК України - на 3
роки позбавлення волі зі звільненням його на підставі ст.75 КК України від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, вирок щодо
якого не оскаржено.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 08.01.2006 р. у с. Довжик
Золочівського району Харківської області за попередньою змовою з ОСОБА_2, із
проникненням у сховище, вчинив замах на крадіжку майна СТОВ “Довжик” вартістю
850 грн., однак не довів цього злочину до кінця з причин, що не залежали від
його волі.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 засуджено ще й за те, що вони 12.02.2006 р. у стані
алкогольного сп'яніння, перебуваючи в тамбурі електропотягу “Харків-Золочів”,
за попередньою змовою між собою відкрито викрали мобільний телефон ОСОБА_3
вартістю 501 грн. 21 коп.

Окрім цього, ОСОБА_2 засуджено також за вчинення злочину, передбаченого
ст.304 КК України.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на те, що суд визнав ОСОБА_2
винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.15, ч.3 ст.185 КК України, однак
безпідставно призначив покарання за ч.3 ст.185 КК України та не зазначив про
те, що звільнення від відбування покарання неповнолітнього ОСОБА_1 здійснюється
з урахуванням вимог ст.104 КК України, просить вирок скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд. Також прокурор указує в поданні про порушення судом
вимог ст.334 КПК України при формулюванні обвинувачення ОСОБА_2 за ст.304 КК
України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подання, перевіривши
матеріали справи та, обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що
подання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.334 КПК України мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і
мотивів злочину.

З мотивувальної частини вироку
вбачається, що визнавши ОСОБА_2 винуватим у втягненні неповнолітнього ОСОБА_1 у злочинну діяльність за ст.304 КК України, суд не
сформулював обвинувачення та не зазначив місце,
час, спосіб вчинення цього злочину, його наслідків, форми вини і мотивів
злочину.

Крім того, зазначаючи місце, час і наслідки вчиненого ОСОБА_2 і ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК
України, суд не вказав форму викрадення майна ОСОБА_3

Отже, мотивувальна частина вироку щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не відповідає
вимогам ст.334 КПК України.

Також ґрунтуються на матеріалах справи твердження прокурора у касаційному
поданні про те, що суд визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.15, ч.3
ст.185 КК України, однак безпідставно призначив йому покарання за ч.3 ст.185 КК
України.

Як убачається з матеріалів справи, органи досудового слідства кваліфікували
дії ОСОБА_2 і ОСОБА_2 за епізодом замаху на крадіжку майна СТОВ “Довжик“ за
ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Погодився з такою кваліфікацією й суд, який у
мотивувальній частині вироку вказав про доведеність вини цих засуджених за
ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Разом із тим, у резолютивній частині вироку суд,
визнавши ОСОБА_2 винуватим за ст.15, ч.3
ст.185 КК України, призначив йому покарання не за цим кримінальним законом, а
за ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, призначивши ОСОБА_2 покарання за ч.3 ст.185 КК України, суд
порушив вимоги ст.335 КПК України.

З урахуванням того, що
мотивувальна й резолютивна частини вироку відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не
відповідає вимогам закону, то вирок щодо них підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд, при якому належить дослідити всі обставини справи і в залежності від встановленого,
мотивувальну і резолютивну частину вироку викласти відповідно з вимогами ст.ст.
333-335 КПК України.

При доведеності винності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих
злочинів, суд повинен правильно кваліфікувати їх дії та призначити покарання
відповідно з законом, у тому числі й ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст.104 КК
України.

Керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

касаційне подання першого заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Золочівського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М. КУЗЬМЕНКО О.Т. СКОТАРЬ А.М.