АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-896 2007 р. Головуючий
ст. 185 ч. 2, 186 Євтушенко
України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"
грудня 2007 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Неділька М. І.

суддів Восколовича
В.І.,

Колодницького
Е.Й. з участю прокурора Гришанової Н.Д.

розглянула кримінальну справу
за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 4.10.2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, раніше не судимий,

засуджений
за ст.
185 ч. 2 КК України на два роки позбавлення волі; за ст.
186 ч. 2 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання
призначених покарань до відбуття остаточно визначено п'ять років позбавлення
волі.

Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення
із засудженого ОСОБА_1 матеріальних збитків в сумі 1080 грн. залишений без
розгляду.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджений за те,
що він 11.06.2006 р. близько 16 год.
30 хв., знаходячись на території СШ
№ 24 по АДРЕСА_1 , повторно, умисно,
із корисливих мотивів,
скориставшись тим, що ОСОБА_2
заснув, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння , таємно викрав у нього
мобільний телефон NOKIA-
6020 за 919 грн., заподіявши
потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Він
же, повторно, 19.07.2006 р. близько 22 год. 30 хв., знаходячись у під'їзді будинку АДРЕСА_2, застосувавши до ОСОБА_3 насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я
, долаючи її опір, умисно,
відкрито викрав, зірвавши з її
шиї, золотий ланцюжок з хрестиком за 90
грн., заподіявши потерпілій матеріальних
збитків на вище вказану суму , після
чого з місця вчинення злочину зник.

В
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 фактично повністю визнаючи себе винним у
вчиненні тих злочинів, за які він
засуджений та не оспорюючи кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити і пом'якшити
призначене йому покарання.

При
цьому зазначає, шо у скоєному він
розкаявся, є батьком двох дітей і єдиним
годувальником в сім'ї і на даний час хворіє тяжкою хворобою - туберкульозом.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення
вироку без зміни, вислухавши засудженого
та дослідивши матеріали справи колегія суддів не вбачає підстав для задоволення
апеляції ОСОБА_1

Висновок
суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки та грабежу, при яких він заволодів майном потерпілих
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, підтверджується зібраними по справі
доказами, яким суд першої інстанції дав
вірну юридичну оцінку.

Зокрема, сам ОСОБА_1,
визнаючи себе частково винним ,
давав покази про те, яким чином
викрав мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_2
і яким чином до нього потрапив ланцюжок із хрестиком потерпілої ОСОБА_3

Винність
його у крадіжці мобільного телефону та здачі його в ломбард підтверджується
показами потерпілого ОСОБА_2 та свідків
ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Про
відкрите заволодіння ним золотих прикрас із застосуванням насильства
підтвердила в суді потерпіла ОСОБА_3

Очевидцями
цих подій були мама потерпілої ОСОБА_6 та сусідка ОСОБА_7, які також в суді дали покази щодо цього.

За таких
обставин посилання засудженого при розгляді справи в апеляційному порядку про
те, що в дійсності ці події відбувалися
по іншому, на увагу не заслуговують .
Підстав для сумнівів в достовірності наявних по справі доказів немає.

Дії його за вказаними статтями закону судом кваліфіковані вірно, а міра покарання призначена з врахуванням
суспільної небезпечності вчиненого злочину,
посередніх даних про особу засудженого та пом'якшуючих його
відповідальність обставин і в тім числі стану його здоров'я , тобто,
як слід розуміти, наявності у
нього захворювання, на що він
посилається в апеляції.

Що
стосується перебування на утриманні у нього двох дітей, на що він також посилається в апеляції, то матеріалами справи це не підтверджено.

В той же
час по справі встановлено, що ОСОБА_1 в
2003 р. засуджувався цим же судом за вчинення ряду злочинів, пов'язаних із заволодінням майном на п'ять
років позбавлення волі і 7.09.2005 р. від відбуття невідбутої частини покарання
був звільнений на підставі Закону України від 31.05.2005 р. «Про амністію».

Проте, через дев'ять місяців він знову вчинив
злочини, за що був засуджений останнім
вироком.

Ці
обставини вказують на те, що він на шлях
виправлення і перевиховання не став і схильний до вчинення правопорушень.

Строк покарання
призначений ближче до мінімального, який
передбачений статтями законів, за якими
він засуджений, тому підстав для
подальшого пом'якшення покарання, про що
просить ОСОБА_1 , -немає.

Керуючись ст.
ст. 363, 364 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Вирок
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 4.10.2007 р. стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_1, - без задоволення.