Апеляційний суд
Кіровоградської області
Справа №11-а-395 2008р. Головуючий в суді І-ї
інстанції - Солопов Ю.О.
Категорія - ст.121 ч.2 КК
України Доповідач у
апеляції - Поступайло Н.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі :

Головуючого судді: Медведенко Ю.С.,

суддів: Поступайло Н.І.,

Олексієнко І.С.

за участю прокурора: Черниш Г.Р., захисників ОСОБА_1. та
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 та захисника
ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 27 березня 2008 року, яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Оситна Новомиргородського
району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого,
не працюючого, що проживає по АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 09.04.1991 року Кіровоградським районним
судом Кіровоградської області за ст. 140 ч.2 КК УРСР до 2 років позбавлення
волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено вирок на 2 роки;

- 29.09.1995 року Кіровоградським районним
судом Кіровоградської області за ст. 206 ч.1 КК України до виправних робіт на 1
рік з утриманням 20% від заробітку, за постановою Кіровоградського районного
суду м. Кіровограда від 18.08.1995 року згідно ст. 30 КК України змінено вирок
та призначено покарання 1 рік позбавлення волі;

- 23.05.1996року Кіровоградським районним
судом Кіровоградської області за ст.ст.
229-6 ч.1,43 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений
07.02.1997 року постановою Песчанського районного суду Вінницької області
умовно-достроково на 7 місяців 5днів;

- 09.03.1999 року Кіровоградським районним
судом Кіровоградської області за 196-1 ч.1 КК України до 1 року позбавлення
волі, звільнений 09.03.2000 року по відбуттю покарання;

- 14.08.2002 року Кіровоградським районним
судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі, звільнений 06.10.2004 року постановою Миколаївського
районного суду Миколаївської області умовно-достроково на 11 місяців 11 днів

засуджено за
ст.121 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Стягнуто з засудженого на користь Кіровоградської обласної лікарні 1610
грн. вартості лікування потерпілого.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_3 визнано винним у
заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого
за наступних обставин.

13 жовтня 2007 р. о 16 год. ОСОБА_3., будучи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись в вагончику, розташованому на території
домоволодіння АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_4., наніс йому 2 удари обухом
сокири в область голови, чим завдав йому згідно висновку експерта №1171
від 02.11.07р. тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно-мозкової
травми, багатооскольчастого вдавленого перелому потиличної кістки зліва, забою
головного мозку, крововиливу під м'які мозкові оболонки, шлуночків мозку,
внутрішньо мозкової гематоми, крововилив в м'які тканини голови, кровопідтік
навкруги правого ока, у внутрішньому куту лівого ока. З місця події потерпілий
був доставлений у реанімаційне відділення Кіровоградської обласної лікарні, де
18.10.2007 року помер. Згідно вказаного висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_4 настала від тяжкої
закритої черепно-мозкової травми з переломом кістки зліва, забою головного
мозку, крововиливу під м'які мозкові оболонки, шлуночків мозку, внутрішньо
мозкової гематоми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних
для життя в момент їх спричинення.

В поданій апеляції
та в доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_3. та захисник ОСОБА_2 просять скасувати вирок
суду, справу направити на додаткове розслідування, обґрунтовуючи це тим, що при
проведенні досудового слідства та розгляді справи в суді було допущено
необ'єктивне, однобічне та упереджене дослідження доказів по справі, що
призвело до постановлення вироку, який не відповідає фактичним обставинам
справи, просять провести відтворення обстановки та обставин події, та
наполягають, що удари ОСОБА_3 наніс, захищаючись від нападу потерпілого.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без змін,
захисника засудженого ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3, що підтримали свої
апеляції, вивчивши матеріали справи та зваживши доводи апеляцій, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція не підлягають задоволенню за наступних
підстав.

Як встановлено матеріалами справи, досудове слідство по ній проведено з
дотриманням вимог ст.22 КПК України. Викладені у вироку висновки про винність
ОСОБА_3. у вчинені злочину за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами, яким суд дав всебічну та об'єктивну оцінку.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_3. свою вину в скоєні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково, та показав, що
13.10.07р. о 16:00год. із ОСОБА_5. прийшов до знайомих на ім'я ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які працювали охоронцями та проживали в вагончику, розташованому по
вул. Каховській. Він з собою приніс 0,5 л. горілки, яку вони почали розпивати з
ОСОБА_7 та ОСОБА_5. В процесі цього вони дивилися телепередачі по телевізору.
Приблизно о 17 год. він попросив у ОСОБА_7 взяти до себе додому телевізор, бо в
нього не працював. Той погодився, але коли він взяв телевізор та попросив пульт
дистанційного управління до нього, ОСОБА_7 відмовив, оскільки пульт був
замотаний стрічкою до другого пульта від магнітофону. В зв'язку з цим між ним
та ОСОБА_7 виникла сварка. В процесі сварки ОСОБА_7 штовхнув його, у відповідь
він теж його штовхнув. При цьому були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_5. ОСОБА_7
підняв з підлоги сокиру та замахнувся на нього. Він нагнувся від ударів та
штовхнув його. ОСОБА_7 впав
на ліжко і повторно спробував нанести удар сокирою по ньому.
Після чого він схопив потерпілого за руки, і
тримаючи його руки та сокиру, яка
знаходилася у руках потерпілого,
відхилив сокиру в
його сторону наніс 2 удари обухом сокири в область голови.
В цей час він почув, що ОСОБА_6 крикнув йому: «В нього ж пластина!». Він
викинув сокиру під поріг та вийшов з вагончика. Через хвилину він знов зайшов у
вагончик та побачив, що ОСОБА_7 сидів на ліжку, та по голові ОСОБА_7 текла
кров. Він з ОСОБА_6 взяли воду, вимили ОСОБА_7 голову, приложили ганчірку.
Після цього він з ОСОБА_7 випили 50 гр. горілки, він з дозволу ОСОБА_7 взяв
телевізор з пультом і пішов додому. Вину не визнав оскільки наносив удари
обухом сокири з метою захисту.

Вина засудженого в скоєні інкримінованого йому злочину повністю
підтверджується наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_8, який зазначив, що 13.10.07р. о 17 год. він
знаходився вдома по АДРЕСА_3. В цей час до нього прийшов незнайомий чоловік,
якого він багато разів бачив, так як він проживав з другим чоловіком у
вагончику, розташованому на території недобудованого будинку по АДРЕСА_2. Ці
чоловіки зловживали спиртними напоями та в них збирались особи, які вживають
спиртні напої. Той попрохав допомогти йому перенести знайомого в карету швидкої
допомоги і він погодився. В вагончику
він побачив, як другий чоловік, що проживав в цьому вагончику, лежав на
ліжку на спині. Чоловік був увесь у крові, а саме кров була на голові та на
руках. Під очима були синьці, він перебував у свідомості. Але що трапилось він
не знав (а. с. 32);

- поясненнями свідка ОСОБА_9., згідно яких 13.10.07 р. біля 16 годин він
прийшов до вагончику по вул. Каховській м. Кіровограда, де побачив потерпілого
який був побитий. Він запитав у потерпілого, що трапилось, але відповіді не
почув. Після чого він вийшов з вагончику та викликав швидку допомогу. (а. с. 12, 19-21);

-
показаннями свідка ОСОБА_5., яка пояснила, що 13.10.07р.о 13 год. вона з
ОСОБА_3. прийшла до вагончику, розташованого біля 6удинку АДРЕСА_2, де були
чоловік на ім'я ОСОБА_7 та чоловік на прізвисько «ОСОБА_10». В них вони випили
0,5 л. горілки. Через годину ОСОБА_3. попрохав у ОСОБА_7 дати йому додому
телевізор. Вона з «ОСОБА_10» вийшли з вагончика. В вагончику залишались
потерпілий та засуджений, в цей час вона чула з вагончика звуки бійки. У
зв'язку з чим, чоловік на прізвисько «ОСОБА_10» заглянув до вагончику сказав
засудженому не чіпати потерпілого, оскільки у нього в голові металева пластина.
Через 5 хвилин з вагончика вийшов ОСОБА_3., у якого в руках вона побачила
сокиру. ОСОБА_3. віддав «ОСОБА_10» сокиру. Після цього вона зайшла у вагончик,
та побачила на ліжку чоловіка на ім'я ОСОБА_7, який тримався за голову та тяжко
дихав. Обличчя, светр та руки його були в крові. Потім вона та ОСОБА_3. узяли
телевізор та пішли. ( а. с. 16-18,30-31);

- протоколами огляду місця події від 14.10.07р., де було оглянуто місце
злочину та вилучені сліди злочину, а також вилучений телевізор та пульт

(а. с. 13-14);

- оглянутими та долученими до справи речовими доказами: сокирою, речами зі
слідами крові потерпілого
(а. с. 33,34);

- висновком судово-медичної експертизи №1171 від 02.11.07р., згідно якого
на трупі ОСОБА_4 виявлені ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних, як
небезпечних для життя в момент їх спричинення, встановлені обставини та строки
їх заподіяння.
(а. с. 41-42);

- висновком судово-біологічної експертизи №725 від 26.11.07р. встановлено,
що сліди крові, які вилучені з місця
пригоди належать потерпілому
(а. с. 53-55);

- медичним обстеженням засудженого №1441 від 15.10.07р., яке проведено
після скоєння ним злочину, згідно якого у засудженого відсутні будь-які тілесні
ушкодження
(а. с. 24);

- висновком судово-психіатричної експертизи №683 від 06.11.07р. ОСОБА_3
визнано осудним
(а. с. 65).

Оцінивши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, колегія
суддів вважає, що вина засудженого ОСОБА_3 доказана повністю, та дії
засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані вірно, як заподіяння
умисних тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх
заподіяння, і які спричинили смерть
потерпілого.

Доводи засудженого про те, що він наніс удари потерпілому захищаючись від його
нападу спростовуються викладеними вище доказами, в тому числі показами свідків
ОСОБА_9. та ОСОБА_5. про те, що ОСОБА_3.
наніс удари потерпілому, який перебував
у себе дома, тобто саме з боку
підсудного мав місце напад та претензії з приводу пульту. За викладених
обставин кваліфікація дій засудженого є правильною.

Призначаючи міру покарання засудженому, суд першої інстанції згідно вимог
ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься
до категорії тяжких злочинів, особу засудженого, який за місцем проживання
характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності, обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння, пом'якшуючих обставин не виявлено.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано призначив засудженому ОСОБА_3 покарання у вигляді
позбавлення волі у межах санкції ст. 121 ч.2 КК України, яке є необхідним та
достатнім для його виправлення.

Доводи апеляції засудженого про те, що він не був ознайомлений з
матеріалами справи не можуть бути підставою для скасування вироку суду,
оскільки із матеріалів справи вбачається, що йому було оголошено про закінчення
слідства по справі та пред'явлено матеріали справи для ознайомлення, про що
слідчим винесені відповідні процесуальні документи, однак від ознайомлення та
підпису відмовився так як не згодний із кваліфікацією дій за ст.121 ч.2 КК України. Дана обставина
зафіксована записом слідчого згідно вимог ст.220 КПК України.

Не ґрунтуються на матеріалах справи
доводи апеляції засудженого про те, що слідчим не надано можливості для
ознайомлення із матеріалами справи захиснику
ОСОБА_2, оскільки остання
була ознайомлена із ними, про що
зробила відповідний запис у протоколі
(а.с.129).

Не підлягають задоволенню доводи апеляції засудженого про відмову у
залученні та допуску професійного захисника, оскільки із матеріалів досудового
слідства не вбачається відповідне клопотання
обвинуваченого. Так, при роз'ясненні ОСОБА_3 прав на слідстві,
зокрема права на захист, останній вказав,
що він бажає, щоб на слідстві та в суді його інтереси захищала
дружина ОСОБА_2, що слідчим було
виконано (а.с. 92-об., 97). В
подальшому протягом слідства ОСОБА_3. від підписів відмовлявся у зв'язку із тим,
що не погоджувався із кваліфікацією своїх дій за
ст.121 ч.2 КК України. Інших клопотань та вимог, в тому числі стосовно захисту,
не встановлено. Професійний захисник-адвокат був допущений до справи як
тільки ОСОБА_3. заявив таке клопотання у першому ж судовому
засіданні. Таким чином колегія суддів не вбачає порушень права підсудного на
захист ні слідством ні судом.

Не заслуговують на увагу та задоволення доводи апеляції у частині
необхідності проведення відтворення
обстановки та обставин
події, оскільки така слідча дія була призначена районним судом, однак
підсудний відмовився від її проведення з надуманих причин (а.с.233, 243).

Надуманими та безпідставними є доводи апеляції про необ'єктивність та неправильність висновків судово-медичних
експертиз та неправильну оцінку цих
висновків судом, оскільки вказані експертизи проведені відповідно до
вимог закону, кваліфікованими спеціалістами, вірно оцінені судом, не
викликають будь-якої критики,
тому обґрунтовано взяті
судом за основу у вироку.

Викладені в апеляції доводи враховані і не можуть служити підставою для
застосування до засудженого ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення
апеляції, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого
ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 27 березня 2008 року
стосовно ОСОБА_3 - без зміни.

Судді: