Справа № 533/179/15-к
Провадження № 1-кп/ 533/23/15
В И Р О К
іменем України
20 березня 2015 р. Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козельщині кримінальне провадження № 0000059 про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працює, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується в ухиленні від призову за мобілізацією.
Так, у період часу із 01.06.1994 року до 29.04.19996 року ОСОБА_5 проходив службу у Збройних силах України, отримав військову спеціальність номер розрахунку реактивної артилерії. З строкової служби був звільнений у запас зі званням рядовий і з 23.05.1996 року перебував на військовому обліку в запасі у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та указу Президента України 14.01.2015 року № 15/2015 на території України оголошено часткову мобілізацію.
Згідно довідки військово-лікарської комісії ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби. Військовозобов`язаного запасу рядового Збройних сил України ОСОБА_5 30.01.2015 року було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення у військову частину команди НОМЕР_1 у зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Проте, ОСОБА_5 у порушення вимог ст.. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, у вказаний йому термін 30.01.2015 року прибув до збірного штабу військовозобов`язаних в АДРЕСА_1 для направлення до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією, однак слідувати у військову частину відмовився і самовільно покинув ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином ОСОБА_5 скоїв ухилення від призову за мобілізацією- злочин передбачений ст. 336 КК України.
27 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Козельщинського району Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468- 472 КПК України.

В судовому засіданні сторони підтвердили укладення угоди про визнання винуватості і прохали її затвердити.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_5 згоден щодо правової кваліфікації його дій за ст.336 КК України, беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторони погоджуються на призначення покарання підозрюваному за ст. 336 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України на звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує, що згідно п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, що полягає в ухиленні від призову за мобілізацією, сторони добровільно уклали угоду, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а тому укладена сторонами угода підлягає затвердженню і обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що підозрюваний цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існує обґрунтованих підстав вважати,що укладення угоди не було добровільною, існують фактичні обставини для визнання винуватості.

З урахуванням наведеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.02.2015 р., укладену між прокурором прокуратури Козельщинського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Слідчий суддя