Справа № 1/2506/375/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді - Розинка В.М.

при секретарі - Осовицькій А.М.

з участю прокурора - Міщенка М.В.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянки, громадянки ОСОБА_7 Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученої, має на утримані двох непрацездатних: неповнолітню дитину доньку Дар'ю, ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір пенсіонера, ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимої, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 149 ч. 3, 15 ч. 2 та 149 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

У 2001 р. підсудна ОСОБА_6, а також засуджені за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2005 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зорганізувались у стійке обєднання для продажу жінок і здійснення стосовно них незаконних угод, повязаних із законним переміщенням потерпілих через державний кордон України для подальшого їх продажу з метою їх сексуальної експлуатації.

Загальною метою організованої злочинної групи було одержання незаконної матеріальної винагороди від систематичного продажу жінок, які мешкають у м. Чернігові, до Об'єднаних Арабських Еміратів для подальшого використання потерпілих в сфері надання сексуальних послуг.

Створена злочинна група спеціалізувалась на торгівлі жінками і відзначалась: організованістю, яка проявлялася в суворому розподілі функцій між учасниками групи; стійкістю, яка характеризувалася протиправною діяльністю злочинної групи протягом більше року; наявністю планів на систематичне вчинення злочинів; міжнародними зв'язками в особі ОСОБА_6 в Об'єднаних Арабських Еміратах і ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в Україні, наявністю коштів, необхідних для швидкої, оперативної та безперешкодної відправки жінок за кордон з метою їх сексуальної експлуатації.

Так, згідно з єдиним планом та розподілом функцій ОСОБА_6 фінансувала діяльність ОСОБА_8 та ОСОБА_9, направлену на пошук жінок, яких ввівши в оману, можливо вивезти до м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів, виготовлення жінкам закордонних паспортів, відкриття віз та придбання проїзних документів для виїзду до вказаної країни, забезпечуючи безкоштовне проживання безпосередньо після прильоту до м. Дубаї, ставлячи цим потерпілих у матеріально залежний стан.

У свою чергу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 згідно з єдиним планом та розподілом функцій, виконували діяльність з пошуку дівчат, з метою їх продажу до Об'єднаних Арабських Еміратів, зустрічались з такими дівчатами та вводили тих в оману щодо умов і характеру праці, про високу заробітну плату та гідні умови життя в Об'єднаних Арабських Еміратах.

З метою пошуку дівчат ОСОБА_8 розміщувала об'яви про працевлаштування у засобах масової інформації, відвідувала бари та кафе м. Чернігова, де знайомилась з різними дівчатами, довідувалась про їх матеріальне становище, місце роботи, адресу проживання та зясовувала бажання їхати на заробітки продавцями в магазини, офіціантами в бари та ресторани м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів.

Отримавши згоду потерпілої на працевлаштування в Об'єднаних Арабських Еміратах, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за допомогою факсимільного зв'язку передавали ксерокопію її паспорта ОСОБА_6 для відкриття візи та придбання авіаквитків для потерпілих.

Виготовивши візу, придбавши або замовивши авіаквитки, ОСОБА_6 посилала їх в аеропорт Бориспіль для отримання їх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 чи самими потерпілими перед вильотом до Об'єднаних Арабських Еміратів, або безпосередньо передавала їх ОСОБА_9 чи ОСОБА_8 під час особистої зустрічі.

Одночасно з оформленням віз та авіаквитків ОСОБА_6 в Об'єднаних Арабських Еміратах, ОСОБА_8, через невстановлених слідством осіб, шляхом написання заяв від імені потерпілих, в відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Чернігівській області, отримувала закордонні паспорти на ім'я потерпілих, після чого зберігала їх у себе до часу направлення потерпілої жінки до Об'єднаних Арабських Еміратів.

На початку 2002 р. за даною ОСОБА_8 об'явою про працевлаштування остання познайомилась зі ОСОБА_3 Після чого ОСОБА_8, реалізуючи єдиний план, відомий всім учасникам групи, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення від продажу ОСОБА_3 до Об'єднаних Арабських Еміратів, задля отримання згоди останньої на поїздку до вказаної країни, повідомила їй заздалегідь неправдиві дані про можливість її працевлаштування продавцем в магазинах м. Дубаї і про високу заробітну плату, яку вона буде отримувати. Крім того, з метою отримання згоди ОСОБА_3 на виїзд до Об'єднаних Арабських Еміратів та постановки її в залежне матеріальне становище від себе та інших учасників злочинної групи, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_3 про те, що всі витрати, пов'язані з виготовленням їй закордонного паспорта, придбання квитків на літак та відкриття візи вона візьме на себе. Для отримання згоди ОСОБА_3 на виїзд до Об'єднаних Арабських Еміратів, ОСОБА_8 на протязі більш ніж півроку періодично зустрічалась зі ОСОБА_3 і розповідями про високу заробітну плату та гарне життя в Об'єднаних Арабських Еміратах, схиляла потерпілу ОСОБА_3 до виїзду до м. Дубаї.

У разі, якщо ОСОБА_3 при зустрічі з ОСОБА_8 повідомляла останній про те, що вона знайшла роботу в м. Чернігові або в м. Києві і, що у неї немає грошей на життя, ОСОБА_8, з метою недопущення працевлаштування ОСОБА_3 в Україні відмовляла її, розповідаючи про високу заробітну плату в Об'єднаних Арабських Еміратах і, з метою поставити в залежне від себе та інших учасників злочинної групи матеріальне становище, давала їй гроші на придбання продуктів харчування та предметів першої необхідності.

Після отримання згоди від ОСОБА_3 на працевлаштування продавцем в магазині м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів, ОСОБА_8 діючи за раніше розробленим планом, зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила їй про ОСОБА_3

З метою поставити ОСОБА_3 в залежне від учасників групи матеріальне становище, ОСОБА_6 замовила та оплатила ОСОБА_3 квиток на літак рейсу №№ 273-274 „Київ-Дубаї-Київ" вартістю 1476 грн. та відкрила візу до Об'єднаних Арабських Еміратів.

Після цього, ОСОБА_6 привезла в м. Чернігів і передала ОСОБА_8 гроші на виготовлення закордонного паспорта для ОСОБА_3 та копії візи до Обєднаних Арабських Еміратів. У свою чергу, ОСОБА_8, здійснила необхідні для оформлення закордонного паспорту платежі в сумі 201, 80 грн., після чого, через невстановлених слідством осіб, в відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Чернігівській області отримала закордонний паспорт на ім'я ОСОБА_3

Одночасно, з вербуванням ОСОБА_3, та оформленням для неї документів для виїзду до Об'єднаних Арабських Еміратів, ОСОБА_8 продовжувала злочинну діяльність, пов'язану з пошуком жінок для продажу в Об'єднані Арабські Емірати.

Так у 2002 р. в кафе "Нектар" м. Чернігова, ОСОБА_8 познайомилась з мешканкою міста ОСОБА_10 Дізнавшись від ОСОБА_10 про те, що вона ніде не працює і перебуває в тяжкому матеріальному становищі, ОСОБА_8 запропонувала їй працевлаштування в Об'єднаних Арабських Еміратах. З метою отримання згоди ОСОБА_10 на виїзд і працевлаштування в Об'єднаних Арабських Еміратах, ОСОБА_8 повідомила їй заздалегідь неправдиві дані про можливість її працевлаштування продавцем в магазині або барменом в барі чи ресторані м. Дубаї, а також про можливість отримання високої заробітної плати за свою працю. Крім того, для постановки ОСОБА_10 в залежне від себе та інших учасників злочинної групи матеріальне становище, ОСОБА_8 повідомила їй про те, що вона візьме на себе витрати, пов'язані з оформленням закордонного паспорту для ОСОБА_10, відкриття візи та придбання квитків на літак до м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів.

Будучи введеною в оману і необізнаною про дійсні наміри ОСОБА_8 та інших учасників групи відносно себе, ОСОБА_10 дала свою згоду на працевлаштування в магазині чи барі м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів. Після цього ОСОБА_8, зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила їй про те, що завербувала жінку ОСОБА_10 для її продажу до Об'єднаних Арабських Еміратів.

Отримавши від ОСОБА_6 гроші для виготовлення закордонного паспорту на ім'я ОСОБА_10, ОСОБА_8 шляхом написання заяви від імені ОСОБА_10 про отримання закордонного паспорту та здійсненням необхідних для виготовлення закордонного паспорту платежів в сумі 200,52 грн., через невстановлених слідством осіб у відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Чернігівській області отримала закордонний паспорт на ім'я ОСОБА_10, після чого повідомила їй та ОСОБА_3 про дату та час вильоту до м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів, а також про місце зустрічі в Чернігові для поїздки в аеропорт міста Бориспіль.

Крім того, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбулась домовленість про спільне супроводження потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_10 до аеропорту м. Бориспіль Київської області для здійснення подальшого перельоту до Об'єднаних Арабських Еміратів, але 9 вересня 2002 р. ОСОБА_9 в аеропорт, з невідомих підстав, виїхала сама та чекала ОСОБА_8 з потерпілими безпосередньо там.

З метою поставити ОСОБА_10 в залежне від членів групи матеріальне становище, ОСОБА_6 замовила та оплатила останній квиток на літак рейсу №№ 273-274 „Київ-Дубаї-Київ" вартістю 1476 грн. та відкрила візу до Об'єднаних Арабських Еміратів, копію якої, разом з копією візи для ОСОБА_3 передала під час особистої зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_8

9 вересня 2002 р. ОСОБА_8 на автомобілі „таксі" привезла ОСОБА_3 та ОСОБА_10 в аеропорт м. Бориспіль Київської області, де представила та передала члену злочинної групи ОСОБА_9, яка за розробленим планом повинна супроводжувати ОСОБА_3 і ОСОБА_10 до м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів, поселити їх в готелі разом з собою та ОСОБА_8, після чого водити потерпілих по готелях м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів для продажу чоловікам.

10 вересня 2002 р. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 літаком перевезли ОСОБА_3 та ОСОБА_10 до м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів, де поселили потерпілих в оплачені учасниками групи номери готелів разом з собою. Після цього, ОСОБА_9 в вечірній час на протязі приблизно 7 днів виводила ОСОБА_3 і ОСОБА_10 в інший готель м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів, де інструктувала їх з приводу поведінки з чоловіками в той момент, коли вона представляє потерпілих клієнтам і пропонує придбати їх для вступу в статеві зносини, після чого, ОСОБА_9 водила по номерах та пропонувала чоловікам придбати ОСОБА_3 і ОСОБА_10 для задоволення своїх сексуальних потреб.

У вересні 2002 р. ОСОБА_9, діючи згідно єдиного плану, відомого ОСОБА_6 та ОСОБА_8, продала ОСОБА_3 та ОСОБА_10 невстановленій жительці м. Шаржа Об'єднаних Арабських Еміратів на імя ОСОБА_10, яка використовувала потерпілих в сфері надання сексуальних послуг в квартирах, що належали невстановленим слідством чоловікам, за національністю індусам, після чого остання перепродала потерпілу ОСОБА_3 сутенерці на ім'я ОСОБА_9, яка продовжила використовувати ОСОБА_3 в сфері надання сексуальних послуг з метою відпрацювання витрачених на неї грошей, а потерпілій ОСОБА_10 вдалось позбавитись впливу невстановленої жінки на імя ОСОБА_10 та втекти від неї.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_3 використовувалась у сфері надання сексуальних послуг до кінця грудня 2003 р., доки не була затримана поліцією, поміщена у вязницю та 26 березня 2003 р. депортована в Україну.

Крім того, влітку 2002 р. ОСОБА_8, діючи згідно єдиного плану, відомого ОСОБА_6, ОСОБА_9, займаючись виготовленням документів для виїзду в Об'єднані Арабські Емірати ОСОБА_3 та ОСОБА_10, продовжувала злочинну діяльність, спрямовану на пошук жінок з метою їх продажу для сексуальної експлуатації в Об'єднані Арабські Емірати.

Так, влітку 2002 р., познайомившись через ОСОБА_10 з мешканкою міста Чернігова ОСОБА_11, ОСОБА_8 запропонувала їй працевлаштування в м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів. Дізнавшись від ОСОБА_11 про те, що вона ніде не працює і перебуває в тяжкому матеріальному становищі, ОСОБА_8 запропонувала їй виготовлення закордонного паспорту, придбання авіаквитків на літак, а також відкриття візи в Об'єднані Арабські Емірати за свій рахунок. Для отримання згоди ОСОБА_11 на виїзд і працевлаштування в Об'єднаних Арабських Еміратах, ОСОБА_8 повідомила їй заздалегідь неправдиві дані про можливість працевлаштування ОСОБА_11 продавцем в магазині або барменом в барі чи ресторані м. Дубаї та про можливість отримання високої заробітної плати за свою працю. Будучи введеною в оману і необізнаною про дійсні наміри ОСОБА_8 та інших учасників злочинної групи відносно себе, ОСОБА_11 дала свою згоду на працевлаштування в магазині чи барі м. Дубаї Об'єднаних Арабських Еміратів.

Після цього, ОСОБА_8 по телефону повідомила ОСОБА_6 про те, що завербувала ОСОБА_11 для її продажу до Об'єднаних Арабських Еміратів, яка, в свою чергу, надала гроші ОСОБА_8 для оформлення документів, необхідних для виїзду ОСОБА_11 за кордон. Отримавши від ОСОБА_6 гроші для виготовлення закордонного паспорту на ім'я ОСОБА_11, ОСОБА_8 власноручно написала заяву від імені ОСОБА_11О на отримання закордонного паспорту, після чого здійснила необхідні для виготовлення закордонного паспорту платежі в сумі 105, 32 грн. та, через невстановлених слідством осіб у відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Чернігівській області, отримала закордонний паспорт на ім'я ОСОБА_11

У свою чергу ОСОБА_6, виконуючи взяту на себе роль, забезпечила відкриття візи для ОСОБА_11 в Об'єднані Арабські Емірати та замовила авіаквиток в аеропорті Бориспіль про що повідомила ОСОБА_8, яка, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, спрямованого на переміщення ОСОБА_11 через державний кордон України з метою її продажу в Об'єднані Арабські Емірати, повідомила останній про необхідність вильоту до вказаної країни. Проте, ОСОБА_11, дізнавшись в ході телефонної розмови від ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 та інші учасники злочинної групи шляхом обману продали її в Об'єднані Арабські Емірати, відмовилась від виїзду до вказаної країни, про що повідомила ОСОБА_8, у зв'язку з чим учасники групи не довели свій злочинний умисел відносно ОСОБА_11 до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Підсудна, допитана в судовому засіданні, вину в пред'явленому обвинуваченні визнала повністю, спростувала раніш дані нею на досудовому слідстві покази, в яких вину заперечувала та пояснила, що дійсно продала до Арабських Еміратів потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, намагалась продати ОСОБА_11, разом з тим не пам'ятає деталей за плином часу, але не виключає, що саме вона оформлювали документи для потерпілих. В Еміратах вона мешкала десь п'ять-шість років. Вона не знала, що з потерпілими трапиться таке нещастя, позов ОСОБА_3 визнає у повному обсязі. У скоєному розкаюється і, оскільки вона вже зробила таке, то має сили сьогодні і зізнатися у цьому. Просить суворо не карати, зважити на сімейний стан, вік матері, наявність дочки.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що зараз вона має це прізвище, раніш мала прізвище ОСОБА_10. Вона дійсно була в Еміратах у 2002 р., але подробиці не пам'ятає, туди поїхати запропонувала ОСОБА_8, на кошти останньої, та ж готували паспорти, візи. ОСОБА_3, нібито їхала з нею. У Дубаї вона працювала неофіційно, потім повернулась додому. Жодних претензій до підсудної не має. Вона приятелює з ОСОБА_11, яка мешкає зараз у Греції, де вийшла заміж, у телефонній розмові та сказала, що претензій до підсудної не має.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засідання підтримала свої попередні свідчення, які давала у ході досудового слідства. Підсудна є спільницею у перевезенні її до Еміратів, але цей злочин підсудна робила не одна. Вона вважає, що в дійсності є потерпілою від цього злочину, сексуальної експлуатації. Там її передавали з одного приміщення у друге, вона не знала англійської мови і не могла звернутись за допомогою до поліції. Звідти вона повернулась інвалідом, а це сталось із-за того, що її туди відправили. Там вона не доїдала, не досипала, її били, а потім вона опинилась у тюрмі Арабських Еміратів, а коли звільнились, вона самотужки добиралась до Чернігова. Підтримує позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. та просить той задовольни у повному обсязі, оскільки там її били, знущались, також там залишились її речі, котрі ніхто не віддав, з того часу, з 2003 р. вона є нездоровою, змушена звертатись до лікарень, має проблеми з головою.

Із перевірених судом свідчень потерпілої ОСОБА_11 слідує, що її подруга потерпіла ОСОБА_10 у 2002 р. розповіла щодо пропозиції якоїсь жінки на ім'я ОСОБА_11 про поїздку до Об'єднаних Арабських Еміратів на роботу, де буде потрібно поселитись у готелі, кожного вечора надягати вечірню сукню, перебувати у компанії багатих чоловіків, розважати тих пити вино та танцювати. Вона попросила ОСОБА_10 про зустріч з цією жінкою відносно такого працевлаштування, і коли та відбулась, ця жінка в присутності ОСОБА_10 підтвердила про такі умови, ще повідомила про можливість статтевих звязків з чоловіками за гроші. Тетяна також сказала, що за свої гроші виготовить закордонний паспорт, придбає білет на літак, відкриє візи, а потім у Дубаї буде відраховувати відсотки з її заробітку. ОСОБА_11 засумнівалась щодо таких умов, але погодилась на таку поїздку, оскільки не бажала відпускати ОСОБА_10 одну, бо та довірлива та наївна. ОСОБА_10 полетіла в Емірати перша, а через декілька днів зателефонувала, сказала, що вже прибула туди, але застерігла її від поїздки, повідомила, що її там продали, забрали речі і паспорт. В зв'язку з цим вона відмовилась від такої поїздки, але жінка на ім'я ОСОБА_11 наполягала, пояснила, що вже витратила на неї гроші 100 доларів, виготовивши закордонний паспорт. Вона зрозуміла, що її також мали намір продати в Еміратах, тому і намагались примусити її скоріш отримати паспорт та вилетіти туди, саме тому і виготовила для неї закордонний паспорт та намагались прискорити виїзд (т.1, а.с. 108-110).

Ураховуючи свідчення підсудної, потерпілих й те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд знаходить, що дії підсудної правильно кваліфіковані за ст. 149 ч. 3 КК України, як здійснення незаконної угоди, обєктом якої є людина, вчиненої щодо кількох осіб, повторно, організованою групою осіб, правильною також є кваліфікація її дій і за ст. ст. 15 ч. 2 та 149 ч. 3 КК України, як замах на здійснення незаконної угоди, обєктом якої є людина, вчиненої щодо кількох осіб, повторно, організованою групою осіб, а вина в скоєному стверджується в повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, що є особливо тяжкими злочинами, особу винної її вік, сімейний стан та незадовільний стан здоровя, наявність на утриманні двох непрацездатних - неповнолітньої дитини 2001 р. та матері пенсіонера, 1939 р., позитивні характеристики за місцем її мешкання та теперішнього її місця перебування у Чернігівському слідчому ізоляторі, обставину, яка помякшує покарання щире каяття, за відсутністю обставин, що його обтяжують, приймає до уваги відсутність попередніх притягнень як до кримінальної так і до адміністративної відповідальності, а також відсутність вимог потерпілих про призначення їй суворого покарання, крім того значний час, що сплинув з періоду скоєння правопорушень та доходить висновку, що відсутні будь-які підстави для обрання стосовно неї покарань, не повязаних з позбавленням волі, але обираючи таке, суд вважає за можливе призначити його не в межах максимальної санкції статті закону. Більш того, вище перелічені обставини справи - щире каяття, її сімейний стан, перебування у неї на утриманні двох утриманців - малолітньої дитини та непрацездатної матері, а, крім того, дані про особу підсудної наявність позитивних характеристик, за відсутністю негативних характеристик, та не вчинення нею раніше будь-яких правопорушень та злочинів, передбачених законодавством України, судом розглядаються, як такі, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості обох злочинів, передбачених як ст. 149 ч. 3, так і ст. ст. 15 ч. 2 та 149 ч. 3 КК України, і дозволяють призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Позов потерпілої ОСОБА_3 обґрунтований на законі і підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки протиправними діями підсудної, потерпілій дійсно завдані втрати немайнового характеру, внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, тому, беручи до уваги характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, на що зважено судом, відповідно до характеру немайнових утрат, а саме їх тривалості, враховуючи психологічний стан потерпілої, її здоров'я та вік і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що включає і характеристику підсудної та її майновий стан, вони підлягають задоволенню саме в розмірі 100000 грн.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 81 КПК України .

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винною і призначити покарання:

за ст. ст. 15 ч. 2 та 149 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

за ст. 149 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обчислювати з 21.04.2011 р., тобто з часу її фактичного затримання, залишивши запобіжним заходом до набрання вироком законної сили взяття під варту.

Речові докази залишити у відповідних кримінальних справах, до яких такі долучені.

Стягнути з ОСОБА_6 100000 грн. на користь ОСОБА_3.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із дня його проголошення, а засудженою у той же строк із моменту вручення її копії вироку.

Головуючий В.М. Розинко