АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-кп/793/446/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ч.2 ст.185 КК України Гудзенко Валентина Леонідівна
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенка В Г.

суддів Іваненка І.В., Биби Ю.В.

при секретарі Бєлан О.В.

за участю: прокурора Ємельянової О.В.

обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з Черкаським

слідчим ізолятором)

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Умані Черкаської області Бурлаки О.М. на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року про повернення прокурору обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні №0001623 по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця м. Умань Черкаської обл., неодруженого, непрацюючого, з повною середньою освітою, проживаючого АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Суд першої інстанції на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України вирішив повернути прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_3, з підстав невідповідності акта вимогам, встановленим ст.291 КПК України, з посиланням на те, що в обвинувальному акті не правильно зазначено місцеперебування обвинуваченого ОСОБА_3 - в АДРЕСА_1, у зв'язку з чим обвинувачений не отримав судовий виклик - повістку, у підготовче судове засідання обвинувачений не з'явився, оскільки є дані, що обвинувачений знаходився під вартою у приміщенні ІТТ Уманського MB УМВС України в Черкаській області. При цьому в реєстрі у графі „заходи забезпечення кримінального провадження" вказано, що відносно обвинуваченого такі заходи не застосовувалися. Тому суд визнав, що в обвинувальному акті неналежним чином зазначено інформацію про місцезнаходження обвинуваченого, що перешкоджає здійсненню його виклику в судове засідання. Крім того, в обвинувальному акті не в повній мірі зазначені дані про судимість обвинуваченого, оскільки з листа Уманського міськрайонного суду від 11.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 засуджений цим судом 21.10.2013 року.

Далі, посилаючись на те, що на розгляді Христинівського районного суду Черкаської області також знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.1 ст.315 КК України, суд зауважив, що окремий розгляд проваджень може привести до порушень прав обвинуваченого, а також унеможливить всебічне, повне і об'єктивне дослідження їх обставин.

В апеляційній скарзі прокурор з підстав порушення судом вимог КПК та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що відомості про місцеперебування обвинуваченого в обвинувальному акті вказано належним чином. Суду з розписки про отримання ОСОБА_3 обвинувального акта було відомо про його перебування в ІТТ, що, на думку прокурора, свідчить про те, що суд мав змогу повідомити обвинуваченого про дату, час та місце проведення підготовного судового засідання, але цього не зробив. Наявність на розгляді в Христинівському районному суді Черкаської області іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не перешкоджає призначенню даного кримінального провадження №0001623 до судового розгляду або вирішення питання про їх об'єднання. Також прокурор вказує, що вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2013 року на момент направлення обвинувального акта до суду не набрав законної сили.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, вивчивши наявні матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального кодексу України є обґрунтованим. Так, органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст.109, 291 КПК України, якими встановлено вимоги до форми та змісту реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акта відповідно, оскільки в переданих до суду обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_3 як місце проживання останнього вказано пров. АДРЕСА_1 та зазначено, що запобіжні заходи щодо ОСОБА_3 не застосовувалися.

Із вказаного вбачається, що судові повістки обвинуваченому слід направляти на його домашню адресу, що й зробив суд першої інстанції. Однак як вбачається з розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування її було відібрано в обвинуваченого ОСОБА_3 у приміщенні ІТТ Уманського MB УМВС України в Черкаській області.

Колегія суддів вважає, що вказані відомості для забезпечення можливості суду належним чином викликати обвинуваченого ОСОБА_3 у судове засідання мали бути окремо відображені в обвинувальному акті.

Доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими та наведених висновків суду не спростовують. Розписка обвинуваченого про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування не є належним джерелом інформації про його місцеперебування.

Крім того, колегією суддів встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт має і іншу невідповідність вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому не зазначено конкретно про правову кваліфікацію і формулювання обвинувачення.

Так відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У даному випадку в обвинувальному акті не вказано яким чином співвідносяться дії, вчинені обвинуваченим, як це встановлено у ході досудового розслідування, із диспозицією ч.2 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за їх вчинення, а саме, - за фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, про які двічі зазначено в обвинувальному акті (у двох аналогічних за змістом абзацах зазначається про одні і ті ж обставини (що не передбачено ст.. 291 КПК, в чому немає необхідності, оскільки досить зазначити про такі обставини один раз)), в акті не зазначено, - як підсумок, - про правову кваліфікацію такого правопорушення з посиланням на положення і статті (частини статті) КК України, а також - формулювання обвинувачення, як такого, відповідно до диспозиції такої статті (частини статті) КК України (в акті є лише дані про повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (знову ж таки - без формулювання обвинувачення, як такого), тобто, фактично не зазначається у разі доведеності саме про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, як це вимагається п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

З огляду на викладене, крім зазначених в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акту прокурору, колегією суддів встановлено і інші, викладені вище, підстави такого рішення, які необхідно врахувати прокурором при складанні нового обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001623 відносно ОСОБА_3.

Разом з тим, колегія суддів знаходить посилання суду першої інстанції на не зазначення в обвинувальному акті про наявність судимості ОСОБА_3 за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2013 року передчасними, оскільки питання щодо набрання законної сили вироку на день складання обвинувального акта в даному кримінальному провадженні і надходження його до суду потребує з'ясуванню.

Також не є підставою визнання невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України відсутність відомостей про наявність на розгляді у суді іншого кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.1 ст.315 КК України, оскільки вказана норма права не передбачає обов'язковість вказівки в обвинувальному акті відомостей про здійснення інших кримінальних проваджень щодо обвинуваченого, а об'єднання матеріалів кримінальних проваджень за наявності до того підстав може бути вирішено в порядку, передбаченому ст. 334 КПК України.

Тому такі вказівки необхідно виключити з ухвали суту.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Умані Черкаської області Бурлаки О.М. - задовольнити частково.

Виключити з ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року у кримінальному провадженні №0001623 відносно ОСОБА_3 вказівки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК у зв'язку з не зазначенням відомостей про судимість обвинуваченого ОСОБА_3 за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2013 року та про наявність на розгляді в Христинівському районному суді Черкаської області кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.1 ст.315 КК України.

У решті ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року у кримінальному провадженні №0001623 відносно ОСОБА_3 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Умані Черкаської області Бурлаки О.М. - без задоволення.

Ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :