н.с. 619/6189/13-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
перекладачів - ОСОБА_8 ,
- ОСОБА_9 ,
представників потерпілої - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисника - ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дергачі кримінальне провадження щодо

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молдай Саатлинського району Азербайджан, громадянина України, не працюючого, інваліда ІІ групи, з середньою технічною освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В 2011 році ОСОБА_13 , знаходячись у м. Дергачi Харківської області зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_14 , під час спілкування з якою, він дізнався, що остання має намір придбати будинок у м. Дергачі.

Дізнавшись наміри ОСОБА_14 щодо придбання нерухомості, ОСОБА_13 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, переслідуючи при цьому корисливу мету, використовуючи добрі стосунки, якi склалися між ним та ОСОБА_14 , повідомив останній неправдиві відомості щодо можливостi придбання нею приватного будинку серед інших будинків, які продаються у м. Дергачі, заздалегідь знаючи, що вони не продаються, пред`явив ОСОБА_14 посвідчення помічника депутата Дергачівської міської ради та пояснив, що може показати їй це нерухоме майно, на що остання погодилася.

Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 прослідували до будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також до будинку АДРЕСА_4 , які почергово показав останній, на що ОСОБА_14 погодилась придбати собі домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Отримавши згоду від ОСОБА_14 на придбання вказаного домоволодіння, ОСОБА_15 , запропонував їй свою допомогу у якості посередника у належному оформленні документів договору купівлі-продажу на вказане домоволодіння, заздалегідь знаючи про те, що ніякої допомоги у оформленні надавати їй не буде, на що остання теж погодилась, після чого він висунув ОСОБА_14 свої вимоги щодо передачі нею йому грошей для подальшого оформлення на неї необхідних документів щодо придбання цієї нерухомості.

10.12.2011 року у денний час ОСОБА_16 , продовжуючи свої злочинні дії, зустрівся з ОСОБА_14 у м. Харкові, після чого шляхом обману та зловживання довірою останньої, заволодів її грошима в розмірі 120000 гривень, під приводом купівлі приватного будинку за вищевказаною адресою, знаючи, що дій по придбанню для ОСОБА_14 вказаного будинку в м. Дергачі він вчиняти не буди.

Після цього ОСОБА_16 , протягом тривалого строку з 10.12.2011 року до осені 2013 року неодноразово спілкувався по телефону та зустрічався з ОСОБА_14 , при цьому шляхом обману та зловживання довірою останньої, додатково заволодів її грошима в розмірі 50000 гривень, отримавши їх у м. Дергачі.

Таким чином, ОСОБА_17 , шляхом шахрайських дій заволодів грошима ОСОБА_14 на загальну суму 170000 гривень, якими розпорядився на свій розсуд, не витративши їх належним чином на законне оформлення відповідних документів щодо придбання ОСОБА_14 у свою власність домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_13 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, не визнав, заявлений потерпілою ОСОБА_14 цивільний позов не визнав, від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України відмовився.
Потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що в 2012 році вона познайомилась з ОСОБА_13 , так як вони були сусідами.
При розмові вона повідомила, що бажає придбати в м. Дергачі житло. ОСОБА_13 запропонував їй свою допомогу в придбанні житла, посилаючись на те, що він є помічником депутата та може допомогти прийняти участь в торгах щодо розподілу будинків на території м. Дергачі, які перейшли в державну власність. Дізнався, що вона розраховує придбати будинок за 120000 гривень. Поведінка ОСОБА_13 в тому, що він їй допоможе придбати будинок у неї не викликала підозри, так як він неодноразово пред`являв їй посвідчення помічника депутата, пропуск до обласної ради та розповідав про своє коло впливових друзів.
В грудні 2011 року в присутності її матері вона передала ОСОБА_13 суму грошей у розмірі 120000 гривень для придбання будинку, про що останній написав розписку.
ОСОБА_13 пропонував їй декілька будинків, але вона вибрала будинок по Заводському в`їзду в м. Дергачі Харківської області, який попередньо оглянула. В будинку сторонніх речей не було, складалося враження, що в будинку дійсно тривалий час ніхто не проживає. Після чого ОСОБА_13 переконував, що незабаром відбудуться торги. В травні 2013 року вона разом з ОСОБА_13 зустрічалась в м. Харкові з особою на ім`я ОСОБА_18 , який нібито допомагав прискорити купівлю зазначеного будинку. У лютому 2013 року ОСОБА_13 зателефонував та повідомив, що необхідно терміново 16000 гривень для оформлення кадастрового номеру, в жовтні 2013 року повідомив, що необхідно що 34000 гривень для підключення комунікаційних послуг.
В серпні 2013 року вона звернулась до ОСОБА_13 з проханням повернути їй гроші, але ОСОБА_13 пояснив, що частину суми він уже витратив на оформлення необхідних документів на будинок. Приблизно у вересні 2013 року вона проходячи повз зазначений будинок дізналась, що в ньому хтось проживає, робить ремонт та завозить меблі. ОСОБА_13 переконував її, що це тимчасово, вказаним людям необхідно деякий час пожити в цьому будинку. Після того вона знову попросила ОСОБА_13 повернути їй гроші, але він відмовився. Після чого вона звернулась із заявою до міліції.
Свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_14 її подруга. Остання розповідала, що десь два роки тому ОСОБА_13 запропонував їй допомогти придбати будинок, за що ОСОБА_14 передала йому 20000 доларів США. В квітні 2013 року ОСОБА_14 показувала їй будинок в м. Дергачі, який ОСОБА_13 допомагав їй придбати, але до будинку не заходили. ОСОБА_13 вона бачила декілька разів. Неодноразово вона була присутня при телефонних розмовах між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , при яких остання вимагала, щоб ОСОБА_13 повернув їй гроші, які вона надала йому для придбання будинку, або пришвидшив процес купівлі зазначеного будинку.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_14 є подругою його дівчини ОСОБА_19 . Зі слів ОСОБА_14 та ОСОБА_19 він чув, що ОСОБА_14 передавала ОСОБА_13 гроші у розмірі 170 000 гривень на придбання будинку. Про даний факт він дізнався приблизно в кінці 2012 року початок 2013 року. Зі слів він дізнався, що перед тим, як ОСОБА_14 передала гроші ОСОБА_13 останній представився депутатом та показав посвідчення. Коли він був вдома у ОСОБА_14 вона при розмові з ОСОБА_13 ввімкнула гучний зв`язок на мобільному телефоні, з розмови він почув, що на прохання ОСОБА_14 повернути гроші, останній сказав, що ані грошей, ані будинку вже не буде. Крім того ОСОБА_13 він бачив один раз, коли він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_19 приїхав в гості до ОСОБА_14 . ОСОБА_13 розмовляв біля будинку з ОСОБА_14 . Про зміст розмови йому відомо тільки зі слів останньої.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 він отримав у спадок від бабусі. Приблизно півтори роки він оформляв право на спадщину. В зазначеному житлову будинку він не проживав, але наміру його продавати також не мав та не має. Після оформлення спадщини він звернувся до відділу нерухомості для того, що йому підшукали людей, які б орендували дане житло. Приблизно півтори роки тому він почав здавати в оренду зазначений будинок сімейній парі. Про те, що його будинок нібито виставлений на продаж дізнався від слідчого, який його викликав під час розслідування цього кримінального провадження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 він придбав на підставі договору купівлі-продажу між ним та Дергачівською міськрадою в особі міського голови ОСОБА_23 від 21.03.2013 року. Про продаж зазначеного будинку він дізнався з оголошення в газеті «Рідне місто». Конкурс був відритий, оголошення про продаж будинку міг прочитати кожен бажаючий на стенді оголошень в Дергачівській міській раді або в газеті «Рідне місто». Він прийшов до Дергачівської міськради та написав заяву про те, що він бажає приймати участь в конкурсі на придбання житлового будинку. Зазначена процедура тривала з 2012 року. Це питання вирішувалось рішеннями сесій Дергачівської міськради, потім призначалась оцінка майна, а потім коли він переміг у тендері був оформлений договір купівлі-продажу житлового будинку. Всі витрати під час зазначеної процедури він сплачував офіційно в касу міськради. Про те, що за зазначений будинок вносилась застава іншою особою він дізнався від слідчого.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_13 її чоловік. ОСОБА_14 позичила гроші її чоловіку приблизно в розмірі 00 гривень 2-3 роки тому на свої потреби. У зв`язку з важкою ситуацією в сім`ї гроші не повернув. ОСОБА_14 особисто до неї з питанням про повернення грошей не зверталась. Зі слів ОСОБА_13 коли ОСОБА_14 звернулась до нього з питанням про повернення боргу, він попросив її зачекати у зв`язку зі складним матеріальним становищем у сім`ї, але остання чекати не захотіла. В їх сім`ї кожен розпоряджається своїми грошима окремо. Чоловік ОСОБА_13 ніколи депутатом не був.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_13 є батьком його дружини. В 2011-2012 роках він, його дружина та родина ОСОБА_13 планували разом придбати будинок за ініціативою ОСОБА_13 . Вартість будинку становила 40 000 доларів США. Він та його дружина були готові надати 5 000 доларів США в якості їх частини коштів. Через деякий час ОСОБА_13 повідомив, що у нього виникли певні фінансові труднощі; будинок придбаний не був.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_13 є її батьком. В 2011-2012 роках вона, її чоловік та родина ОСОБА_13 планували разом придбати будинок за ініціативою ОСОБА_13 . Вартість будинку становила 40 000 доларів США. Вона з чоловіком були готові надати 5 000 доларів США в якості їх частини коштів. Через деякий час ОСОБА_13 повідомив, що у нього виникли певні фінансові труднощі; будинок придбаний не був.

Вина обвинуваченого ОСОБА_13 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України доведена у повному обсязі та підтверджується показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Вина ОСОБА_13 також підтверджується сукупністю наступних доказів:
- Розпискою ОСОБА_13 , з якої вбачається, що ОСОБА_13 отримав від ОСОБА_14 кошти для оформлення будинку (а.с.11);
- Інформаційними довідками з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких вбачається, що будинки, які ОСОБА_13 показував потерпілій як такі, що належать державі, належали на праві власності фізичним особам (а.с.32, 33, 37);
- Висновком судово-почеркознавчої експертизи №362 від 21.10.2013 року, згідно якого рукописний текст розписки від імені ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_14 від 10.12.2011 року виконаний ОСОБА_13 (а.с.106-110).
Доводи захисника про надання обвинуваченим розписки від 10.12.2011 року в зв`язку з отриманням ним коштів в борг для придбання будинку для себе та своєї родини спростовуються як текстом самої розписки так і поясненнями потерпілої та свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Свідок ОСОБА_24 підтвердила факт отримання її чоловіком ОСОБА_13 коштів від потерпілої. Щодо пояснень свідків захисту про можливість отримання цих коштів в борг, ці пояснення спростовуються текстом розписки, з якої чітко вбачається, що кошти ОСОБА_13 отримані для оформлення будинку.
Крім того, в розписці відсутня дата повернення коштів, що також свідчить про те, що гроші були передані не в якості позики.
Суд також враховує, що допитана в якості свідка дружина ОСОБА_13 ОСОБА_24 нічого про плани її чоловіка щодо придбання будинку для своєї родини не пояснювала. При цьому допитані в якості свідків дочка та чоловік дочки ОСОБА_13 пояснили, що це питання обговорювалось протягом двох років всією родиною.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України - заволодіння чужого майна шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про ОСОБА_13 , який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, інвалід ІІ групи, враховуючи думку потерпілої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Заявлений потерпілою ОСОБА_14 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_13 матеріальної шкоди у розмірі 120000 гривень, суд, керуючись положеннями ч.1 ст.1172, ст.1187 ЦК України, - вважає можливим задовольнити повністю.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком чинності виходячи з міцності соціальних зв`язків обвинуваченого та дотримання ним обраного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 362 від 21.10.2014 року у розмірі 782 гривні 40 копійок необхідно стягнути з ОСОБА_13 на користь НДЕКЦ УМВС України в Харківській області.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_13 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_14 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень.
Речовий доказ розписку ОСОБА_13 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах провадження.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь НДЕКЦ УМВС України в Харківській області витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи № 362 від 21.10.2014 року у розмірі 782 (сімсот вісімдесят дві) гривні 40 копійок.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя: ОСОБА_1