У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Гриціва М.І. і
Таран Т.С.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 12 лютого 2008 року справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 29
березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 8
травня 2007 року,

в с т а н
о в и л а:

10
жовтня 2005 року постановою слідчого Сімферопольського РВ ГУ МВС України в
Автономній Республіці Крим ОСОБА_1 за результатами розгляду його скарги було
відмовлено в порушенні справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого ст.287 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за
відсутністю в їх діях складу вказаного злочину.

Цю
постанову слідчого ОСОБА_1 оскаржив до Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим.

Постановою
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 29 березня 2007
року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалою
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 8 травня 2007 року його
апеляцію також залишено без задоволення, а постанову суду - без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постановлених судових
рішень і направлення справи на новий судовий розгляд, посилаючись на
неправильність застосування кримінального закону, під час розгляду його скарги.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно
до вимог ст.99 КПК України при відсутності підстав до порушення кримінальної
справи у порушенні кримінальної справи може бути відмовлено. Ст.94 КПК України
передбачено, що справу може бути порушено, коли є достатні дані, які вказують
на наявність у діях особи ознак певного злочину.

Перевіряючи,
в порядку ст.2362 КПК України, доводи скарги ОСОБА_1 на постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи, судом зроблено висновок про
відсутність підстав для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3
за ознаками злочину, передбаченого ст.287 КК України.

Як
убачається з матеріалів справи, таке рішення слідчим було прийнято в межах
розслідування кримінальної справи про порушення правил безпеки дорожнього руху
щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в ході якого не було встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, передаючи право керування автомобілем ОСОБА_4, дійсно знали, що він
перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи
ОСОБА_1 про незаконність такого рішення суду, аналогічні доводам його
касаційної скарги, були перевіренні в апеляційному порядку і визнанні
необґрунтованими, із наведенням відповідних мотивів.

Необґрунтованими
є також його доводи про неправильне застосування кримінального закону
апеляційним судом, яке полягає у тому, що апеляційний суд визнав невинуватість
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ст.287 КК України, оскільки питання про винуватість чи
невинуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні будь-якого злочину на цій стадії
процесу взагалі не вирішувалось.

Порушень
вимог кримінально-процесуального закону, які вплинули, чи могли вплинути на
законність та обґрунтованість постановлених у справі судових рішень не
виявлено.

Враховуючи
наведене, колегія суддів не убачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія
суддів -

У Х В А Л И Л А :

у
задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Гриців М.І. Таран Т.С.