Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/695/15-к
Провадження по справі № 1-кс/514/116/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року смт Тарутине
Слідчий суддя Тарутинського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , подане прокурором Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за відомостями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 від 19 листопада 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 304 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Тарутинського району Одеської області звернувся до слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Клопотання мотивував тим, що 10 лютого 2015 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України за ознаками: задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насилля, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене групою осіб, а також щодо неповнолітньої особи; зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насилля та використання безпорадного стану потерпілої особи, вчинене групою осіб, щодо неповнолітньої особи;

21 листопада 2014 року ОСОБА_2 затриманий в порядку ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України.

23 листопада 2014 року слідчим суддею Тарутинського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 січня 2015 року включно.

14 січня 2015 року слідчим суддею Тарутинського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_2 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 21 лютого 2015 року включно.

22 січня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області рішення слідчого судді про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 повернено захиснику у зв`язку з пропущенням строків подання апеляції.

22 лютого 2015 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено на 50 діб до 11 квітня 2015 року.

10 квітня 2015 року ухвалою колегії суддів апеляційного суду Одеської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 продовжено на 60 діб, тобто до 10 червня 2015 року включно.

02 червня 2015 року під час розгляду апеляційної скарги прокуратури Тарутинського району на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 березня 2015 року про повернення обвинувального акту в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, прокуратурою району було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , однак у зв`язку із відсутністю повноважень суду для розгляду зазначеного питання, апеляційним судом вищезазначене клопотання залишено без розгляду.

У вчинені вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іванчанка, Тарутинський район, Одеська область, громадянин України, не працює, судимий: 14 жовтня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 14 квітня 2011 року за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі , в силу ст. 71 КК України приєднано 4 роки 6 місяців не відбутого покарання за вироком Тарутинського районного суду від 14 жовтня 2009 року, зареєстрований в АДРЕСА_1 та мешкає в АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив:

- особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років;

- тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

12 лютого 2015 року відносно ОСОБА_2 складено обвинувальний акт, який направлено до Татарбунарського районного суду Одеської області.

Розглянувши зазначене клопотання, до якого не додано матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За п. 1 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчим суддею є суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя.

Так, прокурор Тарутинського району Одеської області звернувся до слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою особи, отже підлягають застосуванню норми Глави 18 КПК України.

За загальними положеннями про запобіжні заходи, визначеними ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи наведені норми чинного КПК України слідчий суддя Тарутинського районного суду Одеської області дійшов до висновку, що слідчому судді надані повноваження щодо застосування запобіжних заходів та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою виключно в межах строку досудового розслідування, яке починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 був направлений прокурором Тарутинського району Одеської області для розгляду по суті та фактично надійшов до Татарбунарського районного суду Одеської області, який, в свою чергу, в підготовчому судовому засіданні продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 до 11 квітня 2015 року, слідчий суддя, керуючись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України дійшов до висновку, що досудове розслідування цього кримінального провадження закінчено.

А отже і завершена стадія кримінального провадження, під час якої слідчий суддя має повноваження вирішувати питання щодо обрання та продовження строку тримання під вартою, зокрема досудове розслідування.

Більш того, викладене підтверджується доводами прокурора, зокрема про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 вже продовжувався апеляційним судом Одеської області 10 квітня 2015 року та узгоджується з приписами ч. 3 ст. 315 КПК України, де зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Водночас, копію ухвали апеляційного суду Одеської області від 2 червня 2015 року, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 нібито залишено без розгляду у зв`язку з відсутністю повноважень у апеляційного суду для розгляду цього питання прокурором не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції кожен має право на свободу і особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім окремих випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

За ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.п. 23, 24, 25 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (Соме and Others v. Belgium), №№ 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII).

Суд зазначив, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

У пп. 107109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (що зазначалось вище) Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Таким чином, на думку слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області, розгляд слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 за умов, що досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні вже закінчено, буде здійснено поза межами відповідних повноважень слідчого судді, а отже з порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції, яка передбачає право особи на розгляд її справи судом, встановленим законом.

За таких обставин, враховуючи, що стадія досудового розслідування в даному кримінальному провадженні вже закінчена, подане клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею Тарутинського районного суду Одеської області, а тому підлягає поверненню прокуророві.

Під час вирішення питання щодо змісту резолютивної частини ухвали слідчий суддя вважає за необхідним на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України застосувати загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, зокрема принципи верховенства права, розумності строків та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 8, 9, 24, 28, 176, 197, 304 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , подане прокурором Тарутинського району Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за відомостями, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 від 19 листопада 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 304 КК України, - повернути прокурору.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ч. 6 ст. 304, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 395 КПК України на ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1