Справа №460/688/15-к
Провадження №1кп-460/187/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_4 , який з 21.08.2014 року проходить військову службу за мобілізацією та перебував на посаді головного сержанта командира відділення аеромобільно-десентного взводу 8 аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальойону військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , яку з 15.09.2014 року переведено на умовне найменування «військова частина-польова пошта НОМЕР_1 », 03 вересня 2014 року в денний час без належного дозволу командира самовільно покинув місце проходження військової служби на території Міжнародного центру миротворчості та безпеки біля АДРЕСА_2 та прибув в АДРЕСА_3 за зареєстрованим місцем проживання до призову на військову службу, де проводив час на власний розсуд. В денний час 09 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 самостійно добровільно прибув до військової прокуратури Львівського гарнізону, а в подальшому повернувся в розташування військової частини НОМЕР_2 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за мобілізацією в період з 03.09.2014 року по 09.02.2015 року самовільно залишив без дозволу командира місце служби та військову частину без поважних причин, тривалістю понад місяць, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 26.02.2015 року було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, також сторони дійшли згоди щодо призначення покарання обвинуваченому за ст.407 ч.3 України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 06 /шість/ місяців службового обмеження з проведенням відрахування із суми грошового забезпечення в дохід держави 20 відсотків.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, відповідає
закону України про кримінальну відповідальність за ст.407 ч.3 КК України, з врахуванням ст.69 ч.1 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді службового обмеження, шляхом переходу до більш м`якого виду основного покарання при наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.
Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор також просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про винуватість під час підготовчого судового засідання, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді службового обмеження.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд,-
затвердити угоду від 26.01.2015 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України.
ОСОБА_4 визнати виннуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України, застосуваши ч.1 ст.69 КК України у виді службового обмеження на строк 06/шість/ місяців, з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: