Справа № 265/3736/13-к
Провадження № 1-кп/265/10/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді - Шиян В.В.,

суддів Мельник І.Г., Вайновського А.М.,

при секретарі - Мальській Г.Ю.,
Сагіровій Ю.В.,

за участю прокурора - Андрющенко Д.Д.,
Кулік А.В., Яхно В.А.

за участю захисника - ОСОБА_1.

за участю потерпілої ОСОБА_2,

за участю законного представника
потерпілої - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі в залі суду
кримінальне провадження № 0000859
відносно:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста
Маріуполя, Донецької області,
громадянки України, українки, з
неповною середньою освітою, не
одруженої, не працюючої, раніше в силу
ст. 89 КК України не судимої,
зареєстрованої в АДРЕСА_1, проживаючої
в АДРЕСА_2,

в скоєні кримінального злочину,
передбаченого ст. 303 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Приблизно у середині листопада 2012 року,
у денний час ( точну дату і час в ході
досудового слідства встановити не
представилося можливим), ОСОБА_5
перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3, діючи
умисно з корисливих мотивів,
достовірно знаючи про малолітній вік
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, переслідуючи мету
втягнення її до заняття проституцією,
використовуючи її уразливий стан,
порушила бажання у малолітньої ОСОБА_2
займатися проституцією шляхом опису
переваг роботи в якості повії та
запропонувала останній надавати
сексуальні послуги клієнтам за
матеріальну винагороду під її
керівництвом .

Реалізуючи свій злочинний намір
спрямований на сутенерство, ОСОБА_5
протягом листопада 2012 року виступаючи
в якості сутенера створила умови для
сексуальної експлуатації малолітньої
ОСОБА_2, а саме: визначила місце для
заняття проституцією, ділянку
місцевості розташовану біля
автомобільної траси по вулиці
Таганрозької в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя та здійснювала
дії щодо забезпечення клієнтами
малолітню ОСОБА_2, для надання нею
сексуальних послуг.

В листопаді 2012 року у денний час ( точну
дату в ході досудового слідства
встановити не представилося можливим),
ОСОБА_5 знаходячись на ділянці дороги,
розташованій біля автомобільної траси
по вулиці Таганрозької в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя, діючи умисно з корисливих
мотивів, домовившись з ОСОБА_6 про
надання йому малолітньою ОСОБА_2 послуг
сексуального характеру, виду таких
послуг, та розміру матеріальної
винагороди, познайомила раніше не
знайомих ОСОБА_6 та малолітню ОСОБА_2,
отримавши від ОСОБА_6 матеріальну
винагороду за надання йому послуг
сексуального характеру в сумі 100
гривень, чим забезпечила заняття
проституцією малолітньої ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_5 свою провину
визнала частково та пояснила, що дійсно
всередині листопада 2012 року вона
познайомилася з потерпілою ОСОБА_2, яка
пояснила, що в неї виникли
непорозуміння з батьками та вона пішла
з дому, тому на даний час їй нема де
жити. Вона запропонувала ОСОБА_2
пожити разом з нею в квартирі ОСОБА_7, у
якого сама проживала на квартирі, при
цьому ОСОБА_7 не заперечував. Під час
розмови потерпіла ОСОБА_2 казала що
вона скоро отримає паспорт і буде
шукати собі роботу. Оскільки з вигляду
потерпілої ОСОБА_2 можливо було зробити
висновок що вона є вже повнолітньою
людиною, то вона запропонувала їй
працювати разом з нею, тоб то займатися
проституцією, на що потерпіла
погодилася. Про те що ОСОБА_2 ще
малолітня, вона не знала та і в загалі
не могла здогадатися. Наступного дня,
вона разом з потерпілою ОСОБА_2 пішли
на трасу по вулиці Таганрозької в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя де надавали сексуальні
послуги. Разом з потерпілою вони
простояли на трасі чотири дні по 2-3
години на день. В основному працювала
ОСОБА_2 оскільки вона була молодше і
клієнти вибирали саме її. Всі гроші
яки заробляла ОСОБА_2 вона віддавала
їй, а вона в свою чергу купувала ОСОБА_2
їжу, цигарки та одяг. Разом вони
пропрацювали лише чотири дні, а потім
вона почала нервувати, що клієнти
оббирають значно молодшу потерпілу і
вона перестала брати її з собою на
трасу. Потім вона взагалі посварилася з
ОСОБА_7 та пішла з його квартири, а
ОСОБА_2 залишилася проживати у нього.
Деякий час вона ще продовжувала
спілкуватися з ОСОБА_2 по телефону. У
скоєному щиро кається, просить суд
строго її не наказувати, оскільки вона
дійсно не знала скільки років
потерпілій. Також при призначення
покарання просить суд врахувати її
хронічні захворювання, за якими їй
залишилося не довго жити.

Допитана в судовому засіданні
неповнолітня потерпіла ОСОБА_2
пояснила, що в листопаді 2012 року в неї
виникли суперечки з її батьками, тому
вона пішла з дому. Спочатку вона жила у
знайомої - ОСОБА_8, а потім вона
познайомила її з обвинуваченою ОСОБА_5.
ОСОБА_5 проживала в квартирі ОСОБА_7. Під
час спілкування з ОСОБА_5 вона
розповіла їй чим займається і
запропонувала їй разом займатися
проституцією. Під час розмови, ОСОБА_5
запитувала скільки їй років, вона
пояснювала що скоро отримає паспорт,
але при цьому конкретно не казала
скільки їй років. Також вона
пояснювала ОСОБА_5 що вона ще
навчається в школі та не закінчила 7
клас. Розмовляючи з ОСОБА_5 вони вживали
пиво, і під дією алкоголю вона
погодилася працювати разом з ОСОБА_5
Наступного дня вони пішли на трасу
розташовану по вулиці Таганрозької в
місті Маріуполі, де ОСОБА_5 розповіла
що їй потрібно робити. В той день вона
оказала сексуальні послуги декільком
чоловікам, при цьому отримала 250
гривень, які віддала ОСОБА_5 За ці гроші
ОСОБА_5 купила їй пиво, цигарки та
мобільний телефон. Наступного дня вони
разом з ОСОБА_5 отримали приблизно 800
гривень, вказані гроші залишилися у
ОСОБА_5 і вона пообіцяла купити їй деякі
речі. На третій день вона оказуючи
сексуальні послуги отримала приблизно
200 гривень, які знов віддала ОСОБА_5, та
вони поїхали до дому, оскільки вона
погано себе почувала. На четвертий день
вони знов їздили разом з ОСОБА_5 на
трасу, але простояв приблизно годину
повернулися до дому, оскільки вона
дуже погано себе почувала. Весь цей час
ОСОБА_5 купувала їй їжу, цигарки та
пиво, коли вона просила. Потім ОСОБА_5
перестала її брати із собою, оскільки
вважала що вона в неї відбиває
клієнтів. Під час заняття проституцією
лише один раз якийсь чоловік
відмовився від надання йому
сексуальних послуг, оскільки
запідозрив що вона ще малолітня. Коли
ОСОБА_7 дізнався що вона разом з ОСОБА_5
займається проституцією, то між ним та
ОСОБА_5 виник конфлікт під час якого
він дуже кричав на обвинувачену, що
вона втягує малолітню в заняття
проституцією. Після сварки ОСОБА_5
забрала речі та пішла з квартири
ОСОБА_7. Оскільки їй йти не було куди, то
ОСОБА_7 пожалів її та дозволив
залишитися проживати в квартирі.
Претензій морального та матеріального
характеру до обвинуваченої ОСОБА_5 не
має, оскільки вважає що вона сама винна
в тому що сталося, оскільки сама
погодилася займатися проституцією. На
строгій мірі покарання не наполягає.

Законний представник потерпілої
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 пояснив в судовому
засіданні, що потерпіла це його сестра.
Батьки проживають окремо від них, та не
займаються їх вихованням. Восени 2012
року вони проживали разом з батьками в
селі Приморському Новоазовського
району Донецької області. Батьки
поїхали в місто Маріуполь, при цьому
залишили їх на призволяще, не залишив
їм а ні грошей а ні їжі. Прожив так два
тижні, він поїхав до свого знайомого, де
і залишився проживати, а куди поділася
його сестра - ОСОБА_2 він не знає.
Мобільних телефонів у нього та його
сестри не було, а тому він не міг
зв'язатися з сестрою. Через деякий час
він зустрів свою сестру і та
повідомила що вона займається
проституцією. На запитання навіщо вона
цим займається, вона повідомила що
заради грошей.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснив, що він в листопаді 2012
року проїжджаючи по вулиці
Таганрозької в місті Маріуполі,
зупинився біля двох дівчат, які
пропанували сексуальні послуги. До
нього підійшла ОСОБА_5 з якою він був
раніше знайомим, а поряд з нею була
дівчина, яку він ще не бачив. Він хотів
щоб йому надали інтимні послуги. Друга
дівчина була молодшою ніж ОСОБА_5 а
тому він запросив її. Коли вони разом з
ОСОБА_2 від'їхали, він запитав скільки
їй років. Дівчина повідомила що їй вже
16 років, але дівчина не виглядала на 16
років, він не повірив їй, вирішив що
вона ще малолітня та їй приблизно 12
років, та відмовився від її послуг та
повернув до ОСОБА_5

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснив, що в його квартирі
восени 2012 року проживала ОСОБА_5.
Одного разу його знайома ОСОБА_8
привела до нього в квартиру дівчину -
ОСОБА_2, та пояснила, що їй нема де жити.
ОСОБА_5 попросила щоб він дозволив
ОСОБА_2 пожити у нього і він не
заперечував. ОСОБА_2, казала що їй 16
років, але на вказаний вік вона не
виглядала, при цьому вона казала що
вона школу не закінчила і їй необхідно
навчатися. Він намагався влаштувати її
до школи, але в неї не було ніяких
документів. Намагався спілкуватися з
її батьками але це теж не дало
результатів. Про те що ОСОБА_2 разом з
ОСОБА_5 займається проституцією він не
знав. Про ці обставини йому повідомила
його співмешканка, яка і сказала що
ОСОБА_2 ще малолітня, та їй тільки 13
років. Він посварився з ОСОБА_5, що вона
бере з собою малолітню ОСОБА_2,
внаслідок чого ОСОБА_5 пішла з його
квартири. Більше ОСОБА_2 проституцією
не займалася, та прожила у нього в
квартирі приблизно чотири місяці.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснила, що вона працює
продавцем в магазині «Баварія», який
розташований по вулиці Таганрозької в
місті Маріуполі. Обвинувачену ОСОБА_5
вона знає тривалий час, оскільки
остання займається проституцією та
стоїть біля її магазину. Восени 2012 року,
до неї в магазин приходила ОСОБА_5
разом з дівчиною ОСОБА_2. На запитання
що це за дівчина, ОСОБА_5 пояснювала що
вони разом, з чого вона зробила
висновок, що вони разом займаються
проституцією.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила, що в неї деякий час
проживала ОСОБА_2 і вона познайомила її
з ОСОБА_5 Про що вони розмовляли вона не
знає, знає лише, що ОСОБА_2, перейшла
проживати до ОСОБА_5 Потім від своїх
знайомих вона чула, що ОСОБА_2 разом з
ОСОБА_5 оказує сексуальні послуги на
трасі по вулиці Таганрозької в місті
Маріуполі. При цьому ОСОБА_5, нібито
хвасталася що малолітня ОСОБА_2 працює,
а вона відпочиває. На яких умовах
ОСОБА_2 займалася проституцією разом з
ОСОБА_5 вона не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснила, що вона була класним
керівником малолітньої ОСОБА_12
протягом трьох років. Дівчина
достатньо добре навчалася, але не
завжди відвідувала заняття, оскільки
батьки не займалися вихованням дитини,
та їй іноді не було в чому йти до школи.
Потім ОСОБА_2 перейшла до іншої шкоди і
більше її вона не бачила.

Вина обвинуваченої у вчиненні
кримінального правопорушення доведена
повністю як показаннями самої
обвинуваченої, так і дослідженими
письмовими доказами, що перевірені в
судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про
вчинення кримінального правопорушення
від 25 березня 2013 року за яким ОСОБА_3
просить притягнути до кримінальної
відповідальності невідомих осіб, які
сприяли заняттю проституцією його
малолітньої сестри ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6
в листопада 2012 року по вулиці
Таганрозької.

- протоколом пред'явлення особи до
впізнання від 4 квітня 2013 року, за яким
потерпіла ОСОБА_2, впізнала свідка
ОСОБА_6, який відмовився вступати з нею
в інтимні стосунки.

- протоколами проведення слідчого
експерименту від 11 квітня 2013 року, за
яким потерпіла ОСОБА_2 вказала на місце
( вулиця Таганрозька біля магазину
«Баварія») де вона познайомилася зі
свідком ОСОБА_6 А свідок ОСОБА_6,
вказував на місце де він відмовився від
надання ОСОБА_2 сексуальних послуг.

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 11 квітня 2013 року, за
яким обвинувачена ОСОБА_5 вказувала на
місце ( вулиця Таганрозька біля
магазину «Баварія»), де вона разом з
ОСОБА_2 очікували клієнтів для надання
сексуальних послуг.

- висновок експерта № 336 від 4 квітня 2013
року, містить докази, які свідчать про
те, що ОСОБА_2, задовго до огляду жила
статевим життям, тоб то можуть
відповідати зазначеному терміну при
огляді ( листопад 2012 року).

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_5 пояснювала, що вона не оспорює
факт втягнення в заняття проституцією
та сутенерство, при цьому повністю
розкаюється у вчиненому злочині, але
просить суд врахувати той факт, що вона
не знала скільки років потерпілій,
оскільки остання не повідомляла їй що
вона малолітня, а тому просить суд
перекваліфікувати її дії на ч.3 ст. 303
КК України, а саме втягнення особи в
заняття проституцією та сутенерство
вчиненні щодо неповнолітньої.

Суд вислухав обвинувачену, потерпілу,
свідків прийшов до висновку, що
обвинувачена ОСОБА_5 будучи особою
повнолітньою, дорослою, дієздатною
повинна була усвідомлювати, що вона
своїми діями втягує малолітню особу (
яка ще не закінчила 7 клас
загальноосвітньої школи) в
антигромадську діяльність. При цьому
як пояснювала потерпіла, вона під час
першого спілкування з обвинуваченою
ОСОБА_5 пояснювала що вона ще не
закінчила школу, при цьому вона казала
що ще не отримала паспорт, а тому
обвинувачена повинна була з'ясувати
скільки їй років насправді.

Згідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 27.02.2004, № 2
"Про застосування судами законодавства
про відповідальність за втягнення
неповнолітніх у злочинну чи іншу
антигромадську діяльність», під час
розгляду справи необхідно
враховувати, що кримінальна
відповідальність за зазначені дії
настає як у разі, коли доросла особа
знала про неповнолітній вік
втягуваного, так і тоді, коли вона за
обставинами справи повинна була або
могла про це знати.

При цьому суд звертає увагу і на той
факт, що згідно пояснень потерпілої
ОСОБА_2 вона під час першої розмови з
обвинуваченою ОСОБА_5, пояснювала що
вона не бажає займатися проституцією,
що вона ліпше знайде собі іншу роботу,
однак обвинувачена ОСОБА_5,
використовуючи безпорадний стан
малолітньої потерпілої ( а саме
відсутність міста проживання, грошей
та їжі) спонукаючи її вживати
алкогольні напої продовжувала
безпосередньо впливати на свідомість
малолітньої потерпілої обіцянками
кращого життя, наявності грошей, їжі,
одягу та розваг, у зв'язку з чим остання
погодилася надавати сексуальні
послуги.

Під час розгляду справи не знайшло
свого підтвердження той факт, що
обвинувачена не могла знати про вік
потерпілої, оскільки свідок ОСОБА_6
пояснив, що він при більш близькому
спілкуванні з малолітньою ОСОБА_2
запідозрив що вона ще малолітня особа,
не зважаючи на той факт, що потерпіла
вказувала що їй більше ніж 16 років.
Також свідок ОСОБА_7 пояснив, що він
здогадуючись що ОСОБА_2, є малолітньою
особою, був дуже обурений коли
дізнався про втягування ОСОБА_5
малолітньої ОСОБА_2 в заняття
проституцією, а тому під час сварки з
обвинуваченою заборонив їй брати з
собою малолітню потерпілу. Враховуючи
вищевикладене суд приходить до
висновку що обвинувачена ОСОБА_5 не
дивлячись на фізичний розвиток
потерпілої ОСОБА_2 могла і повинна була
знати про малолітній вік потерпілої.

Таким чином дослідив всі докази в
сукупності, зібрані та перевірені в
судовому засіданні, суд вважає, що вина
обвинуваченої ОСОБА_5 доведена
повністю, а її дії правильно
кваліфіковано за ч.4 ст.303 КК України,
тоб то втягнення особи в заняття
проституцією та сутенерство вчинені
щодо малолітньої особи.

При призначенні покарання суд враховує
ступень тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше в силу ст.. 89 КК України
не судима, скоїла особливо тяжкий
злочин, у скоєному кається, позитивно
характеризується за місцем проживання,
не працює, має ряд хронічних
захворювань, також суд враховує і
обставини справи, що пом'якшують і
обтяжують її покарання.

До пом'якшуючих обставин суд відносить:
хронічні захворювання - ВІЛ-інфекція IV
клінічної стадія, тривала лихоманка,
імунодефіцит, хронічний пієлонефрит,
хронічний гастрит.

Згідно ст..65 КК України, особі, яка
вчинила злочин, має бути призначене
покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів. Більш суворий вид покарання з
числа передбачених за вчинений злочин
призначається лише у разі, якщо менш
суворий вид покарання буде недостатній
для виправлення особи та попередження
вчинення нею нових злочинів. Виходячи
із принципів справедливості,
співмірності та індивідуалізації -
покарання має бути адекватним
(відповідним) характеру вчинених дій,
їх небезпечності та даним про особу.

Визначаючи ступінь суспільної
небезпечності такого злочину, суд
враховує форми і способи втягнення,
ступінь негативного впливу на
нормальний розвиток і здоров'я
малолітньої потерпілої. Також суд
враховує високий ступінь суспільної
небезпечності дій обвинуваченої
ОСОБА_5 оскільки вона втягнула в
заняття проституцією малолітню
потерпілу, яка в силу свого віку та
матеріального становища перебувала в
безпорадному стані.

У відповідності до вимог ст..50 КК
України при призначенні міри покарання
обвинуваченому, суд вважає за
необхідне призначити такий захід
примусу, який би був відповідною мірою
кари за скоєне, сприяв виправленню
засудженого та запобігав вчиненню
інших злочинів.

Сукупність вказаних обставин дають
суду підстави призначити підсудній
покарання у вигляді позбавлення волі
в мінімальних межах встановлених
санкцією кримінального закону, з
конфіскацією всього майна, що
належить обвинувачені на праві
особистої власності, оскільки не
знаходить підстав для застосування
вимог ст. 69,75,76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речових доказів не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ст. 303 ч.4 КК України та
призначити їй покарання у вигляді 8 (
восьми) років позбавлення волі, з
відбуванням покарання у
кримінально-виконавчій інспекції
закритого типу, з конфіскацією всього
майна яке належить підсудній на праві
особистої власності.

Строк покарання обчислювати з моменту
фактичного затримання.

На вирок протягом тридцяти діб з дня
його проголошенням може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області.

Суддя___________________________ Шиян В.В.

Суддя __________________________ Мельник І.Г.

Суддя _________________________ Вайновский А.М.