Справа № 1490/5523/12 25.12.2012 25.12.2012 25.12.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПРОВАДЖЕННЯ №11/1490/948/12 Головуючий суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.164 ч.1 КК України Суддя - доповідач Хомік І.М.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2012 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Хоміка І.М.

суддів Губи О.О., Міняйла М.П.

при секретарі Євтушенко М.М.

за участю прокурора Іванова А.О.

засудженого ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затверджував обвинувальний висновок на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2012 р., яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2

Миколаївського району, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3

Миколаївського району Миколаївської області, раніше

Судимого 14.05.2010р. Миколаївським райсудом

Миколаївської області за с. 185 ч. 2 КК України до 2 років

обмеження волі з іспитовим строком 2 р.;

засуджено за ст. 164 ч.1 КК України до штрафу в сумі 1700 грн.

Вирок Миколаївського районного суду від 14.05.2010 постановлено виконувати самостійно.

В задоволенні цивільного позову потерпілій ОСОБА_3 про стягнення в якості заборгованості по сплаті аліментів в сумі 14 216 грн. 10 коп. відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що в період з 30.12. 2010р. він злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання трьох малолітніх дітей,встановлених рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.12.2010р. і заборгованість по сплаті аліментів станом на 1.01.2012р. становила 14 місяців на суму 14216 грн. 10 коп.

В апеляції прорукрор, який затверджував обвинувальний висновок, просить вирок суду скасувати, постановивши свій вирок, в зв'язку з безпідставним незастосуванням судом положень ст. 71 КК України. Прокурор вказує на те, що ОСОБА_2 вчинив злочин в період іспитового строку, тому йому слід призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі і у виді штрафу в розмірі 1700 грн., з самостійним виконанням обох вироків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримання апеляції, пояснення потерпілої в підтримання апеляції, пояснення засудженого, заперечувавшого проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає їх підлягаючими частковому задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_2 в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь за ст. 164 ч.1 КК України, відповідно до вимог ст. 365 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обгрунтованність вироку в цій частині ніким із учасників процесу не оскаржувалась.

Що стосується міри покарання,призначеного засудженому ОСОБА_2 за цим вирокам, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України і в цій частині вирок суду також не оскаржується.

Разом з тим при призначенні остаточного покарання суд допустився помилки і призначив його в порушення вимог ст. ст. 71, 72 КК України, не врахувавши невідбуте покарання за попереднім вироком Миколаївського райсуду Миколаївської області від 14.05.2010 р, яким ОСОБА_2 був засудженим за ст. 185 ч.2 КК України до 2-х років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.

Неправильне застосування закону є підставою для скасування вироку відповідно до п.4 ч.1 ст. ст. 367 КПК України.

У звязку з викладеним, також є необхідність у погіршенні правового становища засудженого та у застосуванні йому більш суворого остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, що є підставою для постановлення нового вироку відповідно до п.2 ч.1 ст. 378 КПК України.

Згідно з розясненнями, які містяться в абзаці 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 р., № 8 від 12.06.2009 р., № 11 від 06.11.2009 р.), у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

З огляду на те, що за новий злочин ОСОБА_2 призначено основне покарання у виді штрафу, а за попереднім вироком він не відбув покарання у виді обмеження волі, остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України йому слід визначити у виді сукупності цих покарань з їх самостійним виконанням.

З урахуванням викладеного апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки він просить остаточне покарання призначити у виді 2 років позбавлення волі і штрафу в сумі 1700 грн., з самостійним виконанням покарань, в той час коли за попереднім вироком суду ОСОБА_2 був засудженим до 2 років обмеження волі і саме це покарання слід враховувати за сукупністю вироків.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів ,-

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який затверджував обвинувальний висновок задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2012 року стосовно засудженого ОСОБА_2 в частинні призначеного покарання скасувати, постановивши свій вирок.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 164 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн.

На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуте ним покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.05.2010 р. у виді 2 років обмеження волі.

Визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. в дохід держави та у виді 2 років обмеження волі, з самостійним виконанням обох покарань.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу в силу вироку апеляційного суду залишити підписку про невиїзд.

Початок строку відбуття покарання обчислювати засудженому з моменту приведення у виконання вироку апеляційного суду.

В іншій частині зазначений вище вирок суду 1 інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Головуючий

судді