У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.

суддів за участю прокурора

Канигіної Г.В., Пошви Б.М.
Опанасюка О.В.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 31 травня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням першого
заступника прокурора Волинської області на вирок Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 16 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком
місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженку АДРЕСА_1

району
Волинської області,

жительку м. Ковеля Волинської області,

судимості не має,

засуджено за ч.1 ст.384 КК України на один рік обмеження волі.

Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_1звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком три роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України на ОСОБА_1зобов'язано не виїжджати за
межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну
місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

В
апеляційній інстанції вирок щодо ОСОБА_1не переглядався.

Як
визнав місцевий суд, ОСОБА_1, будучи попередженою про кримінальну
відповідальність за завідомо неправдиві показання, 26 грудня 2005 року під час
допиту на досудовому слідстві у якості свідка у кримінальній справі за
обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.ст.166, 167 КК України, 28 грудня 2005 року під час проведення очної
ставки та 10 лютого 2006 року у судовому засіданні, дала показання, які не
відповідають дійсності, і зокрема, про те, що гроші від ОСОБА_2 для придбання
квартири у сумі 16 670 Євро вона не отримувала.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд. Не оспорюючи правильність встановлення
фактичних обставин справи та кваліфікації злочинних дій засудженої, вважає, що
суд при призначенні покарання, порушив вимоги ст.61 КК України. Крім того,
зазначає, що у резолютивній частині вироку суд помилково послався на ст.104 КК
України.

Заслухавши доповідача, міркування
прокурора, підтримавшого подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що судове рішення у справі
підлягає зміні з таких підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_1у вчиненні злочину, за який
її засуджено, стверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні
доказів, є правильним і у поданні не оспорюється.

Правильність кваліфікації злочинних дій засудженої за ч.1 ст.384 КК
України, сумнівів не викликає.

Зі справи видно, що ОСОБА_1має на утриманні двох дітей 1993 та 1998 років
народження (а/с 52).

Суд, призначивши ОСОБА_1покарання у виді обмеження волі, не урахував вимоги
ст.61 КК України, оскільки цей вид покарання не застосовується до жінок, які
мають на утриманні дітей віком до 14 років.

Зі справи видно, що ОСОБА_1не працює. Відповідно до вимог ст.57 КК України
покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого.

Призначення арешту у зв'язку із застосуванням ст.75 КК України також є
неможливим.

Коли санкція закону, за який засуджується особа, передбачає лише такі
покарання, які з огляду на вік чи стан винної особи не можуть бути до неї
застосовані, суд не вправі перейти до більш м'якого виду покарання. У таких
випадках суд, за наявності до того підстав повинен був постановити вирок і
звільнити ОСОБА_1від покарання.

Роз'яснення з цього питання містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” від 24
жовтня 2003 року №7, що не було взято до
уваги місцевим судом.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1вчинила злочин невеликої тяжкості, вперше, а також
те, що при новому судовому розгляді неможливо призначити інше альтернативне
покарання, передбачене ч.1 ст.384 КК України, засуджена підлягає звільненню від
покарання.

У справі також є неправильним посилання на ст.104 КК України.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора задовольнити частково.

Вирок
Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2006
року щодо ОСОБА_1 змінити.

ОСОБА_1 від призначеного
за ч.1 ст.384 КК України покарання звільнити.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Пошва Б.М.