№ провадження 11-кп/781/618/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0002362 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вуктил республіка Комі Російська Федерація, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 31.10.2002 року Кіровським районним судом Кіровограда за ч.1 ст.309, ч.1 ст. 186 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

· 29.01.2004 року Ленінським районним судом Кіровограда за ч. 2 ст. 309, 71 КК України 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

· 28.10.2005 року Кіровським районним судом Кіровограда за ч. 2 ст.309, ч. 2 ст. 185, 70, 71 КК України на 4 роки 11 місяців позбавлення волі;

· 13.08.2009 року Ленінським районним судом м. Миколаїва за ч. 3 ст. 185, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі;

· 26.11.2009 року Заводським районним судом м. Миколаїва за ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

· 24.04.2014 року Ленінським районним судом Кіровограда за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік

засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вказаний вирок та вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.04.2014 року стосовно ОСОБА_7 виконується самостійно

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 .

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 06.04.2014 року близько 12.30 год., перебуваючи на території «Критого ринку», що по вул. 50 років Жовтня у м. Кіровограді, побачив раніше знайомого ОСОБА_9 , із розмови з яким зрозумів, що ОСОБА_9 має намір продати свій мобільний телефон. Маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , запропонував йому свою допомогу в продажі мобільного телефону та попросив передати йому телефон моделі «Samsung 1950 Galaxy S IV». Потерпілий ОСОБА_9 , введений ОСОБА_10 в оману, передав свій мобільний телефон моделі «Samsung 1950 Galaxy S IV», вартістю 3638,57 грн.

Після того, ОСОБА_11 продовжуючи свій злочинний умисел, з мобільним телефоном потерпілого зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок районного суду щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання. Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 2. ст. 190 КК України, призначивши покарання не пов`язане з позбавленням волі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії середньої тяжкості. Як особа ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони, має хронічні захворювання ВІЛ інфекцію та туберкульоз легень. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого та роз`яснив йому наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.2 ст.190 КК України, кваліфікувавши його дії, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття; обставини, що обтяжують покарання - відсутні, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного покарання особі винного, а саме недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження відповідно до яких, суд всебічно і повно врахував як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого так і ті, що обтяжують відповідальність, та з урахуванням всіх доводів, обґрунтовано призначив покарання пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, яке за вказаних вище обставин справи є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, суд зокрема, вирішує питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; основні засади призначення покарання, що є обов`язковими для суду при призначенні покарання винуватому, регламентовані ст. 65 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, за наявних до того підстав, суд також визначає, з урахуванням усіх обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, та із урахуванням думки учасників судового провадження, чи є можливим застосування при призначенні обвинуваченому покарання ст. 75 КК України, тим самим звільнити обвинуваченого від відбування покарання.

Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду першої інстанції, судом належно вмотивовано підстави неможливості застосування ст.69, 75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, і з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Вказане покарання, на переконання колегії суддів є виваженим, підстави для застосування ст.69, 75 КК України відсутні.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04. 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2