Справа № 1 - 41
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
травня 2007 року Галицький
районний суд м.Львова

в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р.

при
секретарі Гаврилюк О.П.

з участю
прокурора Потапчук О.П.

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Львові кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою,
працюючого будівельником в «Галбуді», не одруженого, військовозобов'язаного (на
обліку в РВК Галицького району м.Львова), проживаючого АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Воютичі Самбірського району Львівської області,
громадянина України, із середньою-технічною освітою, працюючого мийником
інвентаря ЗАТ «Світоч», не одруженого, військовозобов'язаного (на обліку в РВК
Самбірського району Львівської області), проживаючого в с.Воютичі Самбірського
району Львівської області, раніше не судимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_2
за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_1, 14 травня 2006 року близько
18.30 год. маючи
намір на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись в під'їзді будинку № 13
на пл.Різні в м.Львові, шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_5 мобільний телефон
марки «Sony
Ericsson J 300і», вартістю 550 грн. з грішми на рахунку сім-картки в
сумі 46 грн., а всього було викраденого майна на суму 596 грн.

Підсудний
ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому злочині визнав
повністю та дав показання, що 14.05.2006 р. він зустрів свого знайомого
ОСОБА_1, вони гуляли, пили пиво, але близько 18.00 год, почав падати
дощ, тому вони зайшли в під'їзді будинку № 13, що на пл.Різні в м.Львові, де
знаходився потерпілий ОСОБА_5. Коли в потерпілого засигналив мобільний телефон,
у нього виник задум викрасти такий. Він кивнувши ОСОБА_1, підійшов до ОСОБА_5
та вдарив останнього в живіт, а ОСОБА_1 в цей час вирвав з рук потерпілого мобільний
телефон, після чого вони з місця вчинення злочину скрилися. Мобільний телефон
забрав ОСОБА_1, пообіцявши його продати, а гроші поділити порівну, але ОСОБА_1
він з того часу не бачив. Розкаюється у вчиненому просить суворо не карати.

Підсудний
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав
та дав показання, що 14.05.2006 р. він гуляв по місту разом з ОСОБА_2. Коли
почав падати дощ, вони зайшли в під'їзд, будинку № 13, що на пл.Різні в
м.Львові, де знаходився ОСОБА_5. ОСОБА_2 розмовляв про щось з

потерпілим. Коли
закінчився дощ, вони втрьох пішли на пиво. Пізніше вони розійшлися, однак через
деякий час його наздогнав ОСОБА_2 та запропонував купити у нього мобільний
телефон, він погодився. Визнає, що знав про те, що телефон викрадений, однак
він його лише купив. В викраденні телефону у ОСОБА_5 участі не приймав.

Незважаючи
на повне визнання вини у вчиненому злочині підсудного ОСОБА_2 та невизнання
своєї вини у вчиненому злочині підсудного ОСОБА_1 їх вина повністю доводиться
зібраними по справі доказами, а саме.

Показаннями
потерпілого ОСОБА_5, даними
ним в судовому засіданні про те, що 14.05.2006 року в 18 год. він сховався від
дощу в під"їзді будинку № 13 по пл.Різні в м.Львові. Згодом у вказаний
під'їзд зайшли ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 Приблизно в 18.30 год. в нього в кишені
почав подавати сигнали його мобільний телефон. Він витягнув телефон з кишені і
в цей час ОСОБА_2 вдарив його кулаком в живіт, а ОСОБА_1 вирвав у нього з руки
мобільний телефон марки «Sony Ericsson J 300і»,
вартістю 550 грн. та вказані особи втекли з місця вчинення злочину. На даний
час шкода, завдана йому вказаним злочином повністю відшкодована підсудним
ОСОБА_2.

Показаннями
свідка ОСОБА_6, даними нею на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні
(а.с.11) про те, що 14.05.2006 року вона разом із своїм чоловіком та братом
гуляли по центральній частині Львова. В 18 год. вона пішла додому та в під'їзді будинку по пл.Різні,13
побачила ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ще невідомого їй хлопця. Вона попросила в ОСОБА_2
мобільний телефон, щоб поговорити з чоловіком. Поговоривши, вона повернула
телефон та пішла в бар „Зорепад".

Протоколами
пред'явлення особи для впізнання (а.с. 13,40), з якого вбачається, що
потерпілий ОСОБА_5. впізнав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як осіб, що його пограбували
14.05.2006 року.

Протоколами
ставок віч-на-віч між ОСОБА_5 та ОСОБА_2. (а.с.21), ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(а.с.12), ОСОБА_2. та ОСОБА_1 (а.с.113), ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.114).

Оцінюючи
показання підсудного ОСОБА_1 в частині заперечення ним своєї вини у викраденні
мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5,
суд їх визнає їх неправдивими та направленими на ухилення від кримінальної
відповідальності, способом захисту підсудного, оскільки вони спростовуються
показаннями підсудного ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_5, іншими доказами
по справі.

Крім
того судом встановлено, що підсудні діяли під час вчинення злочину злагоджено,
тим самим давши згоду на здійснення певної, відведеної кожному з них дії щодо
виконання злочину і досягнення єдиного злочинного результату.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що підсудний
ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою
осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_1
вчинив відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб,
поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Обираючи
вид та міру покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особи підсудних

ОСОБА_2
- раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання.

Пом'якшуючою
покарання обставиною є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування завданих злочином збитків, обтяжуючих покарання
обставин суд не знаходить.

ОСОБА_1
- раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи.

Пом'якшуючих та
обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Враховуючи
вищенаведене, суд вважає, що підсудним слід призначити покарання у вигляді
позбавлення волі, однак враховуючи тяжкість злочину, особи винних, обставини
справи, суд приходить до висновку, що виправлення засуджених

можливе без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК
України, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід звільнити від відбування покарання з
випробуванням. Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та
призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю один
рік.

На підставі
ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язок не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально -
виконавчої системи, повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та
призначити йому покарання у вигляді чотирьох
років позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю один
рік.

На
підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов'язок не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально - виконавчої системи, повідомляти органи кримінально - виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи.

Міру
запобіжного заходу, щодо засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу, залишити раніше обрану - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

Вирок може
бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 15-ти діб з
моменту його проголошення.