БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/139/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2015 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000397 від 02.12.2014 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянка Борзнянського району Чернігівської області, який проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -

встановив:
13.11.2014 року близько 15-00 год., ОСОБА_5 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклої неприязні до ОСОБА_4 , умисно наніс останньому два удари ногою по ногах, а коли ОСОБА_4 вийшов з будинку і перебував на подвір`ї, ОСОБА_5 наніс останньому удар рукою в праву щоку, у результаті чого ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в області восьмого нижнього зуба, що згідно з висновком судово-медичної експертизи відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 21 день.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , визнавши себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, в показаннях пояснив суду, що близько 15-00 год. 13.11.2014 року він знаходився в своєму будинку по АДРЕСА_1 , і чекав ОСОБА_4 , який за попередньою домовленістю на велосипеді повіз до їх знайомого односельчанина мішок зерна в обмін на пляшку горілки. Перед цим вони з ним близько 11-00 год. вживали горілку. Коли він дочекався ОСОБА_4 , той сказав, що оскільки їх знайомого вдома не було, він залишив мішок на подвір`ї останнього. Через деякий час ОСОБА_4 знову поїхав до їх знайомого, і потім привіз пляшку горілки, після чого вони продовжили вживати спиртне. З ними також знаходилась ОСОБА_6 .
Згодом між ним і ОСОБА_4 виникла сварка в зв`язку з тим, що останній не схотів виходити з будинку, і він був знервований поведінкою сп`янілого ОСОБА_4 . Коли вони сварилися, він наніс два удари ногою по ногах останнього, і той пішов на вихід. Перебуваючи на подвір`ї біля будинку, він наніс ще один удар ОСОБА_4 рукою в праву щоку, після чого той перестав сваритись і пішов з подвір`я. Пізніше він дізнався, що у ОСОБА_4 зламана нижня щелепа і він перебуває на стаціонарному лікуванні. Заявив про відсутність між ним та потерпілим спору щодо відшкодування матеріальної шкоди, оскільки вони домовились вирішувати питання відшкодування шкоди в позасудовому порядку.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 3940,20 грн. визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні в показаннях пояснив, що 13.11.2014 року близько 11-00 год. біля магазину в с. Галайбине він зустрів односельчанина ОСОБА_5 . Потім вони продовжили спілкування вдома у останнього по АДРЕСА_1 , де вживали горілку. ОСОБА_5 попросив його відвезти мішок кукурудзи їх знайомому за обіцяну останнім винагороду у вигляді 1,5 л. горілки. Він відвіз мішок додому вказаної особи, однак не побачив господаря вдома. Тому мішок залишив біля входу в будинок, а сам поїхав до ОСОБА_5 . Потім він вдруге їздив до вказаного їх знайомого і привіз горілку, обіцяну в обмін на зерно. Вони продовжили спілкуватись і вживали горілку. Потім ОСОБА_5 зненацька напав на нього і роздратовано вдарив ногою по його ногах, а потім, наздогнавши на подвір`ї, наніс лівою рукою удар в праву щоку. Після цього він пішов до себе додому. Згодом він, відчуваючи сильний біль, звернувся до лікарні, де йому повідомив лікар, що у нього зламана нижня щелепа справа. Він був шпиталізований і проходив лікування в стаціонарних умовах. Вимог про відшкодування ОСОБА_5 завданих йому моральної та матеріальної шкоди в судовому засіданні не заявляв.
З`ясовуючи думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження, встановивши, що обвинувачений правильно усвідомлює зміст обвинувачення, а також встановлених обставин вчиненого ним кримінального правопорушеня, і його дії в судовому процесі свідчать про щире каяття, суд вирішив, що оскільки проти цього не заперечували учасники провадження, визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження вини останнього, які не оспорюються.
Обвинуваченому додатково роз`яснено, що за вказаних обставин він позбавляється права на апеляційне оскарження визнаних ним фактичних обставин.
З огляду на зазначене, враховуючи показання обвинуваченого, які він дав в судовому засіданні, а також показання потерпілого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному нанесенні тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, кваліфіковані правильно, як вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому з метою його виправлення та виховання, судом надана оцінка таким обставинам у провадженні:
- що відповідно до ст.12 КК України за характером та ступенем суспільної небезпеки вчинене обвинуваченим правопорушення відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості;
- що відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, слід вважати щире каяття у вчиненому ним правопорушенні, вчинення правопорушення вперше, відсутність тяжких наслідків для потерпілого;
- що на особу обвинуваченого за місцем проживання надана задовільна характеристика;
- що відповідно до ст.67 КК України обставиною, якою обтяжується покарання, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з даними, наданими Борзнянською ЦРЛ, обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
З огляду на встановлені в судовому засіданні факти, суд при обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_5 дійшов висновку, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого слід застосувати покарання, передбачене ст.122 ч.1 КК України у вигляді обмеження волі.
Водночас, виходячи з характеристики особи правопорушника, з огляду на те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно, щиро розкаюється в скоєному, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, і є доцільним звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся з причин домовленості між сторонами про відшкодування шкоди у позасудовому порядку.
В даному кримінальному провадженні заявлено до обвинуваченого цивільний позов: прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 3940,20 грн., який обвинувачений визнав повністю.
Даний позов підлягає розгляду судом згідно з ст.ст. 127-129 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , якого визнано судом цивільним відповідачем, позов прокурора визнав повністю.
Керуючись ст.ст. 127-129, 370, 373, 374, 376 КПК України, ст.122 ч.1 КК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно з ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 3940,20 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» (м. Чернігів, вул. Волковича, 25, код 37972475 в ГУДК в Чернігівській області, МФО 853592, р/р 0001) 3940,20 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Борзнянський районний суд.
Вирок суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1