АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11кп/790/173/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника

Хролівського ВЦ УДПтСУ ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за поданням начальника Хролівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №140, погодженого зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно- дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 3 грудня 2014 року, у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; засудженого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 7 жовтня 2009 року за ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,

встановила:

25 листопада 2014 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Хролівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №140, узгоджене зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_7 мав сімнадцять стягнень, які погашені у встановленому порядку, позитивно характеризується, режим тримання не порушує, заохочувався адміністрацією установи, та подальше його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 3 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки не вважав, що ОСОБА_7 своєю поведінкою довів виправлення і у суду виникають сумніви з приводу доводів, викладених в поданні, про наявність у засудженого позитивних намірів стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу суду, як незаконну, і звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, при цьому посилається на те, що відбув, передбачену ст.81 КК України частину покарання для умовно-дострокового звільнення, характеризується позитивно, стягнень на даний час не має, має заохочення і прагнення стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу; думку представника Хролівського виправного центру з приводу апеляційної скарги, який це питання залишив на розсуд суду, при цьому зазначив, що станом на лютий 2015 року у засудженого ОСОБА_7 є нові стягнення за порушення розпорядку; думку прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, ретельно дослідивши дані про особу засудженого, суд першої інстанції, з урахуванням даних щодо особи, зазначених в поданні начальника Хролівського виправного центру №140, обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України для його умовно-дострокового звільнення.

Як правильно зазначив суд, ОСОБА_10 був засуджений за тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи, даних щодо визнання своєї вини та розкаяння у вчиненні злочину під час судового розгляду встановлено не було; під час відбування покарання в Хролівському виправному центрі №140 був працевлаштованим та періодично працював, до праці відноситься з ініціативою; має вісімнадцять стягнень, сімнадцять з яких були вчинені протягом 2013-2014 років, після заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі (зазначені стягнення погашені). За 2014 рік ОСОБА_7 має лише одне заохочення, в квітні-травні 2013 року мав два заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці. Проте, як вірно зазначено в ухвалі районного суду, з посиланням на довідку про працевлаштування та нарахування заробітної плати, у вказаний період засуджений ОСОБА_7 не працював.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що позитивна поведінка засудженого, яка стала підставою для внесення подання, в тому числі отримання ним заохочень, з урахуванням сукупності даних про особу, є штучним намаганням засудженого в черговий раз створити бажане для себе враження адміністрації виправного центру і суду, маючи на меті отримати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, хоча ОСОБА_7 і відбув 3/4 строку призначеного йому покарання, проте не переконав суд у своєму виправленні,тому колегія суддів вважає за необхідне рішення районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 3 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий-

Судді: