Справа № 738/688/15-к
№ провадження 1-в/738/198/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

за участю:
прокурора ОСОБА_4

представника установи

виконання покарань ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, з моменту прибуття до Менської ВК №91 у квітні 2013 року був працевлаштований, режиму утримання не порушував, в зв`язку з чим за зразкову поведінку та ставлення до праці отримав три заохочення, у серпні 2014 року згідно зі ст. 100, 101 КВК України був переведений до Крюківської ВК №29, де отримав два стягнення, які вважає незаконними й оскаржив їх, на даний час діючих стягнень немає. Крім того, під час відбування покарання в Крюківській ВК №91 отримав травму, в зв`язку з чим потребує хірургічного втручання, але в місцях позбавлення волі він позбавлений заробити необхідні на лікування кошти. У грудні 2014 року прибув знову до Менської ВК №91 для відбування покарання, де з перших днів намагався працевлаштуватись, спочатку був працевлаштований на столярну дільницю, а згодом за його проханням був переведений до швейної дільниці за станом здоров`я. На даний час діючих стягнень не має, законні вимоги адміністрації установи виконує. Щодо висновків спостережної комісії, то вважає, що вони не передбачені нормами закону і не є обов`язковими.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Представник установи виконання покарань в судовому засіданні показав, що засуджений не довів своє виправлення, потребує постійного контролю з боку представників адміністрації, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Прокурор висловив думку, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, оскільки з доказів, що характеризують засудженого, не вбачається, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник спостережної комісії Менської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання засудженого повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 20 серпня 2012 року.

Таким чином, на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 відбув 2/3 частини призначеного йому судом покарання.

Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29 серпня 2012 року.

За час перебування в СІЗО м. Дніпропетровська засуджений ОСОБА_3 порушень режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
Відбуваючи покарання з 12 березня 2013 року в Менській ВК №91, засуджений ОСОБА_3 допустив порушення режиму утримання, за що отримав стягнення. Був працевлаштований робітником швейної дільниці, за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав три заохочення.
З Витягу з рішення комісії при МВК -91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно зі ст.ст. 100, 101 КВК України вбачається, що до ОСОБА_3 , як до засудженого, що стає на шлях виправлення було застосовано ст.ст. 100, 101 КВК України (протокол №7 від 28 березня 2014 року).
До Крюковської ВК УДПтС України в Полтавській області (№29) засуджений ОСОБА_3 прибув 29 липня 2014 року.
З характеристики засудженого ОСОБА_3 , затвердженої начальником Крюковської виправної колонії №29, вбачається, що засуджений, відбуваючи покарання в даній установі, зарекомендував себе негативно, отримав два стягнення за порушення режиму відбування покарання, а саме 19 жовтня 2014 року за вживання алкогольних напоїв та вчинення дрібного хуліганства, а 24 жовтня 2014 року за порушення режиму відбування покарання, яке полягає у псуванні майна камери ДІЗО: пошкодження системи водовідведення та нетактовної поведінки з представниками адміністрації.
На даний час вказані стягнення погашені, проте будь-яких доказів щодо незаконності накладення вказаних стягнень та про їх скасування засудженим не надано.
ОСОБА_3 був працевлаштований на виробництві установи робітником свинотоварної ферми, до роботи відносився посередньо, ініціативи не проявляв, норми виробітку не виконував, заохочень не мав. У вільний від роботи час не завжди приймав активну участь у роботах по благоустрою відділення та установи та у заходах виховного та культурно-масового характеру.
З витягу з протоколу спільного засідання комісії Крюківської ВК №29 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації №18 від 14 вересня 2014 року вбачається, що засудженому ОСОБА_3 відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, оскільки характеризується негативно, має стягнення (а.о.с.81).
З протоколу профілактичної комісії Крюковської ВК №29 від 21 жовтня 2014 року №15 вбачається, що засудженого ОСОБА_3 визнано злісним порушником режиму утримання та поставлено на профілактичний облік (а.о.с.106).
02 грудня 2014 року засудженого ОСОБА_3 , як такого, що не піддається виправленню та перевихованню в умовах колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання було переведено для подальшого відбування покарання до Менської ВК №91, де останній на даний час режим утримання не порушує, розпорядок дня виконує, разом з тим потребує постійного контролю за його поведінкою з боку представників адміністрації установи. Згідно з наказом №23 від 20 квітня 2015 року працевлаштований робітником швейної дільниці, де на даний час проходить первинну професійну підготовку. Заходи виховно-профілактичного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та дільниці відвідує, реагує на них посередньо, залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Правова освіта», яку на даний час не реалізує. У відношенні до представників адміністрації установи не завжди стриманий, надані йому доручення не виконує, на заходи виховного впливу не реагує, належних висновків для себе не робить.
З витягу з протоколу №31 засідання спостережної комісії Менської районної державної адміністрації від 20 травня 2015 року вбачається, що спостережною комісією прийнято рішення про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд бере до уваги характеристики засудженого за весь період відбуття ним покарання, які свідчать про відсутність позитивних змін у його поведінці, а навпаки, поведінка засудженого, як такого, який на початку строку відбування покарання характеризувався позитивно, ставав на шлях виправлення, змінилася в гіршу сторону, і протягом тривалого часу є стабільною як незадовільна, а тому не може свідчити про його виправлення та не може бути сумлінною в розумінні ст. 81 КК України.

Твердження засудженого про те, що він немає діючих стягнень, режим утримання не порушує і відбув визначену законом частину покарання, і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу, оскільки дані про відсутність дисциплінарних стягнень мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, а що стосується дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, то це є обов`язком засудженого, передбаченим ст. 107 КВК України.

Крім того, сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1