АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/8948/13-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/148/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України,
пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 2 ст. 86 Кримінального кодексу України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні та п. в) ч. 1 ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та від покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Накладений ухвалою арешт майна слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.2013 року на автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасовано (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 58).
Речові докази, а саме: мотоцикл JAWA 350-634, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернуто власнику ОСОБА_7 (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 30, 36, 132, 133); автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернуто ОСОБА_6 (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 30).
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи № 58/27-344 у розмірі 917 (дев`ятсот сімнадцять) гривень 70 копійок (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 117); на проведення комплексної експертизи у розмірі 3136 (три тисячі сто тридцять шість) гривень 50 копійок (матеріали судового провадження, а.к.п. 165).
В позові ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ТзДВ СК Кредо та ОСОБА_6 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 120000 (сто двадцять тисяч) гривень компенсації за завдану моральну шкоду, 640 (шістсот сорок) гривень 34 копійки витрат на лікування.
В решті позовних вимог відмовлено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_11
обвинувачений ОСОБА_6
захисник, адвокат ОСОБА_12
потерпілий ОСОБА_8
потерпіла ОСОБА_9
представник потерпілих, адвокат ОСОБА_13
представник цивільного відповідача ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять змінити вирок, виключивши з нього факт застосування до обвинуваченого Закону України Про амністію у 2014 році, та стягнути на їх користь з обвинуваченого та ТзДВ СК Кредо заподіяну матеріальну і моральну шкоду у повному обсязі 400000 (чотириста тисяч) гривень.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.
13.10.2013 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Кіровоградське Шосе зі сторони вул. Купріна в напрямку с. Мар`янівка в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Знаходячись навпроти магазину Оксана, розташованого за адресою - вул. Купріна, 123а, ОСОБА_6 зупинив керований ним автомобіль на правому узбіччі проїзної частини відносно напрямку його руху.
В цей же час в зустрічному автомобілю Chevrolet Aveo напрямку рухався мотоцикл JAWA 350-634, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 . Під час наближення мотоцикла JAWA 350-634 ОСОБА_6 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, розпочавши виконання маневру розвороту, наближаючись до смуги його руху, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДД України, які передбачають таке:
- 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку… Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам.
Внаслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo навпроти магазину Оксана, розташованого за адресою - вул. Купріна, 123а, скоїв зіткнення з мотоциклом JAWA 350-634, під керуванням водія ОСОБА_10 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 було смертельно травмовано.
Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, і наслідками смертю ОСОБА_10 , є прямий причинний зв`язок.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, потерпілі зазначають, що згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ Про амністію у 2014 році та ч. 1 ст. 8 ЗУ Про застосування амністії в Україні особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців після опублікування цього Закону. Оскільки з часу опублікування цього Закону минуло більше трьох місяців, цей Закон суд не повинен був застосувати до обвинуваченого.
Задовольнивши частково цивільний позов, суд не вказав у вироку і не мотивував своє рішення про відмову у стягненні матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі та безпідставно звільнив ТзДВ СК Кредо від відшкодування шкоди.
Упередженість суду першої інстанції підтверджується тим, що суд повернув ОСОБА_6 водійське посвідчення і автомобіль ще до винесення вироку.
ОСОБА_6 не вперше скоєне подібне ДТП. Попереднє було вчинено 12.02.2009 року, але без летального випадку і травм.
Обвинувачений не відшкодував жодної копійки в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
При апеляційному розгляді:
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представник потерпілих, адвокат ОСОБА_13 підтримали апеляційну скаргу.
Прокурор просив залишити вирок суду без змін та вважав його законним і обгрунтованним.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_12 , яка надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважали вирок суду законним та обгрунтованним.
Цивільний відповідач заперечував проти апеляційної скарги та вважав вирок суду в частині відмови у задоволенні цивільного позову законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілих не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто доведеність вини ОСОБА_6 та правильність юридичної кваліфікації його дій сторонами не оскаржуються, і не є предметом даного апеляційного провадження.
Між тим, доводи потерпілих, які викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, не є переконливими.
Так, при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин по кримінальному провадженню.
Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно ст. 66 КК України, або його обтяжують, відповідно п. 1) ч. 1 ст. 67 КК України, не виявлено.
Так, обвинувачений є пенсіонером за віком, характеризується лише позитивно (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 81), відповідно до ст. 12 КК України вчинив злочин, який відноситься до тяжких.
З огляду на наведене, суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі та позбавив права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, суд першої інстанції на законних підставах, згідно до заяви обвинуваченого, застосував до ОСОБА_6 повну амністію, звільнивши його від основного та додаткового покарання, посилаючись на п. в) ч. 1 ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.
Відповідно до цього закону, слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених… за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно до свідоцтва про народження від 01.09.1996 року ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_15 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 80).
Таким чином, на день, коли закон Закон України Про амністію у 2014 році набрав чинності - 19.04.2014 року, доньці обвинуваченого виповнилось 17 років, тобто вона була неповнолітньою.
Не може слугувати перешкодою для застосування амністії відносно ОСОБА_6 посилання потерпілих на ч. 2 ст. 12 Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки в ній йдеться про звільнення не пізніше трьох місяців уже засуджених осіб від подальшого відбування покарання.
Слід зауважити, що при наявності підстав застосування амністії не допускається, якщо тільки обвинувачений заперечує проти цього.
Також не можна погогодитися з доводами апеляційної скарги щодо невмотивованості вироку стосовно вирішення цивільного позову, оскільки ці обставини були ретельно досліджені.
Так, слід погодитися з висновками суду першої інстанції про відмову в позовних вимогах до ТзДВ СК Кредо, оскільки факт звернення із відповідною заявою до страхової компанії не знайшов свого підтвердження.
Суд зважив на те, що потерпілим, за клопотанням їх представника, неодноразово надавалась можливість надати відповідні докази, для чого судовий розгляд відкладався виключно з цих підстав, а пояснення представника про те, що в страховій компанії Кредо в телефонному режимі йому підтвердили, що отримували пакет документів від потерпілих, суд не може покласти в основу рішення через відсутність доказів.
В свою чергу, представник ТзДВ СК Кредо письмово це заперечував (матеріали судового провадження, т. 2 а.к.п. 2-3, 22-24).
Оскільки інші витрати позивачі просили стягнути з ТзДВ СК Кредо на користь ОСОБА_8 (9040,00 гривень та 4035,26 гривень), то суд самостійно не вправі змінювати предмет позову та стягувати ці витрати з ОСОБА_6 .
Позивачам було роз`яснено, що відмова у стягненні цих витрат з ТзДВ СК Кредо не позбавляє позивачів права пред`явити окремий позов у порядку цивільного судочинства до ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з обвинуваченого було стягнуто:
на користь ОСОБА_9 - 640 (шістсот сорок) гривень 34 копійки в якості витрат на лікування,
При цьому, було враховано часткову компенсацію шкоди у розмірі 5000 грн. (матеріали досудового розслідування, а.к.п. 140), яка стосується витрат саме ОСОБА_9 на поховання. Ці витрати даним судовим рішенням не були стягнуті (матеріали судового провадження, т. 2 а.к.п. 6-10).
Суд також врахував стан здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , який підтверджений епікризом (матеріали судового провадження, т. 1 а.к.п. 43). З тих міркувань, що моральні страждання ОСОБА_9 призвели до погіршення стану її здоров`я, суд стягнув на її користь більш значну суму, чим на користь ОСОБА_8 .
Як такі, що не відповідають чинному законодавству, були відхилені доводи сторони захисту, що стягнення моральної шкоди з обвинуваченого позбавить його засобів до існування, так як він отримує тільки пенсію.
При цьому, суд послався на ч. 6 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження (Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника) та на Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таке рішення суд вважає справедливим, оскільки за умови звільнення обвинуваченого від покарання за наслідками амністії, передбаченої законом, покарання фінансового характеру повинне компенсувати завдану моральну шкоду та віру потерпілих у соціальну справедливість.
Було зазначено, що у період з 13.10.2013 року по час прийняття рішення судом, ОСОБА_6 не відшкодував завдану моральну шкоду у будь-якому розмірі, що змусило потерпілих витрачати зусилля на захист у судовому порядку.
На думку судової колегії, слід визнати правильним, що частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії водія мотоцикла Jawa-350 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (п. 5-7 висновків) (матеріали судового провадження, т. 2 а.к.п. 165-190).
Таким чином, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи рекомендації Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обсяг, тривалість і характер моральних страждань потерпілих, та виходячи із засад розумності і справедливості, обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілим - подружжю ОСОБА_16 .
Доводи апеляційної скарги щодо упередженості суду, який ухвалою повернув ОСОБА_6 посвідчення водія, не ґрунтуються на законі.
Як вбачається з ухвали від 12 травня 2014 року, суд на законних підставах повернув обвинуваченому посвідчення водія, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 152 КПК України збіг строк тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом, а прокурор не звернувся з клопотанням про продовження вказаного строку (матеріали судового провадження, т. 1 а.к.п. 117-120).
Та обставина, що обвинувачений раніше міг бути учасником дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку не тягне за собою юридичних наслідків.
Порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставами скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року відносно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4