У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 25 червня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України постановлених щодо нього судових рішень в порядку глави 33 Кримінального процесуального кодексу України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Арцизького районного суду Одеської області від 23 липня 2012 року, який залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 1 листопада 2012 року, ОСОБА_4 засуджено за частиною другою ?????? 187 ????????????? ??????? ??????? (???? - ?? ) до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією Ѕ частини майна, яке є власністю засудженого. На підставі частини першої статті 71 КК до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 18 липня 2005 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років і один місяць з конфіскацією Ѕ частини майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2013 року зазначені вирок та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 19 червня 2015 року звернувся до Верховного Суду України із заявою (скаргою), в якій порушує питання про перегляд постановлених щодо нього судових рішень в порядку глави 33 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У заяві ОСОБА_4 просить Верховний Суд України скасувати судові рішення щодо нього та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з частини другої статті 187 КК на статтю 296 КК.

Підставою для перегляду судових рішень вважає порушення кримінального процесуального закону під час досудового розслідування справи, неповноту й однобічність досудового і судового слідства, неправильну оцінку доказів та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування кримінального закону та необґрунтованості його засудження за частиною другою статті 187 КК України.

Також у своїй заяві (скарзі) засуджений порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд вироку Арцизького районного суду Одеської області від 23 липня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 1 листопада 2012 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2013 року щодо нього у зв'язку з тим, що, перебуваючи в місцях позбавлення волі, був не в змозі своєчасно подати заяву за відсутністю юридичного досвіду та неможливості отримати кваліфіковану правову допомогу адвоката.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву (скаргу) засудженого ОСОБА_4 та долучені до неї матеріали та копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження з перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо заявника відсутні.

1. Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У пунктах 1, 2, 3, 4 частини 1 статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті позначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, в залежності від конкретної підстави, визначеної частиною 1 статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини 1 статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Отже для вирішення питання щодо дотримання строків подачі заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень і можливості поновлення пропущеного строку насамперед належить з'ясувати, з якої саме підстави, визначеної у частині 1 статті 445 КПК, подана заява і чи наявні поважні причини для пропуску строку її подачі. .

2. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 445 КПК передбачено, що підставами для перегляду Верховним Судом України судових рішень є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Як убачається з тексту заяви ОСОБА_4, він просить переглянути судові рішення щодо нього, в тому числі ухвалу суду касаційної інстанції від 30 липня 2013 року, але не наводить у заяві ніякого обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону (матеріального права) або норм Кримінального процесуального кодексу (процесуального права), що зумовило за подібних обставин (правовідносин) ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень, та не надає на підтвердження цього ухвал касаційного суду для порівняння, тобто не визначає підстави перегляду, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 445 КПК.

Також не посилається він у заяві і на обставини, які б свідчили про наявність підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 445 КПК.

Заява ОСОБА_4 по суті є скаргою щодо незаконності постановлених щодо нього судових рішень через порушення, на думку засудженого, вимог процесуального закону, неповноту й однобічність досудового і судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Тобто наведені у заяві доводи не узгоджуються з положеннями статті 445 КПК і не є підставами для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Отже ОСОБА_4, хоча і послався в заяві на главу 33 КПК «Провадження у Верховному Суді України», фактично не навів жодної передбаченої статтею 445 цієї глави підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього, а тому немає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України й підстав для поновлення строку подання заяви про такий перегляд відповідно до статті 445 КПК.

3. Як убачається із заяви ОСОБА_4, він просить поновити йому пропущений строк на подачу заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень, аргументуючи відсутністю юридичного досвіду та неможливістю в умовах перебування в місцях позбавлення волі отримати кваліфіковану правову допомогу адвоката.

Відповідно до вимог частини 6 статті 447 КПК пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання покладається на суд.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з наявних у Верховному Суді України даних, з моменту постановлення судом касаційної інстанції ухвали щодо ОСОБА_4 минуло майже 2 роки, за цей час він звертався до Верховного Суду України з проханням про перегляд судових рішень щодо нього, і йому листом від 30 липня 2014 року було роз'яснено порядок і підстави перегляду судових рішень Верховним Судом України; повторно він звернувся до суду у червні 2015 року, тобто він був обізнаним у правилах звернення до Верховного Суду України і мав достатньо часу для вирішення питання щодо отримання правової допомоги.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що наведена ОСОБА_4 причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку необхідно відмовити, а заяву засудженого залишити без розгляду.

У зв'язку з тим, що заява ОСОБА_4 не містить підстав, передбачених частиною першою статті 445 КПК, і подана з пропуском строку, встановленого статтею 447 КПК для перегляду судових рішень Верховним Судом України, відсутні підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 447, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України постановлених щодо нього судових рішень.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7