Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/348/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003676 від 06 червня 2014 року стосовно ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції на вирок Ленінськогорайонного суду м. Кіровограда від 27 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Новокузнецьк, Кемеровської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, що не працює, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27 травня 2002 рокуЛенінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-03 грудня 2002 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.15, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України остаточно на 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09 квітня 2004 року на підставі постанови Песчанського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2004 року умовно-достроково на 1 рік 13 днів;

-23 травня 2005 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК Українина 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01 жовтня 2005 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 28 вересня 2005 року по декриміналізації;

-14 червня 2006 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК Українина 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29 жовтня 2008 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 21 жовтня 2008 року умовно-достроковона 11 місяців 28 днів;

-09 листопада 2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України остаточно на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-27 червня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України на 5 місяців арешту;

- 05 листопада 2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України із застоуванням ч.4 ст. 70 КК України остаточно на 6 місяців арешту;

- 09 жовтня 2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України на 5місяців арешту, -

затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та представником потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді 5 ( п`яти ) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання призначеного за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2014 року покарання призначеного за даним вироком, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 5 місяців арешту, обмежившись відбутим.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави 393, 12 грн. судових витрат.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 03 червня 2014 року близько 11.10 год., перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в м. Кіровограді по вул. Велика Перспективна, 38/33, біля вітрини з парфумованою та туалетною водою, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії ніким не будуть помічені взяв з вітрини два флакони чоловічої парфумованої води «ChristianDiorFahrenheit» об`ємом 30 мл. кожна, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 574 від 20 червня 2014 року становить 990,50 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Руш» матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 06 червня 2014 року близько 14.10 год., перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованогов м. Кіровограді по вул. Велика Перспективна, 38/33, біля вітрини з парфумованою та туалетною водою, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії ніким не будуть помічені взяв з вітрини один флакон чоловічої парфумованої води «SalvatoreFerragamoFreeTime» об`ємом 30 мл., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 574 від 20 червня 2014 року становить 347,75 грн. та один флакон чоловічої парфумованої води «SalvatoreFerragamoByBlack» об`ємом 30 мл., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 574 від 20 червня 2014 року складає 254,67 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Руш» матеріальної шкоди на загальну суму 602,42 грн.

Крім того, ОСОБА_8 08 червня 2014 року, близько 11.10 год, перебуваючи в магазині «Єва», розташованого в м. Кіровограді по вул. Велика Перспективна, 38/33, біля вітрини з парфумованою та туалетною водою, умисно, з корисливих спонукань, повторно, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії ніким не будуть помічені взяв з вітрини два флакони жіночої парфумованої води «Salvatore «SignorinaSalvatoreFerragamo» об`ємом 30 мл. кожна, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 550 від 18 червня 2014 року становить всього 750, 40 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Руш» матеріальної шкоди на загальну суму 602,42 грн.

21 січня 2015 року у підготовчому судовому засіданні представником потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 подано угоду про примирення, укладеної 20 січня 2015 року між представником потерпілого ТОВ «Руш» - ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відповідно до угоди про примирення, укладеної 27 січня 2015 року на стадії підготовчого провадження між представником потерпілого ТОВ «Руш» - ОСОБА_9 та обвинуваченим, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання призначеного за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2014 року у виді 5 місяців арешту, покаранням призначеного за даним вироком, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 5 місяців арешту.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового судового розгляду.

Зокрема зазначає про те, що при ухваленні вироку суд не перевірив угоду про примирення в частині призначення узгодженого між сторонами покарання, яке не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а також положенням Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки однакові за видом і розміром покарання у виді 5 місяців арешту поглиненню не підлягають.

Крім того, вказує про порушення судом вимог ч.2 ст. 367 та ч.8 ст. 474 КПК України, який при ухваленні рішення в нарадчій кімнаті виявив недоліки угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, після чого відновив підготовче судове провадження та затвердив додаткову угоду, що на думку прокурора є істотнім порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить відмовити прокурору в задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на те, що затверджена судом угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПРК України, а вирок суду першої інстанції вимогам ст. 475 КПК України.

Крім того зазначає, що прокурор в даному випадку відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України позбавлений процесуальної можливості оскаржувати вирок суду на підставі угоди, а положеннями ст. 412 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, з яких судове рішення підлягає скасуванню.

Сторона захисту вважає, що доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ч. 8 ст.474 КПК України є безпідставними, оскільки законом заборонено повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні.

Однак, в даному випадку повторного звернення з угодою не було, оскільки судом не приймалось рішення про відмову в затвердженні угоди, а звернення до суду з додатковою угодою жодною із норм діючого кримінально процесуального законодавства не заборонено.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Так, суд першої інстанції у відповідності до ст. 474 КПК України дійшов до правильного висновку щодо затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ТОВ «Руш» - ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 , також дотримано положення ч.1 ст. 475 КПК України, суд переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалив вирок, яким затвердив угоду і призначив узгоджену сторонами міру покарання.

Вирок на підставі угоди відповідає загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням того, що у резолютивній частині такого вироку міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання.

Частиною 3 ст. 469 КПК України регламентовано, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , передбачений ч.2 ст.185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При вирішенні питання про затвердження угоди про примирення, суд першої інстанції дотримався вимог, встановлених ч. 3 ст. 469 КПК щодо укладення угод про примирення, врахував, що така угода може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів.

Апеляційні твердження прокурора з приводу того, що затверджена додаткова угода не є законною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Положеннями ст. 412 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, з яких судове рішення підлягає скасуванню.

Будь-яких визначених вказаною нормою порушень судом першої інстанції не допущено, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду.

Доводи прокурора про те, що суд, в порушення вимог ч.8 ст. 474 КПК України задовольнив клопотання про укладення додаткової угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону не відповідає дійсності, оскільки вказана норма не допускає повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні.

В даному випадку матеріали кримінального провадження свідчать про те, що повторного звернення про затвердження угоди не було, а обмежень в укладенні додаткової угоди, якою фактично уточнено узгоджене між сторонами покарання із застосуванням правил поглинення покарань за сукупністю злочинів, передбачених ч.4 ст. 70 КК України нині діючим кримінальним процесуальним кодексом не передбачено.

Крім того, слід зазначити, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, згідно п.3 ч.3 ст. 394 КПК України може бути оскаржений прокурором виключно з підстав невідповідності затвердженої судом угоди вимогам ч.3 ст. 469 цього Кодексу.

Апеляційні вимоги прокурора в цій частині не відповідають вимогам КПК України, а тому законних підстав для скасування вироку на підставі угоди, колегія суддів не вбачає і в задоволенні апеляційної скарги прокурору, з урахуванням вищенаведеного слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2015 року на підставі угоди про примирення стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3