Ухвала

іменем України 25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 10001376 щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він на початку серпня 2014 року в денний час, в лісосмузі поблизу с. Сергіївка Вільнянського району Запорізької області, зірвав кущі дикоростучої коноплі, які незаконно зберігаючи при собі, переніс за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1, де висушив, подрібнив і виготовив для подальшого зберігання з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (маріхуану).

8 вересня 2014 року в вечірній час на автодорозі в с. Сергіївка ОСОБА_1 частину вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу масою 0,616 гр. збув за 100 гривень ОСОБА_2

15 вересня 2014 року приблизно о 13 годині ОСОБА_1 на автодорозі в с. Сергіївка повторно збув ОСОБА_2 за 150 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб масою в перерахунку на суху речовину 2,8895 гр.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м'якості призначеного покарання. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості і суспільної небезпеки вчиненого злочину, кількість епізодів умисної корисливої злочинної діяльності. Щире каяття винного вважає надуманим, а призначене покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України - невиправдано м'яким. Наголошує, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як убачається з касаційної скарги доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За наявності достатніх підстав суд може призначити засудженому більш м'яке покарання, ніж передбачено законом, застосувавши ст. 69 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_1 із застосуванням ст. 69 КК України та при звільненні його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд дотримався зазначених вимог кримінального закону, застосував принцип індивідуалізації призначення покарання, визнав можливим виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Зокрема, судом враховані ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, проживає однією сім'єю з ОСОБА_3, яка знаходиться на 8 тижні вагітності.

Також, суд обґрунтовано взяв до уваги обставини, що пом'якшують покарання засудженого - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини вчинення злочину: продаж наркотичних засобів одній і тій же особі, яка діяла під прикриттям правоохоронних органів і була ініціатором вчиненого.

З урахуванням наведених обставин справи, рішення суду про призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України належним чином умотивовано, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Розгляд апеляції прокурора проведений з дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши усі доводи, не знайшла підстав для її задоволення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6