В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2014 року за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України - 2 роки іспитового строку;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
22 січня 2015 року в період часу із 14 годин 00 хвилин по 17 годину 00 хв ОСОБА_4 , за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом взлому навісного замка на гаражному приміщенні, що знаходиться в АДРЕСА_2 , проникли у вказане приміщення звідки таємно викрали мотокосу марки «Дніпро» БТ 430, перфоратор марки «Сіnhel BBH 850/1», авто магнітолу марки «Піонер», дві металічні каністри об`ємом 20 літрів із бензином А-95, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_5 , відповідно до висновків товарознавчих експертиз НДКЦ у Закарпатській області №23/46 від 20.03.2015р. та №23/100 від 10.03.2015року, на загальну суму 2245гривень 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що точну дату та місяць не пам`ятає, однак, десь весною 2015 року, близько 15 години 00 хвилин за попередньою змовою з товаришем , умисно, з метою заволодіння майном, шляхом підняття автоматичних воріт на гаражному приміщенні, що знаходиться в АДРЕСА_2 , проникли у вказане приміщення, звідки таємно викрали мотокосу, перфоратор, авто магнітолу марки «Піонер», дві металічні каністри об`ємом 20 л з бензином та інші речі, які саме уже не пам`ятає. Частину викраденого майна, залишили біля елеваторної по вул. Джамбула в м.Ужгороді, а перфоратор віднесли та здали в ломбард за адресою м.Ужгород, пл.Ш.Петефі, за що отримали 100грн. 00 коп. Того ж дня, він десь о 21.00 годині вечора, з метою забрати сховані викрадені речі повернувся до елеваторної, де був затриманий працівниками міліції.

Крім особистого визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 22 січня 2015року близько 17 години, його жінка ОСОБА_6 повернулась з роботи та повідомила, що до них в гаражне приміщенн, що знаходиться в АДРЕСА_2 , проникли в середину невідомі особи та викрали звідти певні речі. Після чого він прийшов до свого гаражного приміщення і побачив, що звідти викрадено: бензопилу «Дружба», комплект шампурів, мотокосу марки «Дніпро» БТ 430, перфоратор марки «Сіnhel BBH 850/1», автомагнітолу марки «Піонер», 2 дрелі електричні, ключ роздвижний, дві металічні каністри об`ємом по 20л кожна, наповнені бензином марки А-(95). З викрадених речей того ж дня було знайдено неподалік в приміщенні уборної та повернуто йому працівниками міліції бензокосилку, перфоратор, 2каністри бензину по 20л кожна.

Свідок ОСОБА_7 , який був очевидцем вчинюваного ОСОБА_4 з іншою особою злочину, в судовому засіданні показав, що близько 17.00 години в зимню пору, поблизу сусіднього будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , він помітив як невідомі особи перелазили через паркан та один одному передавали бензокосилку, каністри бензину та інші речі. Про побачене він відразу повідомив сусідку ОСОБА_6 та працівників міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що точну дату не пам`ятає, однак, кілька місяців тому, десь біля 17.00 години коли вона поверталась з роботи додому, сусід ОСОБА_7 повідомив їй, що бачив, як невідомі особи проникли до них у гаражне приміщення та викрали звідти певні речі. Після чого вона пішла до гаражного приміщення і побачила, що дійсно автоматичні ворота на гаражі пошкоджено і в гаражі не вистачає багатьох речей, про що зразу повідомила свого чоловіка ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що обвинувачений є його племінником, та те, що ОСОБА_4 в його присутності передав потерпілому ОСОБА_5 кошти в розмірі 3000 гривень (три тисячі грн.) 00 коп. у відшкодування заподіяних матеріальних збитків.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 підтверджується і письмовими доказами у справі висновком експерта щодо проведення товарознавчої експертизи № 23/46 від 20.03.2015року, висновком експерта №23/100 від 10.03.2015року, протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2015року, довідкою про судимість ОСОБА_4 №439-210120115/21-11 від 27.01.2015року, довідкою від 29.01.2015р за №81.
Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та дослідивши матеріали кримінальної справи, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб поєднаної з проникненням до іншого приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4 після постановлення вироку від 26.02.2014 року Ужгородського міськрайонного суду, яким був засуджений за ч.3 ст.186 КК України, та під час відбування основного покарання з випробуванням, вчинив нове кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому, покарання йому слід призначити у виді - позбавлення волі на певний строк. Крім того, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі напевний строк необхідно застосувати вимоги ст.71 КК України, частково приєднавши ОСОБА_4 до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2014 року, оскільки новий злочин ним вчинено після постановлення попереднього вироку і до повного відбуття покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого, який скоїв нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку від 26.02.2014 року Ужгородського міськрайонного суду.

Саме таке покарання, що відповідає засадам передбаченим ст.65 КК України, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Оскільки у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 судом не обирався, строк відбуття покарання йому слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком суд частково приєднує невідбуту ним частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2014року -1 (один) рік і 2(два) місяці позбавлення волі і остаточно до відбування призначає ОСОБА_4 4 (чотири) роки і 2(два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні судом не обирався.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 147 ( сто сорок сім ) гривень 42 коп. та за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 797 ( сімсот дев`яносто сім) гривень 94 коп.

Речові докази по справі : мотокосу марки «Дніпро», перфоратор марки «Cinhel BBH 850/1», автомагнітолу Pioneer, відеореєстратор дві металеві каністри об`ємом 20літрів залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1