Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11

суддів: ОСОБА_12, ОСОБА_13

за участю прокурора ОСОБА_14

представника потерпілих ОСОБА_1,

при секретарі ОСОБА_15

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_3, на вирок Київського районного суду м. Харкова від 2 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 2 червня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Олексіївка Первомайського району Харківської області та проживає АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 100000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 25 липня 2013 року о 23 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, біля гаража №803 в гаражному кооперативі «Перемога» за адресою м. Харків, вул. Шишківська, 6-а, під час конфлікту з ОСОБА_6, що виник на грунті ревнощів до ОСОБА_7, наніс йому один удар кулаком правої руки в голову. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер протягом години з моменту їх заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Зазначає про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України, оскільки судом не було належним чином проаналізовано доводи апеляційних скарг. Крім того вказує, що встановлені судом фактичні обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження, а у діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

На касаційну скаргу захисника надійшли заперечення від представника потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, пояснення представника потерпілих, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника, дослідивши викладені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 410, 411 КПК України перевірка судових рішень з огляду на допущені неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження віднесена до компетенції суду апеляційної інстанції. Тому викладені в касаційній скарзі доводи про допущену судом неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи касаційним судом не перевіряються. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Оцінюючи постановлені щодо ОСОБА_8 судові рішення з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину підтверджується зібраними по справі, дослідженими під час судового засідання і наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Зокрема, суд дав належну оцінку поясненням самого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9, про те що саме ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 удар, від якого останній впав на землю та втратив свідомість, а після того як вказані особи перевезли тіло ОСОБА_10 в лікарню лікарі констатували його смерть. При цьому висновки судово-медичних експертиз від 25, 27, 30 вересня 2013 року і 21 квітня 2014 року свідчать про те, що час отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень внаслідок яких настала його смерть узгоджується з моментом нанесення удару ОСОБА_3

Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого було завдане в результаті умисного концентрованого удару, нанесеного ОСОБА_8, і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 121 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного та призначив йому покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину, є справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

При розгляді справи апеляційним судом були належним чином досліджені матеріали провадження, проаналізовані докази, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_3 та обставини, що впливають на призначення покарання. Під час розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дала відповіді на всі доводи апеляційної скарги захисника, які по суті є аналогічними з доводами, викладеними в касаційній скарзі, а ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає постановлені по справі судові рішення законними та обґрунтованими і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434 - 439 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 2 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13