1-кп/311/348/2014 18.11.2014
Кримінальне провадження
№ 1-кп/311/348/2014
19 листопада 2014 року
районний суд Запорізької області у
Головуючого - судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Василівка в
режимі відеоконференції кримінальне
провадження у відношенні:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Запоріжжя, громадянина України, не
одруженого, неповнолітніх дітей на
утриманні немає. не працюючого, мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого: 1)
17.11.1995 року Шевченківським районним
судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.143 КК України
до 4 років позбавлення волі, з
конфіскацією майна. 15.10.1997 року
звільнений згідно ст.3 Закону України
«Про амністію» від 26.06.1997 року; 2) 09.10.1998
року Комунарським районним судом
м.Запоріжжя за ч.2 ст.143 КК України до 4
років позбавлення волі в ВТК суворого
режиму, з конфіскаціє майна; 3) 17.11.1998
року Оріхівським районним судом
Запорізької області за ч.2 ст.143 КК
України із застосуванням ст.42 КК
України до 6 років позбавлення волі в
ВТК суворого режиму, з конфіскаціє
майна; 4) 27.05.1999 року Вільнянським
районним судом Запорізької області за
ч.2 ст.143, ч.3 ст.229-6 КК України із
застосуванням ст.ст.42,43 КК України до 3
років позбавлення волі в ВТК сурового
режиму, з конфіскацією майна, із
застосуванням ст.14 КК України -
лікування від наркоманії. 20.02.2002 року
звільнений по відбуттю покарання; 5)
24.04.2003 року Вільнянським районним судом
Запорізької області за ч.2 ст.190 КК
України до 3 років позбавлення волі; 6)
13.01.2004 року Вільнянським районним судом
Запорізької області за ч.2 ст.190 КК
України, до 3 років позбавлення волі.
04.11.2005 року звільнений по відбуттю
строку покарання; 7) 24.09.2007 року
Шевченківським районним судом
м.Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до 1 року
2 місяців 10 днів позбавлення волі; 8)
21.04.2009 року Жовтневим районним судом
м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309
КК України, до 4 років позбавлення волі.
07.08.2012 року звільнений постановою
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 30.07.2012 року на
підставі ст.81 КК України умовно -
достроково, невідбутий строк покарання
становить 3 місяці 4 дні; 9) 29.04.2013 року
Комунарським районним судом
м.Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України із
застосуванням із застосуванням ст.75 КК
України до 1 року позбавлення волі з
випробувальним строком 1 рік; 10) 29.10.2013
року Комунарським районним судом м.
Запоріжжя за ч.2 ст.263 КК України із
застосуванням ст.ст.70 ч.4,71,75 КК України
до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з
випробувальним строком 1 рік 6 місяців;
11) 30.05.2014 року Комунарським районним
судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України
із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3
років 1 місяця позбавлення волі; 12)
06.08.2014 року Оріхівським районим судом
Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185
КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК
України до чотирьох років позбавлення
волі. На даний час відбуває покарання у
Оріхівській виправній колонії
Запорізької області (№88).
обвинуваченого у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.2 ст.185 КК України,
10.12.2012 року приблизно об 11 годині 20
хвилин, перебуваючи на пероні вокзалу
ст.Мелітополь, що розташований у місті
Мелітополь Запорізької області, під
час посадки до електропоїзду
сполученням «Мелітополь - Запоріжжя»
Придніпровської залізниці, ОСОБА_1,
маючи умисел на таємне викрадення
чужого майна, шляхом вільного доступу
та таємно, з корисливих мотивів, умисно,
повторно викрав у ОСОБА_2 з правої
кишені її пальто належний останній
мобільний телефон марки «Самсунг 5250»
чорного кольору, у якому знаходилася
карта пам'яті об»ємом 4 Гб, ІМЕІ НОМЕР_1,
вартістю 1786 гривень, сім-карта
мобільного оператору «Білайн», номер
НОМЕР_2, вартістю 20 гривень, на
мобільному рахунку якої знаходились
грошові кошти в сумі 5 гривень, чим
спричинив потерпілій ОСОБА_2
матеріальні збитки на загальну суму
1811,00 гривень, після чого ОСОБА_1 з
викрадений майном зник з місця події.
Крім того, 09.03.2013 року, приблизно о 02
годині 30 хвилин, перебуваючи у вагоні №
7 пасажирського потягу № 145 сполученням
«Київ - Сімферополь», коли вказаний
потяг відправився зі станції «Мирова»
Придніпровської залізниці, що
розташована в м.Томаківка
Дніпропетровської області, маючи
умисел на таємне викрадення чужого
майна, шляхом вільного доступу, таємно,
з корисливих мотивів, умисно, повторно
викрав з сумки належної ОСОБА_3, яка
знаходилася на третій полиці над її
місцем № 10 у вагоні № 7 вказаного
потягу, належний їй шкіряний гаманець
червоного кольору вартістю 180 гривень,
в якому знаходились грошові кошти в
сумі 500 гривень та 2 соціальні картки
«ПриватБанку», оформлені на ім'я
ОСОБА_3, грошей на якій не було та на ім'я
ОСОБА_4, на рахунку якої було 3950 гривень,
після чого ОСОБА_1 з викрадений майном з
місця події зник, чим спричинив ОСОБА_3
матеріальну шкоду на загальну суму 680
Крім того, 01.08.2013 року, приблизно о 22
годині 15 хвилин, перебуваючи у другому
вагоні приміського потягу «Запоріжжя -
Енергодар», коли вказаний потяг
знаходився в північній горловині
станції «Таврійськ» Придніпровської
залізниці, що розташована в м.
Василівка Запорізької області, маючи
умисел на таємне викрадення чужого
майна, шляхом вільного доступу, таємно,
з корисливих мотивів, умисно, повторно
викрав належний ОСОБА_5 планшет марки
«Самсунг Галаксі Таб - 2» в корпусі
білого кольору, S/N RF2CB0ZZ83X вартістю 3550
гривень, який знаходився в шкіряному
чохлі чорного кольору вартістю 229
гривень, після чого ОСОБА_1 з викрадений
майном зник з місця події, чим
спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на
загальну суму 3779,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих
злочинах визнав повністю та повідомив
суду, що фактичні обставини, викладені
в обвинувальному акті, відповідають
дійсності, суду пояснив, що дійсно
10.12.2012 року, перебуваючи на пероні
вокзалу станції Мелітополь з правої
кишені пальто незнайомої жінки викрав
мобільний телефон марки «Самсунг»
чорного кольору, який в той же день
продав, а гроші витратив на власні
потреби. Також, 09.03.2013 року вночі,
перебуваючи у вагоні пасажирського
потягу «Київ - Сімферополь», з сумки,
яка знаходилася на третій полиці,
викрав гаманець з грошима в сумі 500
гривень, в якому знаходилися також три
карточки. Картки та гаманець викинув, а
гроші витратив на власні потреби. Також
01.08.2013 року, у вечірній час, перебуваючи
у вагоні приміського потягу «Запоріжжя
- Енергодар» у хлопця викрав планшет
«Самсунг» білого кольору, який
знаходився в чохлі чорного кольору.
Викрадений планшет продав незнайомій
особі за 1500 гривень, а кошти витратив на
власні потреби та на оплату операції
батька. Заявлений потерпілим ОСОБА_5
цивільний позов про відшкодування
матеріальних збитків в сумі 3779 грн.
визнає у повному обсязі. У вчиненому
розкаюється, просить суд суворо його не
Суд, вислухавши думку учасників
судового провадження, вважає можливим
визнати недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, відповідно до вимог ч.3
ст.349 КПК України, обмежившись допитом
обвинуваченого, дослідженням
матеріалів, які характеризують особу
обвинуваченого. При цьому, судом
з'ясовано, що учасники судового
провадження правильно розуміють зміст
цих обставин, їх позиції є
добровільними, а також роз'яснено, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржувати ці обставини в
апеляційному суді.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого
ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка),
При призначенні обвинуваченому
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
особу обвинуваченого, обставини, які
пом'якшують та обтяжують його
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованих злочинів визнав
повністю, у вчиненому щиросердечно
розкаявся, в ході судового розгляду
кримінального провадження сприяв
встановленню істини, в ході досудового
розслідування заподіяна потерпілій
ОСОБА_2 матеріальна шкода відшкодована
у повному обсязі шляхом повернення
викраденого майна, що суд відносить до
обставин, які пом'якшують покарання.
Разом з тим, ОСОБА_1 раніше неодноразово
судимий за вчинення злочинів проти
власності, судимість за які в
установленому законом порядку не зняті
і не погашені та знову вчинив ряд
умисних корисливих злочинів, які
відносяться до категорії середньої
тяжкості, що свідчить про схильність
ОСОБА_1 до вчинення протиправних
корисливих діянь та небажання ставати
на шлях виправлення. До обставин, які
обтяжують покарання, суд відносить
рецидив злочинів. До теперішнього часу
заподіяна потерпілому ОСОБА_5
матеріальна шкода обвинуваченим не
відшкодована та протягом тривалого
періоду часу спроб для її
відшкодування ОСОБА_1 не вжив. За місцем
проживання ОСОБА_1 характеризується
посередньо, ніде не працює,
суспільно-корисною працею не
займається та постійного джерела
прибутку не має, місця реєстрації
немає, з 01.12.1994 року перебуває на
диспансерному обліку в Запорізькому
обласному наркологічному диспансері з
діагнозом: психічні та поведінкові
розлади внаслідок вживання опіапатів,
синдром залежності. З урахуванням
тяжкості та обставин скоєння злочинів,
особи обвинуваченого та враховуючи
позицію потерпілих, які просять
призначити обвинуваченому покарання
на розсуд суду, суд приходить до
висновку, що виправлення ОСОБА_1
можливо лише в умовах ізоляції його від
суспільства та вважає необхідним
призначити йому покарання, пов'язане з
позбавлення волі та при призначенні
покарання застосовує положення ч.4 ст.70
Заявлений в ході досудового
розслідування потерпілим ОСОБА_5
цивільний позов про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 3779,00 грн., суд
вважає необхідним задовольнити у
повному обсязі, оскільки сума
заподіяних матеріальних збитків
підтверджується належними доказами та
обвинуваченим не оспорюється, тому
підлягає стягненню з обвинуваченого
ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_5 у
повному обсязі, в сумі 3779,00 грн.
Речові докази у кримінальному
провадженні, а саме: мобільний телефон
«Самсунг GTS 5250», який належить
потерпілій ОСОБА_2 та в ході досудового
розслідування переданий їй на
відповідальне зберігання, суд вважає
необхідним, відповідно до вимог ст.100
КПК України, залишити у розпорядженні
потерпілої ОСОБА_2 за належністю.
Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_1 у вчинені
злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
приєднання до покарання, призначеного
за даним вироком, невідбутого
покарання за вироком Оріхівського
районного суду Запорізької області від
06.08.2014 року, остаточно призначити
ОСОБА_1 покарання у вигляді чотирьох
років шести місяців позбавлення
Строк відбуття покарання засудженому
ОСОБА_1 відраховувати з 25 вересня 2014
року, згідно ухвали слідчого судді
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 25.09.2014 року.
Зарахувати в строк реального відбуття
покарання ОСОБА_1 період його
перебування під вартою у слідчому
ізоляторі Запорізької області, з 16
січня 2014 року по 24 вересня 2014 року
включно, згідно вироку Оріхівського
районного суду Запорізької області від
Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у
вигляді тримання під вартою,
застосований ухвалою слідчого судді
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 25.09.2014 року,
залишити без змін - до набрання вироком
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 3779,00 (три тисячі вісімсот
сімдесят дев'ять) гривень.
Речові докази у кримінальному
провадженні - мобільний телефон
«Самсунг GTS 5250», який знаходиться у
потерпілої ОСОБА_2 на відповідальному
зберіганні, згідно розписки від 20.02.2014
року - залишити в розпорядженні
потерпілої ОСОБА_2 за належністю.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом тридцяти днів з дня
проголошення вироку, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області
Ю.В.
СИДОРЕНКО