Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2006
року

Кам'янський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Олійника М. Ф.,
при секретарі Ходанковій К.М.
, за участю прокурора Іщенко Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Кам"янка кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Баландине Кам'янського району Черкаської області, українки,
громадянки України, з середньою
спеціально освітою, непрацюючої, неодруженої, яка проживає в АДРЕСА_1, раніше судимої:

- 02.04.1998 року Кам'янським районним судом
Черкаської області за ст.81 ч.3 КК
України 1960 р. до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини майна;

- 28.11.2002 року Кам'янським районним судом
Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК
України до 4 років позбавлення волі,
постановою Полтавського районного суду Полтавської області від
24.12.2004 р. замінено невідбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 27 днів на
більш м'яке у виді виправних робіт на 1 рік 10 місяців 27 днів;

у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 389 КК
України,

встановив:

ОСОБА_1 , як
особа , засуджена до відбування
виправних робіт, скоїла ухилення від
відбування цього покарання, за таких
обставин.

28 листопада
2002 року вироком Кам'янського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні злочину , передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді чотирьох років
позбавлення волі. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області
від 24.12.2004 р. невідбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 27 днів замінено
більш м'яким у виді виправних робіт з відрахуванням 15 % її заробітної плати на
користь держави. 26.01.2005 р. ОСОБА_1
була ознайомлена з правилами та умовами відбування покарання, цього ж дня було винесено постанову про
встановлення днів явки на реєстрацію,
таким днем визначена остання п'ятниця кожного місяця.

З січня 2005
року ОСОБА_1 самостійно не з'являлась до
КВІ на реєстрацію та не надавала розрахункових даних про відпрацьовані
дні, нараховану заробітну плату та
утримані відсотки, незважаючи на
те, що їй неодноразово направлялись
виклики за місцем проживання. ,

Як метод
стягнення засудженій ОСОБА_1 була
винесена постанова про явку на реєстрацію чотири рази на місяць.

Перебуваючи на
обліку у КВІ з 26.01.2005 p. , ОСОБА_1 має невідпрацьованих 4 місяці та 20 днів
покарання у виді виправних робіт.

Крім того, ОСОБА_1
протягом липня , вересня-грудня
2005 р. допускала прогули більше двох разів протягом місяця , що є відповідно до ст. 46 Кримінально-виконавчого кодексу
України ухиленням засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт.

Підсудна
ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала
себе винною у пред'явленому їй обвинуваченні ,
факт і обставини злочину підтвердила,
щиро розкаялась у скоєному,
просила суд про поблажливість до неї.

2

На підставі
ч.3 ст.299 КПК України суд визнав
недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом підсудної , свідка ОСОБА_2 - старшого інспектора КВІ та дослідженням
письмових доказів, які характеризують
особу підсудної. Проти цього не заперечували учасники судового розгляду.

Допитавши
підсудну ОСОБА_1, свідкаОСОБА_2, дослідивши письмові докази, які характеризують особу підсудної, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена і вона повинна нести
відповідальність за ч.2 СТ.389 КК
України, тобто за ухилення від
відбування виправних робіт особою,
засудженою до цього покарання.

При призначенні
покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом'якшують покарання.

ОСОБА_1 скоїла
злочин невеликої тяжкості. За місцем роботи у виробничому
сільськогосподарському кооперативі (ВСК) ім. Шевченка, де вона працювала до 13.11.2006 p. , характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується
негативно, на обліку у лікаря-психіатра
не перебуває, перебуває на обліку у
лікаря-нарколога.

Обставинами, які пом'якшують покарання, суд визнає щире каяття підсудної та вчинення
злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Такими обставинами суд
вважає те, що ВСК ім. Шевченка , де підсудна працювала до 13.11.2006 р., протягом тривалого часу мав фінансові
труднощі, не надавав роботу своїм
працівникам, а за виконану роботу
виплачував заробітну плату із значною затримкою, 31.03.2006 р. господарським судом Черкаської
області порушено провадження у справі про банкрутство цього господарства , постановою цього ж суду від 01.12.2006 р. ВСК
ім. . Шевченка визнаний банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, всі працівники ВСК , у тому числі і ОСОБА_1, у листопаді 2006 р. були звільнені з
роботи, все це змушувало підсудну шукати
можливість заробити на стороні , а не за
місцем основної роботи, що і стало
причиною її нез'явлення на реєстрацію до КВІ.

Враховуючи
наявність декількох обставин , що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину
, з урахуванням особи винної, яка за місцем останньої роботи
характеризується позитивно, а також те
, що в результаті скоєння нею. злочину
тяжких наслідків не наступило , суд
вважає можливим застосувати положення
ст.69 КК України та перейти до іншого ,
більш м'якого виду основного покарання ,
не зазначеного в санкції ч.2
ст.389 КК України за цей злочин,
а саме: призначити підсудній ОСОБА_1 покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.
ст.323, 324 КПК України , суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винною у скоєнні злочину, передбаченого
ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання із
застосуванням ст.69 КК України у виді
штрафу в розмірі 510 (п'ятисот десяти) грн.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_1 - підписку про невиїзд - скасувати. На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду Черкаської області через Кам'янський районний
суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.