Справа №
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

19
жовтня 2007 року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючого-судді Поповича С. С.

з участю
секретаря Черкес У. О.

прокурора Кінаш
М. А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в м. Івано-Франківську

кримінальну
справу про обвинувачення :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Івано-Франківська,

жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, не

одруженого, не працює,
неповнолітніх дітей на утриманні немає,
раніше судимого: вироком

Івано-Франківського міського
суду від 10
серпня 2005 року
визнаного винним та

засудженого
за ст.
186 ч. 1 КК України до одного року виправних робіт з відрахуванням в

дохід держави 15
(п'ятнадцяти) відсотків заробітку щомісячно,
-

- за ст.
389 ч. 2 КК України, -

установив:

Підсудний
вчинив умисні дії, котрі виразилися в
ухиленні від відбування покарання у вигляді виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

Злочин вчинено
за наступних обставин.

10
серпня 2005 року вироком Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 визнано
винним за ст. 186 ч. 1 КК України та засуджено до одного
року виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 15 (п'ятнадцяти) відсотків
заробітку щомісячно.

12
вересня 2005 року підсудного ОСОБА_1поставлено на облік в Івано-Франківський
міжрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції м. Івано-Франківська, де йому було роз'яснено умови відбування
покарання та наслідки ухилення від відбування покарання та під розписку
попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування
покарання згідно з ч. 2 ст. 389 КК України. На час постанови на облік
ОСОБА_1 працював в ЗАТ Будівельна компанія „ Прикарпаття і К" різноробочим, однак працював там до 23 грудня 2005
року, після чого з ним було розірвано
договір за невихід на роботу без поважних причин. Після цього з засудженим
ОСОБА_1 було проведено бесіду, винесено
попередження та дано направлення для працевлаштування в Івано-Франківський
міський центр зайнятості. Однак, після
винесення попередження, підсудний знову
не з'явився для періодичної реєстрації в КВІ та для звітування про працевлаштування.
У зв'язку з цим 13 лютого 2006 року йому було змінено постанову про дні явки на
реєстрацію в Івано-Франківський міський відділ кримінально-виконавчої інспекції
першого та третього понеділка кожного місяця. Згідно направлення з
Івано-Франківського центру зайнятості, в
лютому 2006 року ОСОБА_1 працевлаштувався в ТзОВ „Агромаш-ІФ" м. Івано-Франківська слюсарем механо-складальних
робіт. 30 травня 2006 року його було звільнено за прогули без поважних причин.
Крім цього підсудний ОСОБА_1 з 17 квітня 2006 року і по час порушення даної
кримінальної справи не з'являвся для реєстрації в Івано-Франківський MB
КВІ, на попередження працівників
Івано-Франківського МРК КВІ не реагував,
ніде не працює, чим грубо порушує
умови відбування покарання у вигляді виправних робіт та ухиляється від
відбування покарання призначеного йому судом.

В судовому засіданні
підсудний свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні визнав повністю та
пояснив, що злочин вчинив саме при
викладених вище обставинах. У вчиненому розкаюється.

Суд, визнавши відповідно до змісту ст.
299 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи які ніким не оспорюються,
приходить до висновку, що вина
підсудного у скоєні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження.

Дії
підсудного слід кваліфікувати за
ст. 389 ч. 2 КК України, так як досліджені докази достовірно
підтверджують, що він вчинив дії, котрі виразилися в ухиленні від відбування
покарання у вигляді виправних робіт особою,
засудженою до цього покарання.

Призначаючи
підсудному покарання суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого, так і особу винного.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудного
суд вважає те, що він повністю визнав
свою вину, розкаявся у вчиненому, те що виховувався у неповній сім"ї, що його мати хворіє, інвалід третьої групи. Обставиною яка обтяжує
вину підсудного є вчинення злочину повторно.

За таких
обставин суд вважає, що покарання
підсудному слід обрати в межах санкції
ст. 389 ч. 2 КК України у вигляді
одного року обмеження волі.

Крім
того, суд враховує, що вироком Івано-Франківського міського суду
від 10 серпня 2005 року ОСОБА_1визнано винним та засудженого за ст.
186 ч. 1 КК України до одного року виправних робіт з відрахуванням в
дохід держави 15 (п'ятнадцяти) відсотків заробітку щомісячно. Тобто, за попереднім вироком суду підсудний не
відбув повністю призначене йому покарання у вигляді одного року виправних робіт
з відрахуванням в дохід держави 15 (п'ятнадцяти) відсотків заробітку
щомісячно, що відповідно до ст. 72
КК України становить при переведенні у обмеження волі чотири місяці обмеження
волі. При цьому слід врахувати, що
частково підсудний відбув призначене у вигляді виправних робіт покарання ( з 12
вересня по 23 грудня 2005 року,
лютий-травень 2006 року).

Тому, відповідно до
ст. 71 КК України до покарання
призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання
за попереднім вироком у вигляді одного місяця обмеження волі.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 389 ч. 2 КК України та призначити йому
покарання - один рік обмеження волі.

На
підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково
приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Івано-Франківського
міського суду від 10 серпня 2005 року за
ст. 186 ч. 1 КК України і
остаточне покарання призначити - один рік один місяць обмеження волі.

Запобіжний
захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний
- підписку про невиїзд.

Строк
відбування призначеного покарання рахувати з дня початку фактичного відбування
покарання після вступу вироку в законну силу.

На вирок
протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський міський суд.