АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/654/15 Справа № 183/7701/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
представника потерпілого адвоката ОСОБА_12
перекладача ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000583, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2014 року за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Пернік Республіка Болгарія, громадянин Республіки Болгарія, раніше не судимий:

Засуджений: за ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 спричинену моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч грн.)

В іншій частині позву ОСОБА_9 відмовлено.

В позові ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_14 відмовлено.

Позов ОСОБА_11 задоволено частково

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 спричинену моральну шкоду у розмірі 90000 грн. (дев`яносто тисяч грн.)

В іншій частині позову ОСОБА_11 відмовлено.

Позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 грн. (сорок п`ять тисяч грн.).

В іншій частині позову ОСОБА_10 відмовлено.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

05 вересня 2014 року, приблизно о 16 годині ОСОБА_8 , керуючи особистим технічно справним автомобілем «TOYOTA COROLLA VERSO 1.8 I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М-18 «Харків Сімферополь Алушта Ялта ( Обхід Новомосковська)» з боку м. Харків в напрямку м. Дніпропетровська.

У процесі руху водій ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, проявляючи злочинну самовпевненість, розуміючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, в районі 14км+600 м вищевказаної автодороги на території Новомосковського району Дніпропетровської області, перед виїздом на смугу зустрічного руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу для руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ - 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку по своїм смузі руху, під керуванням водія ОСОБА_15 з причепом «ПА 004», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перевозив у салоні свого автомобіля в якості пасажирів ОСОБА_16 та ОСОБА_10 .

Водій ОСОБА_8 своїми діями грубо порушив вимоги п. п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної події та смерті ОСОБА_15 і ОСОБА_16 та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10

.

В апеляціях:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини скоєного ОСОБА_8 злочину та його юридичну кваліфікацію, вважає призначене обвинуваченому покарання занадто м`яким. Просить скасувати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 року відносно ОСОБА_8 у частині призначення покарання у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити свій вирок, у якому призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на території України строком на 3 (три) роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

- захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини скоєного ОСОБА_8 злочину та його юридичну кваліфікацію, вважає призначене судом покарання занадто суворим. Просить постановити ухвалу, якою змінити вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов'язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просив вирок суду скасувати та ухвалити свій, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на території України строком на 3 (три) роки. В іншій частині вирок залишити без змін. Потерпілих, які не підтримали апеляцію прокурора, та захисника обвинуваченого. Обвинувачений та його захисник підтримали апеляцію захисника та заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили вирок суду змінити, застосувати стосовно ОСОБА_8 ст. 75, ст. 75 КК України і призначити йому покарання з іспитовим строком, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляції потерпілої ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

В судових дебатах прокурор підтримав апеляцію прокурора частково, просив вирок суду змінити, вказавши, що додаткове покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на території України строком на 3 (три) роки в решті вирок суду залишити без змін, обвинувачений і його захисник просили призначити покарання з випробуванням.

В останньому слові обвинувачений просив призначити йому покарання з випробуванням.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

Що стосується правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів виходить із того, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , місцевий суд обґрунтовано встановив відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щиросердне каяття обвинуваченого та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_11 , що на думку суду з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи на території України, характеризується виключно позитивно, суттєво знижує суспільну тяжкості вчиненого злочину.

В ході апеляційного розгляду потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заявили суду, що їм обвинуваченим відшкодовано спричинену злочином матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі в зв`язку з чим вони просять вирок суду залишити без змін.

Крім того, апелянти потерпіла ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_12 який подавав апеляцію в інтересах потерпілих ОСОБА_9 в ході апеляційного розгляду кримінального провадження відмовилися від своїх апеляційних скарг.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 є добропорядним громадянином Болгарії, тривалий час проживає на території України, має постійне місце роботи, сім`ю, характеризується виключно позитивно. Крім того, ОСОБА_8 в 2012 році визнавався людиною року 2012 в Україні в номінації «За активну громадську діяльність щодо збереження болгарської культурної спадщини в Україні»

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а призначене обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України відповідає ступню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляції прокурора про призначення стосовно ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами з вказівкою, що таке позбавлення прав виконується лише в межах України.

Вказані вимоги випливають з національного законодавства України ст.ст.8, 9 Конституції України та «Конвенції про дорожній рух» від 08.11.1968року, ратифікованої указом Верховної Ради СССР від 29.04.1974року які були імплементовані до національного законодавства України.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_7 про можливість застосування стосовно ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в апеляції таких даних не наведено і в ході апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено підстав для застосування вказаної норми закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити частково, апеляцію захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року стосовно ОСОБА_8 змінити, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на території України строком на 3 (три) роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4