Дата документу Справа № 331/5851/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/5851/14-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/446/14 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.179 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі апеляційну скаргу Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 1 серпня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000046 від 28 липня 2014 року, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Заболоття Ратнівського району Волинської області, із середньою освітою, одруженого, призваного на військову службу НОМЕР_1 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого механіка-водія, гранатометника військової частини НОМЕР_2 , солдата,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.409 КК України,
та щодо останнього застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та на нього покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці.

Згідно з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 підозрюється органом досудового розслідування в тому, що 15 липня 2014 року підрозділ військової частини НОМЕР_2 на чолі з капітаном ОСОБА_9 прибув до місця розташування опорного пункту підрозділу військової частини НОМЕР_3 на південній околиці АДРЕСА_2 , поблизу АДРЕСА_3 , для оборони опорного пункту з метою забезпечення виконання завдань підрозділом військової частини НОМЕР_3 під керівництвом капітана ОСОБА_10 . Водночас у розташування опорного пункту прибула колона автомобільної техніки військової частини НОМЕР_4 під керівництвом майора ОСОБА_11
25 липня 2014 року колона автомобільної техніки військової частини НОМЕР_4 у складі трьох автомобілів КАМАЗ залишила місце розташування зазначеного опорного пункту й вирушила в напрямку АДРЕСА_1 .
Тоді ж військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 у кількості 17 осіб, а саме: старший солдат ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_13 , старший матрос ОСОБА_14 , сержант ОСОБА_15 , сержант ОСОБА_16 , молодший сержант ОСОБА_17 , солдат ОСОБА_18 , солдат ОСОБА_19 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_20 , сержант ОСОБА_21 , сержант ОСОБА_22 , молодший сержант ОСОБА_23 , молодший сержант ОСОБА_24 , старший солдат ОСОБА_25 , солдат ОСОБА_26 , солдат ОСОБА_27 молодший сержант ОСОБА_23 , молодший сержант ОСОБА_24 , старший солдат ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , діючи за попередньою змовою групою осіб, відмовились нести обов`язки військової служби на опорному пункті, здали закріплені за ними зброю та бойові припаси капітану ОСОБА_30 , завантажились у кузов одного з автомобілів КАМАЗ та залишили місце несення військової служби.
Неподалік від опорного пункту у напрямку АДРЕСА_1 рух колони зупинили невстановлені озброєні особи незаконного військового формування, на їх вимогу військовослужбовці військової частини НОМЕР_4 , у тому числі майор ОСОБА_11 , передали їм закріплену за ними зброю та бойові припаси. Після цього зазначені військовослужбовці під контролем озброєних осіб перемістилися до бази незаконного військового формування у АДРЕСА_1 .
У цей же день, після перемовин з представниками незаконного військового формування, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_15 зателефонував сержанту цієї ж військової частини ОСОБА_31 , який залишився на опорному пункті, повідомив про обставини та місцезнаходження у розташуванні незаконного військового формування, переконав у безпечній можливості залишення опорного пункту та переміщення у табір незаконного військового формування.
Після отримання цієї інформації група військовослужбовців військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у кількості 21 особи, а саме: старший сержант ОСОБА_32 , солдат ОСОБА_33 , солдат ОСОБА_34 , солдат ОСОБА_35 , молодший сержант ОСОБА_36 , солдат ОСОБА_37 , сержант ОСОБА_38 , солдат ОСОБА_39 , солдат ОСОБА_40 , солдат ОСОБА_41 , молодший сержант ОСОБА_42 , солдат ОСОБА_43 , солдат ОСОБА_44 , молодший сержант ОСОБА_45 , солдат ОСОБА_46 , молодший сержант ОСОБА_47 , солдат ОСОБА_48 , солдат ОСОБА_49 , солдат ОСОБА_50 , сержант ОСОБА_51 , солдат ОСОБА_52 , діючи за попередньою змовою, відмовились нести обов`язки військової служби на опорному пункті, здали закріплені за ними зброю та бойові припаси командирам підрозділів, залишили місце служби, вийшли за межі опорного пункту, після чого наданим незаконним військовим формуванням автобусом перемістилися до табору цього формування у АДРЕСА_1 .
Упродовж наступних днів вказані військовослужбовці військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 перебували у таборі незаконного військового формування, були переміщені на територію Російської Федерації й 28 липня 2014 року близько 2 год. 30 хв. представниками прикордонної служби ФСБ РФ передані представникам Державної прикордонної служби України.
Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_8 , 25 липня 2014 року, перебуваючи на опорному пункті підрозділу військової частини НОМЕР_3 , який дислокується поблизу АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_13 , старшим матросом ОСОБА_53 , сержантом ОСОБА_15 , сержантом ОСОБА_16 , молодшим сержантом ОСОБА_54 , солдатом ОСОБА_18 , солдатом ОСОБА_19 , солдатом ОСОБА_20 , сержантом ОСОБА_21 , сержантом ОСОБА_22 , молодшим сержантом ОСОБА_23 , молодшим сержантом ОСОБА_24 , старшим солдатом ОСОБА_12 , старшим солдатом ОСОБА_25 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , відмовився від несення обов`язків військової служби в бойовій обстановці, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 28, ч.3 ст.409 КК України.
31 липня 2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.3 ст.409 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив про те, що в матеріалах провадження, досліджених слідчим суддею, відсутні об`єктивні дані про наміри підозрюваного ухилитися від слідства і суду, не виконувати процесуальні зобов`язання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати злочинну діяльність.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на неповне дослідження та з`ясування слідчим суддею всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Вказує на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і його вина повністю підтверджується наявними в провадженні доказами. На думку прокурора існує загроза повторюваності вчинення підозрюваним вказаних вище дій, тому є підстави для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З посиланням на викладене прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 і його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважали оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, я вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вищезазначена ухвала слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідає вказаним вимогам закону.
З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею враховані докази про вчинення кримінального правопорушення а також обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан його здоров`я.
На думку колегії суддів, слідчий суддя вірно звернув увагу на відсутність в наданих матеріалах провадження об`єктивних даних про те, що більш м`які запобіжні заходи зможуть не забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно особи запобіжного заходу, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 самого суворого запобіжного заходу, та вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність вищевказаних висновків слідчого судді не спростовують.
Суттєвих порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 1 серпня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , та щодо останнього застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, - без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4