пр. № 1-кп/759/218/14
ун. № 759/3529/14-к
У Х В А Л А

08 липня 2014 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 06 березня 2014 року. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 утримуються під вартою з 03 лютого 2014 року. Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2014 року, 22.05.2014 року був продовжений строк тримання обвинувачених під вартою до 25.05.2014 року, 20.07.2014 року відповідно.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, та клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на особисте зобов`язання або домашній арешт.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даної кримінальної справи на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження також винесено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики переховування, вчинення нових злочинів, незаконного впливу на свідків та недопитаних в судовому засіданні неповнолітніх потерпілих, які не зменшилися, просив продовжити строк тримання обвинувачених під вартою та заперечував проти задоволення клопотання захисників.

Захисник ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечувала проти продовження строків тримання під вартою та просила змінити запобіжний захід на іншій більш м`який, зокрема особисте зобов`язання чи домашній арешт з обмеженням у нічний період доби, мотивуючи тим, що на даний час відсутні ризики, вказані прокурором, та ці ризики прокурором не доведені, крім того, потерпілі надали суду заяви про відсутність будь-яких претензій до обвинувачених та з проханням змінити останнім міру запобіжного заходу на не пов`язану із триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив скасувати запобіжний захід, мотивуючи тим, що на даний час відсутні ризики, вказані прокурором, ризики не доведені та потерпілі не мають до обвинувачених претензій.

Заслухавши думку сторін, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вважаю, що обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, суд бере до уваги наступне.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , опинившись на волі, можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на неповнолітніх потерпілих, які на даній стадії судового розгляду ще не допитані судом, або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних насильницьких дій, вчинених щодо неповнолітніх осіб, які інкримінуються обвинуваченим; мотиви, за яких обвинувачені вчинили дії, в яких вони обвинувачуються; їхнє відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України). Наявність заяв від потерпілих та їх законних представників про відсутність претензій до обвинувачених, які містять прохання про призначення покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, не зменшує ймовірність реалізації вказаних ризиків, крім того, викликає у суду сумніви у добровільності та істинності їх позиції, оскільки потерпілими та законними представниками в попередніх судових засідання неодноразово висловлювалась позиція щодо необхідності тримання обвинувачених під вартою.

В даному випадку, охорона прав та законних інтересів неповнолітніх потерпілих від кримінального правопорушення має більший суспільний інтерес, ніж забезпечення особистої свободи обвинувачених, внаслідок чого вимагає застосування до обвинувачених відповідно найбільш суворого запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють їхнє тримання під вартою, дані про їхні особи, сімейний стан, відсутність постійного місця роботи, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їхню належну поведінку, попередити вчинення ними нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи поведінку учасників кримінального провадження.

В зв`язку з тим, що клопотання захисників про зміну запобіжного заходу не є обґрунтованими та такими, що ставлять під сумнів вищевказані висновки суду, суд вважає за необхідне залишити їх без задоволення.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується підозри щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, вважаючи за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 201, 205, 331 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 - відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 05 вересня 2014 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 05 вересня 2014 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1