У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Коротких О.А, Школярова В.Ф.,

за участю
прокурора

ОСОБА_16.,

засуджених

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4,

адвоката
захисників

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_3., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
захисників ОСОБА_10., ОСОБА_5, ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_6 на вирок
апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2007 року, яким
засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Прилуки

Чернігівської області, раніше судимого

21
січня 1998 року за ч. 3 ст. 142 КК України

на шість років позбавлення волі,

- за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

- за ч. 3 ст. 15 п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України на дванадцять років
шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання дванадцять років шість місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця та мешканця м. Прилуки

Чернігівської області, раніше судимого

21
січня 1998 року за ч. 2 ст. 144 КК

України на чотири роки позбавлення волі,

- за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

- за ч. 3 ст. 15 п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років
шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_2 визначено остаточне покарання тринадцять років шість місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженця та мешканця м. Прилуки

Чернігівської області, раніше
судимого

21
січня 1998 року за ч. 3 ст. 142 КК України

1960
року на шість років позбавлення волі

- за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 3 ст. 15 п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України на одинадцять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання
одинадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

уродженця м. Луганська, мешканця

м.
Прилуки Чернігівської області,

не
судимий згідно ст. 89 КК України,

за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 3 ст. 15 п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років
шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

На підставі ст. 70 КК України,
за сукупністю злочинів, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання тринадцять років шість місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_13
13.665,50 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 100.000 гривень -
моральної шкоди; потерпілого ОСОБА_14. -
30.000 гривень моральної шкоди.

Згідно з вироком ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4
визнано винними у вчинені таких злочинів.

У кінці лютого 2005 року
ОСОБА_4 від особи, справа щодо якої виділена в окреме провадження у зв'язку з
її розшуком, стало відомо про те, що 1 березня 2005 року на автомобілі ОСОБА_13
та ОСОБА_14 будуть перевозити велику суму грошей.

З метою заволодіння цими
грошима ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_4 та особа, справа щодо якої виділена в окреме провадження, домовилися
про те, що на одній із ділянок дороги Мелітополь - Дніпропетровськ з
використанням вогнепальної зброї вчинять напад на ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Вранці 1 березня 2005 року
засуджені за попередньою змовою з невстановленою особою, на автомобілі
ВАЗ-21112 реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, прибули на ділянку дороги
Дніпропетровськ - Мелітополь в районі водонапірної башти в 3 км від
ІНФОРМАЦІЯ_5, попередньо озброївшись пістолетом “ТТ” та саморобним або
прилаштованим для пострілів патронами до пістолетів конструкції Макарова (ПМ)
та Стечкіна (АПС).

Приблизно між 7 год. та 7
год. 30 хв. засуджені виявили на дорозі автомобіль “ Деу Сенс” під керуванням
ОСОБА_13 з пасажиром ОСОБА_14., який рухався в напрямку м. Дніпропетровська. Коли
вказаний автомобіль порівнявся з автомобілем у якому перебували засуджені,
останні, реалізуючи свої злочинні дії направлені на вчинення розбійного нападу
з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах та умисного
вбивства двох осіб із корисних мотивів за попередньою змовою між собою, почали
стріляти із пістолетів по потерпілим та переслідувати.

Унаслідок злочинних дій
засуджені заподіяли ОСОБА_13. тілесні
ушкодження у виді наскрізного вогнепального кульового поранення м'яких тканин
волосяної частини голови в тім'яній області та проникаючого вогнепального
кульового поранення з пошкодженням
серця.

Проте засуджені не змогли
довести до кінця свої злочинні дії з причин, що не залежали від їхньої волі.

У касаційній скарзі та доповненнях до
неї засуджений ОСОБА_1. порушує питання про скасування вироку та закриття щодо
нього кримінальної справи. На його думку, під час досудового слідства було
порушено право на захист. Показання на досудовому слідстві, на які суд послався
у вироку як на доказ винуватості, в яких він не заперечував вчинення ним разом
з іншими засудженими цього злочину, давав унаслідок застосування до нього
недозволених методів слідства. Вважає, що суд безпідставно відкинув показання
свідка ОСОБА_15., який підтверджував його алібі. Посилається на те, що
досудовим слідством не встановлений мотив вчинення злочину, оскільки потерпілі
заперечували перевезення ними великої суми грошей. На його думку порушено
таємницю наради суддів, а також вирок не підписаний суддею та народними
засідателями. Вважає, що протокол судового засідання при обранні йому
запобіжного заходу, що долучений до справи, є сфальсифікованим.

У касаційних скаргах захисник
ОСОБА_11. та захисник з числа близьких родичів ОСОБА_6, наводить такі ж , як і засуджений ОСОБА_1.
доводи на обґрунтування необхідності скасування вироку та закриття щодо нього
провадження по справі.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5
без наведення відповідних мотивів просить вирок щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_2 просить вирок скасувати, а справу закрити. На його думку докази по
справі зібрані з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та є
сфальсифіковані. Суд належним чином не перевірив його алібі.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_10, в інтересах засудженого ОСОБА_3., без наведення мотивів, просить
вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_3. порушує питання про скасування вироку та закриття справи, оскільки
злочину він не вчиняв. Показання на досудовому слідстві давав унаслідок
застосування недозволених методів слідства. На його думку досудовим слідством
не встановлений мотив злочину.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_12, в інтересах засудженого ОСОБА_4, просить вирок скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд. Вказує на те, що явка з повинною та перші
показання, на які суд послався у вироку як на доказ винуватості і в яких
ОСОБА_4 підтверджував вчинення разом з іншими засудженими даного злочину, той давав
унаслідок застосування недозволених методів слідства. Докази по справі зібрані
з порушенням кримінально-процесуального закону. На його думку, досудовим
слідством не встановлений мотив злочину. Головуючий позбавив можливості ОСОБА_4
заявити відвід.

У касаційній скарзі засудженого
ОСОБА_4 міститься аналогічне прохання, на обґрунтування якого він наводить такі
ж доводи, як і його захисник.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення адвоката ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_4, захисника ОСОБА_6, які підтримали подані ними касаційні скарги, а
також пояснення захисників ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтримали касаційні
скарги засуджених, міркування прокурора ОСОБА_16., про залишення вироку без
зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про доведеність винності
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 у вчинених ними злочинах.

Такий висновок ґрунтується на
зібраних у встановленому законом порядку
та перевірених доказах.

Так, винність засуджених у вчинених
злочинах підтверджується явкою з повинною ОСОБА_4 та його показаннями в якості
підозрюваного, де зазначено, що за обставин викладених у вироку, він разом з
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 із застосуванням пістолетів “ТТ” і “ПМ”,
використовуючи автомобіль ВАЗ 21112 реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він
керував за дорученням, вчинили напад на
ОСОБА_13 та ОСОБА_14., які на автомобілі “Деу Сенс” перевозили велику суму
грошей.

Такі ж показання на досудовому
слідстві під час допиту в якості підозрюваного, а також під час обрання щодо
нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, давав і засуджений ОСОБА_1.

Під час відтворення обстановки та
обставин події ОСОБА_4 і ОСОБА_1., за
участю захисників, підтвердили свої
показання та детально розповіли й відтворили на місці події обставини, за яких
засуджені вчинили розбійний напад та замах на умисне вбивство ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Суд обґрунтовано визнав ці докази
достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_13 показав, що
1 березня 2005 року близько 7-ї год.,
коли він разом з ОСОБА_14. на автомобілі рухався біля ІНФОРМАЦІЯ_5, з
автомобіля ВАЗ 21112 темно-зеленого кольору невідомі почали стріляти по ним та
переслідувати, але їм вдалося втекти. Унаслідок нападу він отримав вогнепальне
поранення шиї та грудної клітки з пошкодженням серця. У нього було приблизно
1.500 грн., а у ОСОБА_14. близько двадцяти тисяч доларів США.

Такі ж показання дав і потерпілий
ОСОБА_14

З показань свідка ОСОБА_16.
убачається, що 1 березня 2005 року після 7-ї год. він на автомобілі їхав у
напрямку ІНФОРМАЦІЯ_5. Назустріч йому рухалися два
автомобіля. Він бачив, що з вікна
переднього пасажирського сидіння автомобіля ВАЗ нової моделі,
реєстраційний номер якого закінчувався буквами “ММ”, майже по пояс висунувся
чоловік, рука якого була направлена вбік автомобіля “Деу”.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_17,
1 березня 2005 року близько 7год. 30 хв. на АЗС-11 в м. Синельникове, де він
працював оператором, заїхав автомобіль “Деу Сенс”, який мав кульові
пошкодження. Водій автомобіля був поранений у шию та спину.

Як убачається з протоколу
пред'явлення для впізнання по фотознімкам, ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_1. та
ОСОБА_3., як осіб котрих незадовго до нападу бачив біля свого будинку.

Згідно з висновком судово-балістичної
експертизи на автомобілі “Деу Сенс” реєстраційний номер НОМЕР_2 виявлено 23
вхідні вогнепальні пошкодження. Стрільба
по автомобілю проводилася зі зброї калібру 7,62 мм.(пістолет “ТТ”) та із збої
пристосованої для стрільби патронами
калібру 9 мм.(пістолет “ПМ”).

З висновку судово-медичної експертизи
вбачається, що у ОСОБА_1.3виявлено тілесні ушкодження у виді наскрізного
вогнепального кульового поранення тім'яної області голови справа та
проникаючого вогнепального кульового поранення з пошкодженням серця. Вказане
проникаюче вогнепальне поранення відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
З раневого каналу, що закінчився у
серцевому м'язі, вилучено кулю.

Згідно з протоколом огляду місця
події, на ділянці дороги Дніпропетровськ - Мелітополь, що розташована на
території Синельниківського району, на яку вказували засуджені ОСОБА_4 та
ОСОБА_1., а також потерпілі та свідок ОСОБА_16, було виявлено дві стріляні
гільзи, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи, є гільзами
патронів до пістолета “ТТ” і “ПМ”. Також
згідно з висновком даної експертизи куля, що була вилучена з автомобіля “Деу
Сенс” та куля, яку вилучили з тіла потерпілого ОСОБА_13., вистріляні з одного
екземпляра зброї, з патронів до пістолету “ТТ”.

Сукупність цих та інших наведених у
вироку доказів, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про те, що
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 вчинили розбійний напад та замах на умисне
вбивство двох осіб, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
під час нападу засуджені з двох пістолетів та різних напрямків вели стрільбу по
автомобілю “Деу Сенс”, під керуванням ОСОБА_13 в якому знаходився ОСОБА_14 У автомобілі було виявлено 23 вхідні
вогнепальні кульові пошкодження. Ураховуючи вказані обставини, суд обґрунтовано
кваліфікував дії засуджених, у тому числі, і як замах на умисне вбивство двох
осіб. За таких обставин доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_12. про
неправильність такої кваліфікації, є безпідставними.

Кваліфікація дій ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 за ч. 4
ст. 187; ч. 3 ст.15 п.п. 1, 6, 12 ч. 2
ст. 115 КК України є правильною.

Призначене засудженим ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України,
оскільки при вирішенні цього питання судом першої інстанції було враховано ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засуджених, ролі кожного і
воно є необхідним й достатнім для їх виправлення
та попередження нових злочинів.

Доводи касаційної скарги засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а також захисника ОСОБА_12.
про порушення під час досудового слідства його права на захист, є
безпідставними.

Як убачається з матеріалів
кримінальної справи після затримання
ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 84) , а також ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 8)
були роз'яснені права підозрюваних, про що свідчать їхні підписи в протоколах. Де, зокрема,
зазначено, що вони бажають мати захисника з моменту пред'явлення обвинувачення.

Після допиту в якості підозрюваного
та перед відтворенням обстановки й обставин події, слідчий постановою від 23
червня 2005 року призначив ОСОБА_1 захисника ОСОБА_18., який був присутній при
виконанні слідчої дії.

Доводи касаційних скарг засуджених
ОСОБА_4, ОСОБА_1, захисників ОСОБА_12. та ОСОБА_11. про порушення
кримінально-процесуального закону під час відтворення обстановки й обставин
події за участю вказаних засуджених, є необґрунтованими.

Як правильно зазначив у вироку суд, з
переглянутих у судовому засіданні
відеозаписів відтворень обстановки й обставин події вбачається, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_1. в присутності захисників розповіли як вони за участю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. вчинили злочин. Про те, що під час даної слідчої дії засуджені вільно
без будь-якого примусу розповідали про обставини вчинення злочину, підтвердили
допитані в судовому засіданні поняті ОСОБА_19. та ОСОБА_20

Крім того, зауваження адвоката
ОСОБА_12., що відображені в протоколі відтворення, не стосуються жодних
обставин, які б свідчили про тиск на його підзахисного під час виконання
зазначеної слідчої дії.

Та обставина, що ОСОБА_4 відмовився
підписувати цей протокол, не може бути підставою для визнання цього доказу
недопустимим, оскільки як підтвердили в судовому засіданні поняті, слідча дія в
ньому відображена правильно, про це свідчать підписи й інших її учасників.

Органом дізнання явка з повинною у ОСОБА_4 була прийнята з
дотриманням вимог ст. 96 КПК України, а тому посилання в касаційній скарзі
захисника ОСОБА_12. про те, що суд необґрунтовано поклав її в основу вироку, є
безпідставними.

Слідчим, за участю потерпілого
ОСОБА_14., з дотриманням вимог ст. 174
КПК України було проведено впізнання ОСОБА_1 та ОСОБА_3., а тому доводи
касаційних скарг засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_4, захисника ОСОБА_12. про те, що
під час проведення вказаної слідчої дії були допущені порушення процесуального
законодавства, є безпідставними.

Як правильно зазначено в постановах
про притягнення в якості обвинувачених та у вироку, засуджені вчинили напад з
метою заволодіння коштами, що були у потерпілих. Про це стверджували під час
допиту в якості підозрюваних на досудовому слідстві ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Потерпілі, як під час досудового слідства так
і судового розгляду підтверджували наявність у них грошей. Крім того, розбій
вважається закінченим складом злочину з моменту нападу незалежно від того, чи
заволоділа винна особа чужим майном. У зв'язку з цим, доводи касаційних скарг
засуджених та їхніх захисників про те, що досудовим слідством не встановлений
мотив злочину, є безпідставними.

Доводи засуджених та їх захисників
про те, що на час вчинення злочину вони
перебували в іншому місці належним чином перевірялися в ході судового розгляду. Мотиви з яких суд визнав
їх необґрунтованими наведені у вироку, з якими колегія cуддів погоджується, оскільки вони відповідають дослідженим у
судовому засіданні доказам. А тому доводи касаційних скарг щодо цього, є
безпідставними.

До справи долучені матеріали по
розгляду Синельниківським міськрайонним
судом подання слідчого про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_1 (т. 9
а.с. 189-213). Під час розгляду подання був присутній засуджений ОСОБА_1., його
захисник, прокурор. У матеріалах знаходиться оригінал протоколу судового
засідання, який підписаній головуючим та секретарем. За таких обставин, доводи
касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 про відсутність оригіналу протоколу даного судового засідання,
є безпідставними.

Посилання в касаційній скарзі
засудженого ОСОБА_1 на порушення таємниці нарадчої кімнати, є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів справи вирок стосовно засуджених постановлений з
дотриманням вимог ст.ст. 320, 322, 341
КПК України з урахуванням необхідного часу для його складання. Будь-яких
об'єктивних даних, які б свідчили про порушення таємниці нарадчої кімнати, по
справі не встановлено.

В матеріалах справи (т.11 а.с. 20)
після рукописного тексту вироку, підписаного суддями та народними засідателями,
міститься належним чином завірена головуючим його копія, а тому твердження в
апеляції засудженого ОСОБА_1 про те, що дана копія не підписана всім складом
суду , є необґрунтованими.

Доводи касаційних скарг засуджених та
їхніх захисників про те, що головуючим не було надано можливості засудженому
ОСОБА_4 після судового слідства заявити відвід головуючому по справі, є
безпідставними. Як свідчать дані протоколу судового засідання у встановленому
законом порядку ніким з учасників судового розгляду відвід головуючому по
справі заявлений не був.

Як убачається із змісту протоколу про
пред'явлення обвинуваченому ОСОБА_1 матеріалів кримінальної справи (т. 7 а.с. 168) , після завершення додаткового розслідування
він ознайомився з усіма матеріалами досудового слідства про, що в протоколі
є його підпис. У зв'язку з цим доводи
касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 про порушення його права на захист при
виконанні вимог ст. 218 КПК України, є безпідставними.

Доводи касаційних скарг засуджених та
їхніх захисників про те, що показання на досудовому слідстві, в яких засуджені
визнавали свою вину, вони давали внаслідок застосування недозволених методів
слідства, є необґрунтованими. Під час досудового слідства неодноразово проводилася перевірка вказаних заяв. У
зв'язку з їх безпідставністю було відмовлено в порушенні кримінальної справи.
Такі заяви засуджених перевірялися і в судовому засіданні, підстави з яких суд
визнав їх необґрунтованими належним чином мотивовані у вироку.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального законодавства, які б перешкодили чи могли
перешкодити суду повно та всебічно
розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, у
справі не допущено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_3., ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, захисників ОСОБА_10., ОСОБА_5, ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_6
залишити без задоволення, а вирок
апеляційного суду Дніпропетровської області від
28 лютого 2007 року стосовно
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
залишити без зміни.

С у д д і :

Федченко О.С. Коротких О.А. Школяров В.Ф.