Справа № 495/1973/15-к

ВИРОК
09.04.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород -Дністровський
Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одружений, не
працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого :
- 13.12.2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, за ч.2 ст.186 КК
України до 4 років позбавлення волі.
- 17.03.2011 року Іллічівським міським судом Одеської області, за ч.2 ст.190,71 КК України до 4
років 1місяця позбавлення волі.
- 24.10.2014 року звільнений по відбуття покарання.
- 27.02.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.190 КК
України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07 лютого 2015 року приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись по вулиці Московській, біля центральному ринку, розташованому у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, діючи умисно та з корисливою метою, які направлені на заволодіння чужого майна шляхом обману та зловживанням довірою, зустрів свою знайому ОСОБА_5 .
Далі, діючи умисно та з урахуванням того, що вони були знайомі, під приводом здійснення телефонного дзвінка в особистих потребах отримав від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung s3300», викликавши у неї впевненість у поверненні мобільного телефону після здійснення дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung s3300» вартістю 200 гривень, сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Kyivstar», вартістю 20 гривень, на рахунку якої коштів не було, флеш-карткою 1 Гб., вартістю 30 гривень, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 . Після чого з місця скоєння правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 250 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 07.02.2015 року, знаходячись на території центрального ринку, зустрів знайому ОСОБА_5 та попросив мобільний телефон, для здійснення телефонного дзвінка в особистих потребах, після здійснення дзвінка, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення та розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом , дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику, що кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та обтяжуючі обставини, думку потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити її від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи, що злочин, скоєний ОСОБА_4 , до постановлення вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2015 року, при призначенні йому покарання, суд також керується положеннями ч. 4 ст. 70 КК України та правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими в частині першій статті 70 КК України та визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд вважає доказаним цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 на 350 грн. матеріальної шкоди, який визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 та належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, попереджати органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Враховуючи, що ОСОБА_4 судимий 27.02.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.190 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у відповідності зі ст.70 ч.1,ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно у вигляді 3 років позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, попереджати органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на органи кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 на 350 грн. матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 350 грн. матеріальної шкоди.
Матеріали характерезуючі особистість ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/1973/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :