АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-кп/793/360/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : ч. 1 ст. 263 КК
України Нестерчук Т.М. Доповідач в
апеляційній інстанції Іваненко І. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючого судді
Іваненка І. В.

суддів
Євтушенка В. Г., Биби Ю. В.

при секретарі
Чорній Я. Ю.

за участю прокурора
Ємельянової О. В.

обвинуваченого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси апеляційну
скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 11 вересня 2013
року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
м. Звенигородка Черкаської
області, громадянин України, пенсіонер,
із середньою-спеціальною освітою,
одружений, зареєстрований та мешкає у
АДРЕСА_1, інвалід II групи, учасник
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
раніше судимий Звенигородським
районним судом Черкаської області 18
липня 2012 року за ч. 1 ст. 321. ч. 1 ст.
263, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років і 6
місяців позбавлення волі, на підставі
ст. 75 КК України звільнений від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік,

визнаний винним та засуджений за
вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.
263 КК України до покарання із
застосуванням ст. 69 КК України у виді
двох років позбавлення волі. На
підставі ст. 71 КК України до покарання,
призначеного за новим вироком,
частково приєднана невідбута частина
покарання за вироком Звенигородського
районного суду Черкаської області від
18 липня 2012 року і остаточне покарання
за сукупністю вироків призначене у
виді двох років і семи місяців
позбавлення волі. Початок строку
відбування покарання визначений з
моменту фактичного затримання ОСОБА_3
після набрання вироком законної сили.
Речові докази, а саме поліетиленовий
пакет з патронами у кількості 16 штук,
які знаходяться па зберіганні в камері
речових доказів Звенигородського РВ
УМВС України в Черкаській області,
передані на склад озброєння УМВС
України в Черкаській області. Стягнуті
з ОСОБА_3 на користь держави
процесуальні витрати на залучення
експерта в сумі 293 грн. 40 коп. До
набрання вироком законної сили
застосований до ОСОБА_3
запобіжний захід у вигляді особистого
зобов'язання, з покладенням на нього
обов'язків не відлучатися з м.
Звенигородка Черкаської області без
дозволу прокурора або суду та
повідомляти прокурора чи суд про зміну
місця проживання, -

ВСТАНОВИЛА

Відповідно до вироку суду ОСОБА_3
визнаний винним та засуджений за те, що
він у першій половині дня 01 липня 2013
року, проходячи через місцевий цвинтар
у м. Звенигородка Черкаської області,
знайшов на землі паперовий згорток, в
якому були 16 металевих предметів, зовні
схожих на патрони, який він поклав до
кишені власних штанів, чим незаконно
придбав бойові припаси. Приблизно о 16
год. 30 хв. 03 липня 2013 року в парку
відпочинку, розташованому по проспекту
Шевченка в м. Звенигородка Черкаської
області, ОСОБА_3, який перебував в стані
алкогольного сп'яніння, був затриманий
працівниками міліції, та під час
проведення особистого огляду в нього
був виявлений та вилучений паперовий
згорток із вищевказаними металевими
предметами в кількості 16 штук, які
згідно з висновком експерта № 1/726 від
15.07.2013 року являються боєприпасами до
нарізної вогнепальної зброї, 5,6 мм
спортивно-мисливськими патронами
кільцевого запалювання заводського
виробництва СРСР, та є придатними до
стрільби.

Не погодившись з вироком
Звенигородського районного суду
Черкаської області ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, у якій просить
переглянути рішення суду та зменшити
термін його ув'язнення. Указує в скарзі,
що він любить випивати, й в той день,
коли його затримала міліція, він був в
стані алкогольного сп'яніння. Зазначає,
що він є інвалідом другої групи,
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС, раніше переніс інсульт, має
туберкульоз легенів, а також має хвору
дружину, яка потребує його догляду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою
апеляційну скаргу підтримав з мотивів,
що в ній наведені. Просив не
застосовувати до нього покарання,
пов'язане з реальним позбавленням волі.
Пояснив, що він дійсно знайшов
зазначені в обвинуваченні патрони на
міському цвинтарі. Хотів їх віднести до
міліції, але побоявся. Планував
продати, однак теж не став цього робити.
Просив не позбавляти його волі,
оскільки він боїться залишати хвору
дружину. Пояснив, що він також був
засуджений за аналогічний злочин у 2012
році, а саме за придбання та зберігання
патронів, однак просить врахувати
обставини щодо стану здоров'я його та
його дружини.

Прокурор заперечив проти
задоволення апеляційної скарги
обвинуваченого та просив її відхилити
як необґрунтовану.

Заслухавши доповідача, думку
обвинуваченого ОСОБА_3, думку
прокурора, перевіривши матеріали
кримінального провадження, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Відповідно до змісту вироку суду
ОСОБА_3 під час розгляду кримінального
провадження у суді першої інстанції
повністю визнав свою вину і щиро
розкаявся у вчиненому. З огляду на це,
судом першої інстанції було ухвалене
рішення про недоцільність дослідження
доказів по справі щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються. При цьому, як
це чітко зазначено у змісті вироку, суд
з'ясував, чи правильно розуміє
обвинувачений зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності його
позиції, а також роз'яснив, що він буде
позбавлений права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.
Допит обвинуваченого також був
проведений у суді першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції
дотримався положень ч. 3, 4 ст. 349 КПК
України.

Позиція обвинуваченого щодо
визнання ним своєї вини, не оспорювання
фактичних обставин правопорушення
залишилася незмінною й в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК
України, судове рішення суду першої
інстанції не може бути оскаржене в
апеляційному порядку з підстав
заперечення обставин, які ніким не
оспорювалися під час судового розгляду
і дослідження яких було визнано судом
недоцільним відповідно до положень
частини третьої статті 349 цього
Кодексу.

Колегія суддів критично оцінює
твердження ОСОБА_3, які зводяться до
того, що він зловживає алкоголем, й в
той день, коли в нього знайшли патрони,
він перебував у парку в стані
алкогольного сп'яніння. Це жодним чином
не може бути підставою для
застосування до обвинуваченого більш
м'якого покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України,
судове рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим. Законним
є рішення, ухвалене компетентним судом
згідно з нормами матеріального права з
дотриманням вимог щодо кримінального
провадження, передбачених цим
Кодексом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі об'єктивно
з'ясованих обставин, які підтверджені
доказами, дослідженими під час
судового розгляду та оціненими судом
відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому
наведені належні і достатні мотиви та
підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд
призначає покарання: 1) у межах,
установлених у санкції статті (санкції
частини статті) Особливої частини
цього Кодексу, що передбачає
відповідальність за вчинений злочин за
винятком випадків, передбачених
частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної
частини цього Кодексу; 3)
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції зазначених вимог
дотримався.

Оцінюючи вимоги апеляційної скарги
щодо пом'якшення обвинуваченому
визначеного йому судом першої
інстанції покарання, колегія суддів
вважає ці доводи необґрунтованими, й
апеляційну скаргу відхиляє з наступних
міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, засудивши ОСОБА_3, призначив
йому обґрунтоване, законне і
справедливе покарання, яке є
співмірним ступеню суспільної
небезпечності вчиненого злочину,
відповідає його характеру, враховує
особу винного. Також суд першої
інстанції обґрунтовано врахував щире
каяття обвинуваченого та його активне
сприяння розкриттю злочину як
обставини, що пом'якшують покарання, та
вчинення злочину обвинуваченим в стані
алкогольного сп'яніння як обставину, що
його обтяжує.

При призначенні покарання суд першої
інстанції врахував, що обвинувачений є
інвалідом другої групи, учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
має сім'ю, хвору дружину, й з
урахуванням його щирого каяття та
активного сприяння розкриттю злочину
обґрунтовано визнав можливим на
підставі ст. 69 КК України призначити
обвинуваченому покарання, яке є нижчим
від найнижчої межі, передбаченого
санкцією ч. 1 ст. 263 покарання, у виді
позбавлення волі на два роки.

Крім цього, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції вірно визначив
необхідність призначення
обвинуваченому покарання за
сукупністю вироків за правилами ст. ст.
71,72 КК України, оскільки він вчинив
новий умисний злочин під час
іспитового строку, визначеного судом
за вчинення іншого злочину. Суд
обґрунтовано приєднав до покарання за
новим вироком частину покарання за
попереднім вироком, й визначив сукупне
покарання, яке є більшим за кожне з двох
окремих покарань, як того вимагає ч. 4
ст. 71 КК України.

Оцінюючи наведені в апеляційній скарзі
доводи щодо мотивів пом'якшення
покарання, а саме те, що обвинувачений
раніше переніс інсульт та хворіє на
туберкульоз легенів, колегія суддів не
вважає їх такими, які дають
обґрунтовані підстави для звільнення
обвинуваченого від покарання чи
відбування покарання з випробуванням,
чого власне він і бажає.

З урахуванням викладених обставин,
колегія суддів не знаходить
обґрунтованих підстав для зміни чи
скасування вироку з мотивів, які
указані в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Однак, колегія суддів вважає
необхідним врахувати, що відповідно до
листа начальника Черкаського СІЗО №
7/5898 від 04 листопада 2013 року, ОСОБА_3
перебував у СІЗО з 18 по 31 жовтня 2013 року
(14 днів), оскільки вирок суду був
помилково направлений на виконання
судом першої інстанції та виконаний як
такий, що не був оскаржений та набрав
чинності. Тому 14 днів перебування
ОСОБА_3 під вартою мають бути
зараховані йому в строк покарання,
початок відбування якого визначений у
вироку суду першої інстанції з моменту
фактичного затримання ОСОБА_3 після
набрання вироком законної сили.

Інші питання, вирішених судом першої
інстанції у вироку, не оскаржувалися.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу
обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок Звенигородського
районного суду Черкаської області від
11 вересня 2003 року залишити без змін.

Зарахувати у строк
призначеного ОСОБА_3 за вироком
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 11 вересня 2013
року покарання у виді двох років та
семи місяців позбавлення волі строк
його перебування під вартою з 18 по 31
жовтня 2013 року, а саме 14 днів.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
трьох місяців з дня проголошення
судового рішення судом апеляційної
інстанції.

Головуючий :

Судді :