№ 1 кп /760/99/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року Соломянський районний суд м. Києва
в складі : головуючого судді- ОСОБА_1
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця Черкаської області , Звенигородського району ,
місто Ватутіне , українця , громадянина України, освіта середня,
одруженого , має трьох неповнолітніх дітей, не працює,
зареєстрований в
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.04.2003 Катеринопольським райсудом Черкаської області за
185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі ;
- 30.06.2006 Звенигродським райсудом Черкаської області за ст.
122 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі ;
Постановою цього ж суду від 18.10.2006 направлений для
відбуття покарання в місця позбавлення волі ;
-14.02.2008 р. Ватутінським райсудом Черкаської області за ст.185
ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі ;
- 28.11.2011 Звенигородським райсудом Черкаської області за
ст.ст. 309 ч. 1, 263 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на 3 роки
позбавлення волі ; на підставі ухвали Ірпінського міського суду
Київської області від 27.03.2014 р. звільнився з місць
позбавлення волі умовно достроково на 3 місяці 20 днів .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України ,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2
уродженця м. Ленінабада Таджикистан , росіянина , особа без
громадянства , освіта середня, не одруженого , не працює , без
реєстрації та визначеного місця проживання , раніше судимого:
- 27.04.2000 Уманським міським судом Черкаської області за ст.
81 ч. 2, 3, 140 ч.2, 3, 196-1, 193 ч. 3 КК України (1960) на 5 років
позбавлення волі з конфіскацією майна;
-17.11.2005 Христинівським райсудом Черкаської області за ст.
15,185 ч. 3, 185 ч. 2, 185 с. 3, 395 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі;
-17.09.2009 Христинівським райсудом Черкаської області за ст.
186 ч.2 , 307 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі ,на
підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з
іспитовим строком на 3 роки;
-11.11.2010 Теплицьким райсудом Вінницької області за ст. 15
ч. 2,185 ч. 2 , 185 ч. 2 , 185 ч. 3 ,71 КК України на 6 років
позбавлення волі ;
-12.05.2011 Христинівським райсудом Черкаської області за ст.
185 ч. 2, 185 ч. 3 ,70 ч. 4 КК України на 6 років позбавлення волі;
27.12.2013 звільнився з місць позбавлення волі умовно
достроково на 1 рік 11 місяців 9 днів ;
на підставі ст. 82 КК України по постанові Уманського суду
Черкаської області від 28.01.2013 невідбуту частину покарання
замінено на обмеження волі ;
за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України ,-
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого- ОСОБА_9
законного представника
потерпілого ОСОБА_10
обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12
захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14
в с т а н о в и в :
21 .05. 2014 року , приблизно об 02 г. 00 хв. , обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходячись неподалік від ресторану швидкого харчування «Макдональдз» , на площі Вокзальній в м. Києві помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_15 та з метою повторного відкритого заволодіння чужим майном , вступили між собою в злочинну змову.
Реалізуючи свої злочинні наміри , діючи спільно та узгоджено ,з корисливих намірів , ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_15 та представився йому працівником самооборони населення і запитав ,чи не має той при собі колючих чи ріжучих предметів ,пред`явивши при цьому посвідчення . Переконавшись в тому, що ОСОБА_15 не має при собі вказаних предметів і якими останній мав би можливість чинити їм опір , ОСОБА_11 не давав останньому піти від нього .
В свою чергу , ОСОБА_12 , діючи відповідно до відведеної йому ролі , перебував поруч, а потім став відводити ОСОБА_15 на узбіччя дороги .
В цей час ОСОБА_11 , діючи спільно з ОСОБА_12 ,відповідно до своєї ролі ,обійшов ОСОБА_15 та став позаду останнього , а потім обхопив його за шию своєю рукою та став душити , спричинивши при цьому фізичний біль ,тим самим застосовуючи насильство ,що не є небезпечним для здоров`я потерпілого. ОСОБА_12 , своєю рукою зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок з золотим хрестиком , від чого той розірвався.
Утримуючи при собі викрадене чуже майно , а саме частину золотого ланцюжка ,вартістю 2385, 50 гривень з золотим хрестиком ,вартістю 3000 гривень , ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли , чим заподіяли ОСОБА_15 матеріальний збиток на суму 5385 ,50 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 не визнав себе винним .
Пояснив суду , що в квітні 2014 року звільнився з місць позбавлення волі. Знайомий з ОСОБА_12 ,оскільки разом відбували покарання.
21.05.2014 р. разом ОСОБА_12 перебували на залізничному вокзалі ,також з ними була і знайома ОСОБА_16 .
Вони пішли до автостанції , щоб дізнатись розклад автобусів. Потім ОСОБА_12 посварився з ОСОБА_17 та повернувся до вокзалу .
Через декілька хвилин він почув крики і коли прибіг на те місце побачив , що раніше незнайомий ОСОБА_15 б`є ОСОБА_18 . Він став кричати , що він із міліції , але ОСОБА_15 не зупинявся і тому він схопив його ззаду за шию і став утримувати . Потім вони разом впали на землю . Коли він відпустив ОСОБА_15 , той спокійно пішов в сторону вокзалу. Він бачив , що цей чоловік був п`яним .
Через декілька хвилин під`їхали працівники міліції , які затримали їх , а потім під`їхав ще один автопатруль , з яким вже був потерпілий ,який вказав на них, що нібито вони вкрали у нього золотий ланцюжок.
Їх обшукали , але нічого не було виявлено , в той же час працівники міліції виявили у футболці потерпілого фрагмент ланцюжка.
Обвинувачений ОСОБА_11 стверджував , що не вчиняв грабежу і не домовлявся про це з ОСОБА_12 , потерпілий їх обмовляє.
Вказав , що можливо в його діях є ознаки хуліганства і просив суд перекваліфікувати його дії. Цивільного позову потерпілого не визнав.
Обвинувачений ОСОБА_12 також не визнав себе винним і пояснив суду, що в грудні 2013 року був звільнений з місць позбавлення волі .На момент травня 2014 року знаходився в м. Києві . Знайомий з обвинуваченим ОСОБА_11 , оскільки разом відбували покарання .
21 травня 2014 р. разом з ОСОБА_11 знаходились на залізничному вокзалі в м. Києві по своїм власним справам , а також з ними була його співмешканка ОСОБА_16 .
Коли вони проходили в сторону ресторану «Дрова» , то у нього сталась сварка зі своєю співмешканкою і він один пішов до станції метро . В цей час назустріч йшов раніше йому незнайомий потерпілий ОСОБА_15 , який звернувся до нього з питанням , але він відповів йому грубо. Між ними розпочалась сварка, яка перейшла у бійку . Потерпілий йому наносив удари в обличчя кулаком , потім ногами про спині та плечам. Він став кликати на допомогу , підбіг ОСОБА_11 і став їх розбороняти , утримував плечі потерпілого ,але потім відпустив і ОСОБА_15 пішов. Оскільки потерпілий сильно його побив, вони стали шукати аптеку щоб купити ліки.
Потім під`їхала патрульна машина і їх затримали працівники міліції і відвезли до райвідділу.
Обвинувачений стверджував , що ні він , ні ОСОБА_11 не мали наміру і не вчиняли пограбування потерпілого , і прикрас на шиї у нього не бачив. Шматок ланцюжка був знайдений у потерпілого , який до того ж був у нетверезому стані , а у нього особисто нічого не було виявлено та вилучено.
Можливо в ході бійки і був пошкоджений ланцюжок потерпілого .
Особисто він вважає , що саме ОСОБА_15 повинен нести відповідальність за спричинення йому тілесних ушкоджень.
Між тим не виключає можливості , що в його діях можуть бути ознаки хуліганства і просив суд перекваліфікувати зі ст. 186 КК України на ст. 296 КК України. Також обвинувачений не визнав цивільного позову.
Не дивлячись на таке відношення обвинувачених до вчиненого , суд приходить до висновку , що їх винність знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами.
Потерпілий ОСОБА_15 в суді пояснив , що 21.05.2014 р. він та його дружина знаходились на залізничному вокзалі з метою подальшого слідування до м. Тернополя , де вони проживають. Оскільки до ранку потягів не було , біля 02 г. вирішив пройти і дізнатись чи проходять в цей час маршрутні автобуси і тому став слідувати від ресторану Макдональс , що розташований на Вокзальній площі , вниз по вулиці. Пройшовши метрів сто, побачив компанію людей , чисельністю приблизно 7 чоловік, серед яких знаходились раніше незнайомі йому ОСОБА_12 і ОСОБА_11 ,який рухались йому назустріч. Також в цій компанія була і жінка. Він хотів пройти повз , але хтось з них схопив його за руку .
Потім ОСОБА_11 продемонстрував йому якесь посвідчення і сказав, що представляє самооборону , став питати чи не має він при собі ріжучих та колючих предметів, на що він відповів , що ні . Потім ОСОБА_12 став тягнути його за руку на узбіччя дороги , а ОСОБА_11 обійшов його та опинився у нього за спиною і раптово схопив його за шию та став тримати , щоб він не зміг рухатись. В цей час, ОСОБА_12 зірвав з його шиї золотий ланцюжок із золотим хрестиком . Він виривався від ОСОБА_11 , від чого вони впали разом на землю. Потім вони залишили його та втікли , а він викликав міліцію. В своїй футболці , яка була порвана обвинуваченими , знайшов частину золотого ланцюжка, який порвався від дій ОСОБА_12 , а іншу частину з хрестиком їм вдалось викрасти. У первинному стані довжина ланцюжка складала біля 50 сантиметрів.
На службовому автомобілі він проїхав разом з працівниками міліції шукати нападників і почув, як по рації передали , що були затримані підозрілі особи.
Приїхавши на місце, він побачив , що були затримані саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , на яких він одразу вказав як на осіб , які вчинили відносно нього злочин.
В результаті нападу обвинуваченими на нього у нього були тілесні ушкодження у вигляді подряпин , саден , на шиї залишились сліди та прокус язика.
Потерпілий заявив цивільний позов і просив стягнути з обвинувачених вартість викрадених ланцюжка та хрестика на суму 8000 гривень , а також вважав, що йому була спричинена моральна шкода , яку він оцінив в 10 000 гривень.
Свідок ОСОБА_19 в суді пояснив , що на момент травня 2014 року працював інспектором патрульної служби Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
21 травня 2014 р. знаходився на службі в складі автопатруля і після 02г. був отриманий виклик на площу Вокзальну , де чекав заявник ,по відношенню якого вчинено грабіж.
Приїхали на місце, до них звернувся ОСОБА_15 , у якого на шиї було садно , футболка розірвана і повідомив , що невідомі йому особи на зупинці громадського транспорту , ближче до залізничного вокзалу підійшли до нього, представлялись членами самооборони , пред`являли посвідчення , а потім на нього напали .При цьому тримали за шию і зірвали з його шиї золотий ланцюжок і описав прикмети цих осіб. Також потерпілий показав їм, що у нього залишився фрагмент ланцюжка, оскільки при викраденні розірвався.
Потім вони забрали до автомобіля потерпілого і стали рухатись по району з метою відшукання цих осіб. По рації отримали повідомлення , що в районі вул. Урицького ,1 в м. Києві затримані особи , по прикметам схожі на нападників.
Під`їхавши на місце , потерпілий одразу вказав на двох осіб , яких впізнав і вказав , що той, що вище зростом тримав його за шию , а і інший зривав з нього ланцюжок. Як він вважає , потерпілий був у тверезому стані і давав чіткі пояснення про те що з ним сталось.
Свідок ОСОБА_20 в суді пояснив , що знаходився в травні 2014 року на службі в якості старшого автопатруля по охороні громадського порядку.
Від чергового отримували орієнтування про те, що біля залізничного вокзалу був вчинений грабіж чоловіка . Зі слів потерпілого також були передані прикмети - один чоловік високого зросту ,інший низького і віком старше, також було повідомлено , що з цими особами також була жінка у футболці зеленого кольору.
Проїхавши біля ТЦ «Ультрамарин» по вул. Урицького ,1 в м. Києві помітили осіб ,схожих по прикметах із розшукуваними.
Зупинили їх та стали перевіряти документи - ОСОБА_21 пред`явив довідку про звільнення з місць позбавлення волі , а ОСОБА_11 посвідчення , але як було встановлено пізніше , не на його прізвище.
В цей час під`їхав ще один патруль ,з яким знаходився потерпілий. Коли останній підійшов до них , то було видно , що у нього розірвана футболка .
Він одразу вказав на затриманих як на осіб , які вчинили злочин проти нього.
Після цього затримані та потерпілий були доставлені до райвідділу міліції .
Свідок ОСОБА_22 в суді пояснила ,що є нареченою потерпілого ОСОБА_15
21.05.2014 р. вони разом з ним приїхали з аеропорту до залізничного вокзалу в м. Києві, з тим щоб далі прослідувати по місцю проживання в м. Тернопіль.
Біля 02 г. ОСОБА_15 залишив її з речами неподалік від ресторану Макдональдс та пішов подивитись , чи не їдуть маршрутні автобуси до Тернополя.
Повернувся через деякий час і вона побачила , що на обличчі у нього кров , пошкоджена губа , футболка розірвана , на шиї сліди від зірваного ланцюжка. Він пояснив їй , що на нього був вчинений напад невідомими чоловіками , які зірвали з його шиї золотий ланцюжок з хрестиком.
Вони викликали міліцію , і через деякий час під`їхав патрульний автомобіль і потерпілий поїхав з ними.
Потім зателефонував їй і сказав, що слідує до райвідділу міліції ,оскільки були затримані нападники.
Також свідок підтвердила , що невелика частина ланцюжка залишилась у потерпілого , в момент коли його зривали , він був розірваний .
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення , ОСОБА_15 21.05.2014 біля 03.30 повідомив ,що біля 02 г. на площі Вокзальній неподалік від Макдональдсу невідомі особи шляхом застосування фізичної сили зірвали з шиї золотий ланцюжок з золотим хрестиком. (а.п. 7, т. 2 ).
Протоколом огляду від 21.05.2014 встановлено , що у ОСОБА_11 було вилучено посвідчення № 16 на ім`я ОСОБА_23 (а.п. 53, т. 2)
Згідно протоколу огляду від 21.05.2014 р. у потерпілого ОСОБА_15 було вилучено футболку пошкоджену та частину фрагменту золотого ланцюжка . (а.п. 57, т.2 )
Висновком експерта № 1317 від 21.05.2014 р. встановлено ,що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_15 виявлені ушкодження: синці на задньо - боковій поверхні шиї зліва в середній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині; садно на передній поверхні лівого колінного суглобу.
Характер і морфологічні властивості ,виявлених ушкоджень свідчать про те,що вони утворились від дій тупого (тупих) предмету(предметів) , характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились ,за давністю можуть відповідати 21.05.2014 і не були небезпечними для життя та відносяться як в сукупності, так і кожне окремо до легких тілесних ушкоджень ( за критерієм тривалості розладу здоров`я) .
Морфологія та локалізація виявлених тілесних ушкоджень дозволяє спростувати можливість їх утворення внаслідок однократного падіння з вертикального положення ( або близького до нього). (а.п.8 , т. 2 ).
Висновком комплексної судової металознавчої та товарознавчої експертизи № 2158/15-34/2159/15-53 від 14.05.2015 встановлено ,що наданий на експертизу фрагмент ланцюжка з металу жовтого кольору виготовлений зі сплаву на основі золота ,що відповідає 585 пробі. Маса виробу 2,79 г., довжина 380 мм.
При довжині 500 мм маса виробу приблизно має становити 3,67 г.
Ринкова роздрібна вартість ланцюжка , виготовленого зі сплаву на основі золота ,що відповідає 585 пробі ,довжиною 50 см, масою 3,67 г. станом на 21.05.2014 складала без урахування пошкодження 2385,50 грн ; з урахуванням пошкодження 1908 ,40 грн.(а.п. 142-148, т. 2)
Також в суді в якої речового доказу були оглянуті футболка потерпілого зі слідами пошкодження та фрагмент золотого ланцюжка.
Аналіз наведених вище доказів приводить суд до висновку про винність як ОСОБА_11 так і ОСОБА_12 у вчиненні умисних дій,що виразились у відкритому заволодінні чужим майном , поєднаним із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої , вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно .
Суд кваліфікує дії кожного з них за ст. 186 ч. 2 КК України.
Невизнання своєї вини обвинуваченими суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене.
У суду не має підстав вважати , що потерпілий ОСОБА_15 давав неправдиві свідчення в суді . Його показання носили характер послідовний, однаковий з самого початку його заяви до міліції , так і в ході судового розгляду . Його показання узгоджуються із встановленими в суді доказами . Суд не знаходить підстав для висновку про намір потерпілого оговорити обвинувачених.
Твердження обвинувачених про те, що в їх діях були тільки ознаки хуліганства суд визнає неправдивими.
В суді знайшло своє підтвердження те, що ушкодження, які були виявлені у потерпілого не могли утворитись від падіння , а отже мало місце спричинення цих ушкоджень внаслідок застосування до нього насильства обвинуваченими.
Суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій обвинувачених зі ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України , оскільки їх дії були направлені не на порушення громадського порядку, а саме на відкрите заволодіння майном потерпілого із застосуванням фізичного насильства .
Призначаючи кожному із обвинувачених покарання ,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним відповідно до ст. 12 КК України злочин віднесений до тяжких, особу кожного , раніше неодноразово судимих , які вчинили умисний тяжкий злочин в період відбуття покарання , не зайнятих суспільно-корисною працею , обидва мають залежність від вживання наркотичних засобів і вважає, що як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_11 заслуговують на покарання у виді позбавлення волі ,оскільки їх виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Крім того в суді встановлено , що ОСОБА_11 був засуджений вироком Звенигородського райсуду Черкаської області 28.11.2011 р. за ст.ст. 309 ч. 1, 263 ч. 2,185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі ; на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 27.03.2014 був звільнений з місць позбавлення волі умовно - достроково на 3 місяці 20 днів.
Оскільки новий злочин був вчинений ним в період відбуття покарання ,але до повного його відбуття ,суд вважає остаточне покарання призначити на підставі ст. 71 КК України ,шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за минулим вироком до покарання за новим.
Також в суді встановлено , що ОСОБА_12 був засуджений 12.05.2011 р. Христинівським райсудом Черкаської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 6 років позбавлення волі : 27.12.2013 звільнився з місць позбавлення волі умовно - достроково на 1 рік 11 місяців 9 днів .
На підставі ст. 82 КК України по постанові Уманського суду Черкаської області від 28.01.2013 невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на 2 роки 10 місяців 28 днів.
Оскільки новий злочин був вчинений ним в період відбуття покарання ,але до повного його відбуття ,суд вважає остаточне покарання призначити на підставі ст. 71 КК України ,шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за минулим вироком до покарання за новим.
Відповідно до проведених експертиз як ОСОБА_24 , так і ОСОБА_12 в період діяння так і на момент проведення експертизи не знаходились в стані фізіологічного афекту ,а також іншому юридично значущому афектному стані. Можуть усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними . В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребують. (а.п. 19-20, 29-31, т.2).
Як пом`якшуючу покарання обставину для ОСОБА_11 суд враховує
наявність на утриманні 3 неповнолітніх дітей.
Обставиною , що обтяжує покарання ОСОБА_11 суд визнає рецидив злочину.
Обставиною , яка пом`якшує покарання ОСОБА_12 суд визнає його стан здоров`я.
Як обтяжуючу його покарання обставину суд враховує рецидив злочину.
Заявлений ОСОБА_15 цивільний позов на суму 8000 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гривень в рахунок моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково.
Суд вважає , що знайшло своє підтвердження сума матеріальної шкоди , із врахуванням проведеної експертизи на загальну суму 5385,50 гривень.
В частині моральної шкоди суд вважає ,що підлягає стягненню на користь потерпілого з обвинувачених 2000 гривень , оскільки останній дійсно отримав негативні емоції та стрес в результаті вчиненого відносно нього злочину .
На підставі вищевикладенного і керуючись ст.ст. 373,374 КПК
України ,суд-
З а с у д и в :
ОСОБА_25 визнати винним за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох ) років 6 місяців позбавлення волі.
На підстав ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.11.2011 року і остаточно призначити до відбуття 4 (чотири) роки 7 ( сім ) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком чинності залишити у виді - утримання під вартою.
Строк покарання рахувати з 21 травня 2014 року .
ОСОБА_5 визнати винним за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання ,призначене вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 12.05.2011 року і остаточно визначити до відбуття 4 ( чотири) роки 7 ( сім ) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком залишити без змін.
Строк покарання рахувати з 21 травня 2014 року .
Речові докази посвідчення № 16 на ім`я ОСОБА_23 залишити на збереження в матеріалах провадження.
Футболку з ознаками пошкодження та частину золотого ланцюжка залишити в розпорядженні потерпілого.
Стягнути із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 3692,75 гривень .
Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 3 692 ,75 гривень.
Стягнути із ОСОБА_11 на користь держави 739,20 грн. за проведення експертизи.
Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави 739 ,20 грн. за проведення експертизи.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення

Вирок після його проголошення негайно вручається обвинуваченим та прокурору.

Не пізніше наступного дня після проголошення вироку його копія надсилається учаснику, який не був присутній при його оголошенні.

СУДДЯ :