Дата документу Справа № 314/6506/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдин. унік. 314/6506/14-к
Провадження № 11-кп /778/155/15 Головуючий в 1-й інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

звинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Як зазначено в ухвалі, у листопаді 2014 р. до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_7 обвинувачений за ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачений у тому, що він, здійснюючи функції представника влади - судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ, в період з квітня 2009 р. по 08 лютого 2010 р., вимагав у підсудної ОСОБА_8 неправомірну вигоду за зміну запобіжного заходу з взяття під варту на особисту поруку, перекваліфікацію її дій на менш тяжкий злочин і призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; домігшись її згоди, ОСОБА_7 двома частинами, 27 січня 2010 р. та 08 лютого 2010 р., одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду - гроші готівкою в сумі 25000,72 грн. При цьому ОСОБА_7 , згідно обвинувачення, склав та видав ряд завідомо неправдивих офіційних документів, що стосувалися примусового приводу підсудної та обрання їй запобіжного заходу.

В підготовчому судовому засіданні, суддя зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України через неконкретність обвинувачення, та не може бути призначений до судового розгляду, у зв`язку з чим є наявні підстави для його повернення.

Та зазначив, що з обвинувального акту вбачається, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.З ст.368 КК України за ознаками одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

На момент закінчення злочину (згідно обвинувального акту - лютий 2010 року) діяла первинна редакція ст.368 КК України, яка передбачала кримінальну відповідальність за одержання хабара, а не за одержання неправомірної вигоди. Крім того, діюча на той час редакція ч.З ст.368 КК України кваліфікувалася за іншими ознаками, аніж вчинення злочину службовою особою, яка займає відповідальне становище, та/або поєднання злочину з вимаганням хабара. Ці дії охоплювалися ч.2 ст. 368 КК України, а не ч.3 цієї ж статті.

У зв`язку з цим є незрозумілим, з яких підстав та за якими ознаками ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.З ст.368 КК України. Аналіз змісту обвинувального акту свідчить, що дії обвинуваченого кваліфіковані за редакцією цієї статті згідно Закону України № 1261-VII від 13.05.2014 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України", який набрав чинності після вчинення злочину, що є неприпустимим з огляду на положення ч.2 ст.4 КК України. При цьому суд звернув увагу, що санкція ч.3 ст. 368 КК України у новій редакції є тяжчою, ніж санкція ч.2 ст. 368 КК України у первинній редакції, оскільки, на відміну від неї, передбачає такий вид покарання, як спеціальна конфіскація.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що обвинувальний акт повернуто безпідставно, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача щодо оскаржуваного провадження, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд дійшов до вірного висновку про те, що складений відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обвинувальний акт за змістом не відповідає вимогам, зазначеним в ст. 291 КПК України і що без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду.

Так, згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором та має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Прокурору слід конкретизувати обвинувачення ОСОБА_7 та належним чином кваліфікувати його дії з дотриманням вимог ч.2 ст. 4 КК України.

Вищенаведені обставини свідчать, що районний суд дійшов до правильного висновку про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього та обгрунтовано повернув зазначені матеріали прокурору.

Підстав до скасування ухвали районного суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді