Справа №1-9-1212/09 19.01.2010 19.01.2010 19.01.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-12/ 2010 року Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

в складі:

головуючої Погорєлової Г.М.,

суддів Пісного І.М., Тимошевського В.П.,

за участю прокурора Баранкевича С.О.,

особи, звільненої від

кримінальної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

потерпілого ОСОБА_5

19 січня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_5 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 листопада 2009 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець м. Миколаєва, вул. Андрєєва, буд. 36, раніше не судимий, обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

-звільнений від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з передачею його на поруки трудовому колективу згідно ст. 47 КК України, з закриттям кримінальної справи.

Органами досудового слідства ОСОБА_3, обвинувачується у тому, що він 1 квітня 2008 р., близько 14 год. 15 хв. керуючи автомобілем «Nissan 350 Z», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись на перехресті вул. Пушкінської та Адмірала Макарова в м. Миколаєві, порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність в даній дорожній обстановці, не обрав швидкість яка б забезпечила безпеку руху, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, по якому рухався пішохід ОСОБА_5 , який мав пріоритет в перетині проїжджої частини, продовжив рух, виїхав на пішохідний перехід де наїхав на ОСОБА_5, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми і струс головного мозку, забійну рану лобної області, крововилив віка правого ока, садна тильної поверхні правої кисті, закритого відривного внутрішньосуглобного перелому першого пальця лівої кисті, крововиливу і забій правого колінного суглоба та забій попереку, які згідно висновку судово-медичного експерта №2508 від 24.09. 2009 р., відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

На підставі ст. 47 КК України, ст. 10 КПК України, 29.09. 2009 року, слідчий за згодою з прокурором м. Миколаєва, звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з постановою для вирішення питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, та про передачу його на поруки| трудовому колективу підприємства ТОВ Торговий Дім «Змащувальне фільтруюче обладнання» і про закриття кримінальної справи (а.с. 107-110).

Обґрунтовуючи рішення про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України , суд вказав, що ОСОБА_3 раніше не судимий, скоїв злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем роботи, щиро кається в скоєнні злочину, добровільно відшкодував матеріальну шкоду. Відповідно до вимог ст. 47 КК України, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу.

Потерпілий ОСОБА_5, в апеляції, просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що суд розглянув справу однобічно, допустив істотне порушення кримінально-процесуального законодавства, порушив його право. А саме, на досудовому слідстві і в суді, він заявив цивільний позов про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної йому власником джерела підвищеної небезпеки, але суд його не розв'язав. Вказує, що 05.11.2009 року, в судовому засіданні він заявив клопотання про розгляд уточненої позовної заяви, про відшкодування на його користь майнової та моральної шкоди. Однак при постановленні рішення суду від 09.11.2009 р., суд залишив його поза увагою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_5 на підтримання апеляції, думку обвинуваченого ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які просили залишити постанову суду без зміни, міркування прокурора Баранкевича С.О. про законність і обгрунтованість рішення суду, вивчивши кримінальну справу, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів кримінальної справи видно, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, зазначив, що ОСОБА_3 раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем роботи, щиро кається в скоєнні злочину, повністю відшкодував майнову шкоду потерпілому.

Ст. 47 КК України встановлює, що особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, за умови, що вона протягом року виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину, щиро розкаявся, повністю відшкодував майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6, що свідчить про його бажання спокутувати свою провину.

Врахувавши фактичні обставини справи, позитивну характеристику ОСОБА_3, його щире каяття в скоєнні злочину та повне відшкодування матеріальної шкоди, судом обґрунтовано звільнено його від кримінальної відповідальності у зв'язку з передачею на поруки трудовому колективу.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Довід потерпілого ОСОБА_5 про те, що суд порушив його права, оскільки не вирішив цивільний позов про відшкодування на його користь майнової та моральної шкоди, суперечить матеріалам справи.

Так, з матеріалів справи (а.с. 86) вбачається, що під час досудового слідства, ОСОБА_5, 27.09. 2009 року звернувся з клопотання про визнання його цивільним позивачем на суму 7640 грн. у відшкодування майнової шкоди спричиненої йому в результаті ДТП . Вказував, що документи на підтвердження цивільного позову надасть пізніше, або в суді.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказав в судовому засіданні, про те, що він відшкодував потерпілому майнову шкоду в сумі 7640 грн., ця обставина підтверджена й потерпілим.

З даних протоколу судового засідання ( а.с.155-158) видно, що 02.11. 2009 року суд почав розгляд подання слідчого від 29.09. 2009 р., погодженого з прокурором м. Миколаєва, (а.с. 107-110) про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу підприємства ТОВ Торговий Дім «Змащувальне та фільтруюче обладнання».

Що стосується доводів потерпілого про те, що суд не розв'язав позовні вимоги (уточнені) про стягнення на його користь у відшкодування матеріальної і моральної шкоди на загальну суму 128 280 грн., (у відшкодування витрат на лікування -8280 грн.; у відшкодування майнової шкоди 120 000 грн.), то вирішення цивільного позову при закритті кримінальної справи КПК не передбачає.

Відповідно до роз'яснення, що міститься в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди ,заподіяної злочином , і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи на передбачених законом підставах цивільний позов не розглядається.

Зазначені вимоги позивача можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Порушення норм чинного кримінально-процесуального законодавства під час досудового слідства і розгляду справи в суді, які могли б потягти скасування рішення суду, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 листопада 2009 року, у відношенні ОСОБА_3, залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: