Дата документу Справа № 234/1032/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/968/15
Єдиний унікальний № 234/1032/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 30.06.2005 року Краматорським міським судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 304, 70 ч. 1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 10.04.2009 року на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 20 днів;

- 28.05.2012 року Дружківським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту;

- 21.08.2012 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 11.04.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 02 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилаючись на незаконність вироку зазначає, що суд не надав уваги його показанням стосовно того, що працівники міліції сфальсифікували матеріали кримінального провадження по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 , яку в дійсності він не вчиняв, оскільки на час її скоєння перебував вдома із вагітною дружиною. Крім того, не врахував, що він визнав вину у вчиненні двох інших епізодів крадіжок, у скоєному розкаявся, має малолітню дитину, а тому призначив необґрунтовано суворе покарання. Також фактично посилається по суті скарги на безпідставність застосування до нього вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки вважає, що вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2014 року є незаконним через відсутність на ньому підпису судді та гербової печатки. Тому просить врахувати вказані обставини та прийняти правильне рішення у провадженні, зокрема зменшити призначений йому строк покарання до мінімального.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Краматорсього міського суду Донецької області від 02 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання призначеного покарання з покарань, призначеним за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2014 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 26 вересня 2014 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою. Цивільний позов у провадженні не заявлено. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 20 листопада 2013 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 проходив повз будинку АДРЕСА_2 , де помітив, що на території даного домоволодіння знаходяться металеві вироби і у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторну крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20.11.2013 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_6 прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що навколо нікого з громадян немає і за його діями ніхто не спостерігає, через паркан проник на територію даного домоволодіння, яка є сховищем, де, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав майно, що належить громадянці ОСОБА_8 на загальну суму 237, 09 грн.

Крім того, 24 січня 2014 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився на вул. Вацетіса у м. Краматорську Донецької області, де проходячи поряд з будинком АДРЕСА_3 помітив, що у дворі нікого немає. В цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з території даного будинку. Внаслідок чого він пішов до вищевказаного домоволодіння, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, упевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив засов калитки, таким чином опинившись на території домоволодіння АДРЕСА_3 та шляхом вибивання скла кухні, проник до будинку, що є житлом ОСОБА_9 . Перебуваючи всередині зазначеного будинку, ОСОБА_6 виявив погреб, вхід до якого знаходився в приміщенні коридору, та який є складовою частиною житла потерпілого. Зайшовши до зазначеного погребу, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисних мотивів, викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 766, 17 грн.

03.04.2014 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився на АДРЕСА_4 . Проходячи поряд з будинком № 5, по вказаному провулку, де він раніше виконував будівельні роботи, та достовірно знаючи, що на території двору, та у приміщенні будинку знаходяться матеріальні цінності, а власники будинку використовують приміщення як дачний будинок, та мешкають у ньому рідко, у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з території даного будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел приблизно 09 годині 45 хвилин ОСОБА_6 через незаперту калитку увійшов до двору, де переконавшись, що у дворі, та у приміщенні будинку нікого не має, та за його діями ніхто не спостерігає, розбив вікно вказаного будинку та через вікно проник у середину будинку, котрий є житлом ОСОБА_10 . Знаходячись у приміщенні будинку ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, повторно, корисних мотивів викрав майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 5 439, 82 грн.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні викрадання майна у громадянки ОСОБА_8 , є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки місцевого суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , про те, що він проводив досудове слідство за фактом викрадення майна у громадянки ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_6 у присутності захисника давав показання добровільно. До обвинуваченого фізичного або психологічного тиску не здійснювалось. У ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_6 добровільно розповів про обставини скоєння викрадення майна ОСОБА_8 , показав де викрав майно, куди його заховав;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_6 знає приблизно 1,5 роки. Приблизно у листопаді 2013 року він придбав у ОСОБА_6 металеві вироби, які потім він повернув працівникам міліції. ОСОБА_6 знав, оскільки той придбавав будівельні матеріали, коли син свідка будував будинок. На його питання щодо походження металевих виробів, ОСОБА_6 йому відповів, що ці металеві вироби його бабусі. Придбані у ОСОБА_6 металеві вироби знаходилися у його дворі. Коли прийшли працівники міліції, то вони йому повідомили, що ці речі вироби були викрадені;

- протоколом огляду місця події від 21.11.2013 року з фототаблицею, згідно якого місцем події є територія домоволодіння АДРЕСА_2 (т.1 а.п.112).

- протоколом огляду предмету від 28.12.2013 року за участю свідка ОСОБА_12 , згідно якого були оглянуті та вилучені наступні речі: металеві сходи довжиною 1122,5 см, шириною 33,4 см, виготовлені зварним способом з куточка 25*25 мм, вагою 6,5 кг; фрагмент рейки довжиною 15,5 см вагою 6 кг; металева шевська лапа, виготовлена з труби діаметром 4 см довжиною 55 см., довжина лапи 16,5 см, ширина лапи 7,3 см, вага лапи 2,4 кг; металева ступа, що має діаметр у верхній частині 28 см, діаметр в донної частини 12,5 см, висоту 26 см, товщина стінки 2,5 см, вага 34 кг; металевий клин довжиною 34 см, шириною 7,5 см, вагою 3,5 кг; металева смуга довжиною 27,5 см і шириною 3,8 см, загальною вагою 2 кг; сітка латунна довжиною 108 см і шириною 60 см, вагою 1,4 кг; сітка латунна довжиною 103 см і шириною 46,4 см, вагою 1,1 кг; сітка латунна довжиною 109 см, шириною 40 см, вагою 0,9 кг. В ході огляду зазначених речей свідок ОСОБА_12 заявив, що саме вказані предмети він купував у ОСОБА_6 21.11.2013 року. (т.1 а.п.113-116);

- протоколом огляду предметів від 28.12.2013 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , згідно якого були оглянуті речі, які були вилучені 28.12.2013 року у свідка ОСОБА_12 : металеві сходи довжиною 1122,5 см, шириною 33,4 см, виготовлені зварним способом з куточка 25*25 мм, вагою 6,5 кг; фрагмент рейки довжиною 15,5 см вагою 6 кг; металева шевська лапа, виготовлена з труби діаметром 4 см довжиною 55 см., довжина лапи 16,5 см, ширина лапи 7,3 см, вага лапи 2,4 кг; металева ступа, що має діаметр у верхній частині 28 см, діаметр в донної частини 12,5 см, висоту 26 см, товщина стінки 2,5 см, вага 34 кг; металевий клин довжиною 34 см, шириною 7,5 см, вагою 3,5 кг; металева смуга довжиною 27,5 см і шириною 3,8 см, загальною вагою 2 кг; сітка латунна довжиною 108 см і шириною 60 см, вагою 1,4 кг; сітка латунна довжиною 103 см і шириною 46,4 см, вагою 1,1 кг; сітка латунна довжиною 109 см, шириною 40 см, вагою 0,9 кг., як зазначила потерпіла ОСОБА_8 , вказані речі належать їй і були викрадені в ніч з 20.11.2013 року на 21.11.2013 року з території її домоволодіння (т.1 а.п.117-118);

- звітом незалежної оцінки майна № 811, згідно якого вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_8 майна складає 237 грн. 09 коп. (т.1 а.п.119-126);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2014 року з фототаблицею, з якого вбачалося, що в ході проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_6 добровільно, у присутності понятих та захисника, розповів про обставини вчинення ним крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 , а також на місці показав, яким чином він проник на територію домоволодіння, а також місце, де він заховав викрадене майно (т.1 а.п.132-133).

Колегія суддів вважає, що показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколи слідчих дій, дослідженні документи, є достовірними та співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 злочину. У цих осіб немає підстав для обмовлення останнього, а тому ці докази обґрунтовано були покладені районним судом в основу обвинувального вироку.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що працівники міліції сфальсифікували матеріали кримінального провадження за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 , яку в дійсності він не вчиняв, оскільки на час її скоєння перебував вдома із вагітною дружиною, є необґрунтованими. При цьому, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що він не бере до уваги показання свідка ОСОБА_13 , що ОСОБА_6 в час вчинення цієї крадіжки знаходився у дружини де святкували день народження його друга, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та іншими доказами, а крім того, свідок ОСОБА_13 є братом обвинуваченого, тобто він зацікавлений у тому, щоб обвинувачений ОСОБА_6 не був притягнутий до кримінальної відповідальності за цей епізод злочину.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, є необґрунтованими, дії останнього правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 районним судом було враховано, що останній щиро розкаявся у вчиненому, але раніше був неодноразово судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, за станом здоров`я виявляє легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями, обставини, які обтяжують покарання, відсутні, а тому районний суд визнав можливим призначити останньому близьке до мінімального покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Безпідставними є доводи обвинуваченого ОСОБА_6 і про те, що районний суд безпідставно застосував до нього вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, так як вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2014 року є незаконним через відсутність на ньому підпису судді та гербової печатки, оскільки копія цього вироку належним чином завірена секретарем суду та суддею (т. 4 а.п. 86-87).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що застосування принципу часткового складання покарань за сукупністю злочинів, районним судом визначено без врахування у повній мірі всіх обставин провадження, хоча більшість із них наведена у вироку суду.

Згідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи вищевказані роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, зокрема про те, що покарання за сукупністю злочинів обвинуваченому було призначено за тотожні злочини, які не були своєчасно розкриті органами досудового розслідування, а також те, що він виховався без батьків, має малолітню дитину, колегія суддів вважає необхідним при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, замість принципу часткового складання покарань за сукупністю злочинів, який районним судом не мотивовано.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 02 лютого 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4