Справа № 1-709/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 вересня 2008 року

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Кияшка О.А., при секретарі Плотніченко О.П., з участю прокурора Іваненко Л.І., потерпілого
ОСОБА_2
, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця м. Києва, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_1
, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
28 січня 2008 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, вступив у попередню змову з особою, матеріали кримінальної справи стосовно якої виділені в окреме провадження, з метою відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням насильства.

Реалізуючи спільний злочинний намір,
ОСОБА_1
та особа, матеріали кримінальної справи стосовно якої виділені в окреме провадження, підійшли до
ОСОБА_2
та розпочали з нею розмову під приводом знайомства. Коли вони проходили біля будинку
АДРЕСА_2
,
ОСОБА_1
наніс потерпілому два удари кулаком в область потилиці, а особа, матеріали кримінальної справи стосовно якої виділені в окреме провадження, завдала декілька ударів ногами по ногах потерпілого, внаслідок чого останній впав на землю та втратив можливість чинити опір. Застосувавши насильство, яке не становило небезпеки для життя та здоров’я потерпілого,
ОСОБА_1
та особа, матеріали кримінальної справи стосовно якої виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи майном
ОСОБА_2
, а саме мобільним телефоном „Сіменс М65” вартістю 1000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв’язку «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої були гроші у сумі 14 грн., після чого скрились з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим майном за власним розсудом.

Підсудний
ОСОБА_1
свою вину у вчиненні злочину визнав частково, підтвердивши вчинення ним пограбування
ОСОБА_2
за вказаних обставин, але заперечивши при цьому факт нанесення ним ударів потерпілому. Зазначив, що удари потерпілому наносив співучасник злочину
ОСОБА_3
, матеріали справи щодо якого виділені в окреме провадження.

Потерпілий
ОСОБА_2
суду показав, що ввечері 27 січня 2008 року вжив трохи спиртного та вирішив погуляти по місту. Не знаючи добре міста він заблудився. Коли після опівночі він йшов по якійсь вулиці до нього підійшли двоє молодих чоловіків. Одним з них був підсудний
ОСОБА_1
Вони завели з ним розмову. Він повідомив, що йде до вокзалу, на що вони відповіли, що підуть разом з ним. Дорогою
ОСОБА_1
йшов позаду нього, а інший чоловік праворуч від нього. Цей чоловік запитав, чи є у нього мобільний телефон. Він дістав з кишені свій мобільний телефон „Сіменс М65” вартістю 1000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв’язку «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої були гроші у сумі 14 грн., та показав його. В цей час
ОСОБА_1
наніс йому ззаду в область потилиці два удари кулаком, а чоловік, який йшов праворуч, завдав декілька ударів ногами по його ногах, внаслідок чого останній впав на землю. В цей час хтось вирвав у нього мобільний телефон. Після цього йому вдалось підвестись та утекти. В подальшому звернувся до міліції із заявою про вчинення стосовно нього злочину.

В ході пред’явлення для впізнання
ОСОБА_2
вказав на
ОСОБА_1
як на особу, яка 28 січня 2008 року приблизно о 01 годині 00 хвилин вчинила його пограбування у співучасті з іншою особою.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає доведеною вину
ОСОБА_1
у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров’я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Дії
ОСОБА_1
суд кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який скоїв злочин вперше, працює, характеризується позитивно.

Обставин, які пом’якшують або обтяжують покарання
ОСОБА_1
, суд не вбачає.

З урахуванням даних про особу
ОСОБА_1
, суд вважає за доцільне надати йому можливість виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілого на суму 1039 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити
ОСОБА_1
від відбування покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов’язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з’являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу
ОСОБА_1
до набрання вироком законної сили залишити без змін – у виді підписки про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_2
задовольнити. Стягнути з
ОСОБА_1
на користь
ОСОБА_2
1039 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий