Менський районний суд Чернігівської області
Справа № 2512/711/2012 року
№ провадження 5/2512/169/2012
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2012 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складi:

головуючої-суддi ОСОБА_1

пpи секpетаpi ОСОБА_2

з участю пpокуpоpа Карапута А.А., Лиходід Л.О.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області подання заступника начальника Менського МРВ кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_3 про звільнення від відбування покаpання засудженого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, проживаючого до засудження в с. Ленінівка, Менського району Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18.03.2010 року ОСОБА_4 засуджений за ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 2, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки.

Кpимiнально виконавча iнспекцiя внесла подання, в якому ставиться питання пpо звільнення вiд вiдбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 у зв'язку iз закінченням іспитового строку.

Заслухавши заступника начальника Менського МВ КВІ ОСОБА_3, думку пpокуpоpа, який підтримав подання, суд прийшов до наступного висновку.

18.03.2010 року ОСОБА_4 засуджений вироком Менського районного суду за ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 2, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки. 14.04.2010 року ОСОБА_4 було поставлено на облік в Менському МРВ КВІ, встановлено дні явки на реєстрацію та ознайомлено з порядком відбування іспитового строку.

Відповідно до ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обовязки та не вчинив нового злочину, звільняється від призначеного йому покарання.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, в період відбування іспитового строку ОСОБА_4 було засуджено вироком Менського районного суду від 30.06.2010 року за ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 2, ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Також у вироку було вказано, що вирок Менського районного суду Чернігівської області від 18.03.2010 року виконувати самостійно. Крім цього, 20.12.2010 року вироком Менського районного суду ОСОБА_4 знову засуджено за ст. 185 ч. 3, ст. 304 ч. 2, ст. 70 КК України і призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, вирок Менського районного суду Чернігівської області від 18.03.2010 року виконувати самостійно.

Згідно повідомлення начальника Диканівської виправної колонії Харківської області (№12) з 16.08.2010 року і по теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в Диканівській виправній колонії № 12 УДПтС в Харківській області.

За таких обставин, з матеріалів подання суд не вбачає того, що ОСОБА_4 належним чином виконав покладені на нього судом обовязки щодо відбування іспитового строку, що він не порушував обмежень, встановлених для особи, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком, не порушував громадського порядку та не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Будь-яких доказів належного виконання покладених обовязків в період відбування іспитового строку з боку ОСОБА_4 інспектором КВІ Менського МВ, на якого згідно чинного законодавства покладено обовязок по виконанню вироку Менського районного суду від 18.03.2010 року, в судовому засіданні надано не було.

Крім того, в судовому засіданні було зясовано, що ініціатором подання було порушено вимоги ст. 163 КВК України, яка передбачає, що контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого. Проведення індивідуально-профілактичної роботи із засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, за місцем проживання покладається на органи внутрішніх справ. Контроль за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, та проведення з ними індивідуально-профілактичної роботи здійснюється з метою забезпечення виконання покладених на них судом обовязків, належної поведінки в громадських місцях та за місцем проживання. Такий контроль включає в себе: персональний облік засуджених осіб протягом іспитового строку; проведення спільно з органами внутрішніх справ та відповідними громадськими формуваннями індивідуально-профілактичної роботи із засудженими особами; додержання засудженими особами громадського порядку і виконання обовязків, покладених на них судом; привід засуджених осіб, які не зявились за викликом до інспекції; проведення початкових розшукових заходів засуджених осіб, місцезнаходження яких невідоме та ін.

Із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 (рапорт ДІМ Менського РВ УМВС України в Чернігівській області а.с.40) слідує, що станом на 31.12.2010 року ОСОБА_5 перебував у місцях позбавлення волі. Це також підтверджується супровідними листами начальника Диканівської виправної колонії (№12) від 18.08.2010 року та від 01.08.2011 року, де вказано, що ОСОБА_5 з 16.08.2010 року перебуває в місцях позбавлення волі. Перебування ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі свідчить про те, що він не проживав на території, що обслуговує Менська КВІ. Тобто, з 16.08.2010 року припинився будь-який контроль з боку кримінально-виконавчої інспекції за поведінкою ОСОБА_5

Однак, не зважаючи на це, інспектори Менської КВІ продовжували направляти запити щодо ОСОБА_5, зокрема відділу оперативної інформації, начальнику Менського РВ УМВС України в Чернігівській області щодо наявності у засудженого судимостей, адміністративних стягнень та проведення профілактичної роботи.

Суд не може з формальних міркувань звільнити від подальшого відбування покарання засудженого, в звязку із закінченням іспитового строку. Частина 1 статті 78 КК України не чітко передбачає, в яких випадках особа звільняється від призначеного покарання.

При застосуванні ст. 75 КК України держава дає можливість винній особі без ізоляції від суспільства довести своє виправлення, але виконуючи певні вимоги передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Виконання двох вироків одночасно погіршує становище засудженого і є порушенням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ця норма передбачає лише остаточне покарання за двома або більше вироками. Не можна погіршувати становище винної особи через неспроможність відповідних органів швидко і повно розкрити злочин (ст. 2 КПК України).

Отже, вимоги вироків Менського районного суду від 30.06.2010 року та від 20.12.2010 року щодо самостійного виконання вироку Менського районного суду від 18.03.2010 року кримінально-виконавчою інспекцією не виконані і звернення до суду з даним поданням є передчасним.

За таких обставин, кеpуючись ст.78 КК Укpаїни, ст. 408-1; ст.411 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання заступника начальника Менського МРВ кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, засудженого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18.03.2010 року, в звязку з закінченням іспитового строку відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 дiб до Чеpнiгiвського апеляційного суду.

Суддя:ОСОБА_1