Справа № l-3622007p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16"
травня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді - Камбулова Д.Г.

при
секретарі - Майбоженко А.М

з участю
прокурора - Лященка А.Є.

з участю
представників потерпілої - ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

з участю
цивільного відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою
освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого, що проживає та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, у вчиненні злочину, передбаченому ст. 286 ч.І КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2007
року приблизно о 19 годині 35 хвилин ОСОБА_1 керував технічно справним
автомобілем «ВАЗ 2108», державний НОМЕР_1, та рухався по проспекту
Г.Сталінграда, від вулиці М.Залки, в напрямку вул. Приозерна в м. Києві в
Середній смузі. Під'їхавши до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким
зупинився автомобіль в крайній лівій смузі, ОСОБА_1 не переконавшись у
відсутності пішохода на пішохідному переході продовжив рух, чим грубо порушив
п. 18.4 ПДР України, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, яка
переходила проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва
направо відносно його руху. Внаслідок даної пригоди громадянка ОСОБА_5 отримала
тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку СМЕ №472/э від 02.03.2007 року при вивченні наданих
медичних документів у ОСОБА_6, 1975 року народження виявленні наступні тілесні
ушкодження: закритий уламковий перелом правої плечової кістки в верхній треті
діафізу з відривом великого бугорка та зміщенням уламків; закрита травма
живота, забій правої нирки легкого ступеня; закрита травма костей таза -
уламковий перелом лонної та сідничної кісток з права зі зміщенням уламків;
закритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки в верхній треті
діафізу, головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків

Описані тілесні ушкодження спричинено тупими предметами, могли утворитись
при автомобільній травмі при зіткненні транспорту що рухався, з пішоходом, в
строк та при обставинах, вказаних в постанові відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості, як небезпечне для життя, але яке потягнуло тривалий розлад
здоров'я, так як для зрощення переломів необхідний строк більше 21 дня.

Під час руху ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього
руху України - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість
чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються
по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і
можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному
переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення ОСОБА_1 п. 18.4 Правила дорожнього руху України знаходиться в
прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та
її наслідками.

Допитаний в суді ОСОБА_1, свою винність в інкримінованому
йому злочині, передбаченому ст. 286 ч.І КК України визнав повністю, повністю
підтвердив обставини вчиненого ним злочину та показав суду, що 05.02.2007 p., приблизно о 19 год. 30 хв. він
керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», державний НОМЕР_1, власником
якого є його син ОСОБА_7 та рухався по проспекту Г.Сталінграда в напрямку вул.
Приозерної в м. Києві в середній смузі, зі швидкістю приблизно 30-35 кмгод.
Він під'їхав до нерегульованого пішохідного переходу, дорожня розмітка на якому
була практично відсутня. Перед пішохідним переходом зупинився автомобіль, який
стояв в крайній лівій смузі, але він продовжив рух, в результаті чого здійснив
наїзд на потерпілу ОСОБА_5, яка від удару потрапила на дах автомобіля. Він
проїхав ще кілька метрів, зупинив автомобіль в крайній правій смузі та за
допомогою перехожого зняв потерпілу з даху, поклав її в салон автомобіля та
намагався відвезти до лікарні, але хтось порадив йому дочекатись працівників
міліції та швидкої допомоги. Після прибуття працівників міліції, він був
присутній, коли складались матеріали дорожньо-

транспортної пригоди. Потерпілу відвезла швидка допомога до лікарні.
Визнає, що при переїзді нерегульованого пішохідного переходу він не переконався
у відсутності пішохода на пішохідному переході і продовжив рух, чим порушив
Правила дорожнього руху України, в результаті чого скоїв наїзд на потерпілу. Не
заперечує проти висновків судово-медичної експертизи, щодо наявності у
потерплої тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Проти задоволення цивільного
позову заперечує, але готовий нести матеріальну відповідальність за вчинення
злочину.

ОСОБА_7, допитаний в суді у якості цивільного відповідача заперечив проти
задоволення цивільного позову про стягнення з нього шкоди завданої злочином,
враховуючи те, що він не може нести відповідальність за дії інших осіб.

Представник потерпілої ОСОБА_2 повністю підтвердив обставини вчиненого
відносно потерпілої ОСОБА_5 злочину, просив задовольнити цивільний позов про
стягнення на користь потерпілої завданої матеріальної та моральної шкоди в
повному обсязі.

Представники потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що безпосередніми
свідками злочину не були, просили задовольнити в повному обсязі цивільний позов
про стягнення на користь доньки завданої матеріальної та моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що біля 19 год. 15 хв. він зателефонував ОСОБА_5 і вона відповіла йому,
що невдовзі буде біля автомобільного салону. Через декілька хвилин він побачив,
як потерпіла вийшла з маршрутного автобусу та почала переходити дорогу на нерегульованому
пішохідному переході. Пройшовши більше половини переходу він побачив, як
автомобіль, який рухався в бік вулиці Приозерної збив ОСОБА_5 Після удару
ОСОБА_5 опинилась на даху автомобіля, а водій продовжив рух, зупинившись біля
повороту на вул. Приозерну. Він разом з водієм зняв з даху автомобіля
потерпілу, посадив її в салон і він викликав міліцію. Після прибуття міліції та
швидкої допомоги він поїхав з потерпілою до лікарні.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього
від 05.02.2007 року (а.с.9-15) видно, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є
проспект Героїв Сталінграду в напрямку від вул. М.Залки до вул. Приозерної.
Транспортний засіб автомобіль ВАЗ-2108, держ. НОМЕР_1 має пошкодження на
лобовому склі, деформована кришка переднього капоту, відірваний правий подавач
води на лобовому склі. Автомобіль на час огляду дорожньо-транспортної пригоди
знаходиться на відстані 35,7 метра від нерегульованого пішохідного переходу.

З висновку судово-медичної експертизи №472/э
від 20.03.2007 року (а.с.26-29), видно, що при вивченні наданих медичних
документів у ОСОБА_5, 1975 року народження виявленні наступні тілесні
ушкодження: закритий уламковий перелом правої плечової кістки в верхній треті
діафізу з відривом великого бугорка та зміщенням уламків; закрита травма
живота, забій правої нирки легкого ступеня; закрита травма костей таза -
уламковий перелом лонної та сідничної кісток з права зі зміщенням уламків;
закритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки в верхній треті
діафізу, головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків

Описані тілесні ушкодження спричинено тупими предметами, могли утворитись
при автомобільній травмі при зіткненні рухаючогося транспорту з пішоходом, в
строк та при обставинах, вказаних в постанові відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості, як небезпечне для життя, але яке потягнуло тривалий розлад
здоров'я, так як для зрощення переломів необхідний строк більше 21 дня. В
наданій медичній документації є токсикологічний аналіз крові, відповідно до
якого в крові ОСОБА_5 етиловий спирт не виявлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненому ним
злочині доведена повністю.

Дії ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ст. 286 ч.І КК України, тому що
він вчинив дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху
особою, яке керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесне ушкодження.

Будь яких істотних порушень КПК під час досудового слідства, які б вплинули
на кваліфікацію дій підсудного та поставили б під сумнів зібрані по справі
докази судом не вбачаються.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 у відповідності зі ст.65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Пом'якшувальною
обставиною згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих
обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того при обранні міри покарання судом також
враховуються характеристика підсудного з останнього місця роботи, його
ставлення до вчиненого, похилий вік підсудного, а також те, що підсудний вперше
притягується до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину
вчиненого з необережності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне
обрати ОСОБА_1 основне покарання в межах санкції ч.І ст. 286 КК України, а саме
у виді штрафу, та вважає що призначення саме такого виду покарання забезпечить
належне перевиховання та виправлення засудженого, та враховуючи

наслідки вчиненого підсудним злочину вважає за доцільне призначити
додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Представником потерпілої ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 було
заявлено цивільний позов про стягнення на користь потерпілої завданої
матеріальної шкоди з ОСОБА_1, ОСОБА_7, моторно-транспортного страхового бюро
України, а у разі неплатоспроможності ОСОБА_1, ОСОБА_7 з Державного
казначейства України. Крім того в доповненнях до позову потерпіла ОСОБА_5
просила стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_7, а у разі їх неплатоспроможності з
Державного казначейства України, на користь її представника ОСОБА_2 витрати за
надання робіт по захисту її прав. Вказані доповнення до позову були надані суду
14 травня 2007 року, що унеможливило вручення копії доповнень до позову
співвідповідачу по справі -Державному казначейству України.

Враховуючи неможливість належного повідомлення судом співвідповідача по
справі -Державного казначейства України про збільшення позовних вимог
позивачем, враховуючи відсутність в матеріалах справи даних про
платоспроможність співвідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_6, суд був позбавлений
можливості повно і всебічно розглянути цивільний позов потерпілої та її
представника ОСОБА_2 в цій частині, та дати належну оцінку зібраним по справі
доказам..Суд вважає можливим залишити цивільний, заявлений в частині стягнення
на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальної шкоди, та позов в частині стягнення
на користь представника потерпілої ОСОБА_2 витрат за надання робіт по захисту
її прав, без розгляду і передати його на розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Постановляння судового рішення по даній кримінальній справі без
розв"язання цивільного позову в цій частині є можливим, оскільки це не
позначиться на кваліфікації дій, що інкриміновані ОСОБА_1, та не впливає на
інші істотні питання, пов"язані з прийняттям судового рішення.

Вирішуючи питання про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_5 завданої
моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України (в редакції 2003 року) та постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачці моральних та фізичних
страждань, зокрема враховуючи характер та тривалість страждань потерпілої,
тяжкість завданих травм, враховуючи наслідки тілесних ушкоджень, істотність
вимушених змін у її життєвих стосунках, суд вважає за необхідне задовольнити
позов потерпілої частково, а саме на суму 8000 гривень, які підлягають
стягненню з ОСОБА_1, тому що вважає, що розмір завданої моральної шкоди
потерпілою завищений.

У задоволенні цивільного позову в частині стягнення завданої моральної
шкоди на користь потерпшої ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та моторно-транспортного бюро
України, суд вважає за необхідне відмовити враховуючи відсутність в матеріалах
справи доказів, які б свідчили про неправомірність дій відповідачів, які б
завдали потерпшій моральної шкоди.

На підставі ст.
29 КПК, цивільний позов прокуратури Оболонського району м. Києва, заявлений в
інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, щодо
відшкодування на користь медичної установи витрат, пов»язаних з стаціонарним
лікуванням потерпілої ОСОБА_5, суд вважає за необхідне задовольнити, як
доведений та підтверджений матеріалами кримінальної справи. Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 286 ч.І КК
України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 70 (семидесяти) неоподаткованих
мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до набуття вироком чинності залишити без
змін -підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої
медичної допомоги 2021 (дві тисячі двадцять одну) гривню 98 коп. шляхом
перерахування коштів на розрахунковий рахунок 1136 в УДК міста Києва, МФО 820019, код АКПО
00184945.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 8000 (вісім тисяч) гривень в рахунок
відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.