Справа№1-45/10
Провадження №1-кд/751/25/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі

головуючого судді: Кузьміна М. В.

при секретарі ГРИЩЕНКО Н.С.

за участю прокурора ШВАБ Л.В.

адвоката ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, працюючи з 22.10.2008 року на посаді начальника Державної екологічної інспекції в Чернігівській області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області, яка відносить до 4 категорії державних службовців, тобто, являючись службовою особою, що здійснює функції представника влади та займає відповідальне становище, в жовтні 2009 року одержав хабара за наступних обставин.

17 квітня 2009 року Державними інспекторами екологічної інспекції в Чернігівській області була проведена планова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища при здійсненні господарської діяльності субєктом підприємницької діяльності (СПД) ОСОБА_3, який має у власності цех по виготовленню мяких меблів за адресою: м. Чернігів, вул. Ушинського, 68. За результатами перевірки були виявлені порушення природоохоронного законодавства, а тому СПД ОСОБА_3 24.04.2009 року Державною екологічної інспекцією в Чернігівській області внесено припис на їх усунення. 01.06.2009 року Головним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області ОСОБА_2 прийнято рішення № 6 про тимчасову заборону (зупинення) з 05.06.2009 року діяльності вищевказаного цеху по виготовленню меблів.

28.07.2009 року ОСОБА_2 особисто виїхав на підприємство ОСОБА_3, де зустрівся з останнім та перевірив чи працює цех по виготовленню мяких меблів. Впевнившись в тому, що цех не працює ОСОБА_2 став натякати ОСОБА_3, що він може вирішити його питання. Цього ж дня ОСОБА_2 по телефону призначив зустріч ОСОБА_3, яка відбулась біля адміністративної будівлі Державної екологічної інспекції в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, вул. Малясова, 12. В своєму службовому автомобілі ОСОБА_2 сказав ОСОБА_3, що за 7 000 грн., які останній мусить сплатити йому особисто, він допоможе отримати дозвіл на поновлення виробничої діяльності та не буде направляти на виробництво інспекторів для проведення перевірок.

27.10.2009 року ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_2 в службовому кабінеті останнього, який розташований в адміністративній будівлі Державної екологічної інспекції в Чернігівській області, в ході їх розмови ОСОБА_2 повідомив, що лист на поновлення виробничої діяльності по збору меблів з напівфабрикатів їм підписаний, але ОСОБА_3 його отримає тільки після того, як сплатить йому обумовлену раніше суму. В цій розмові вони домовились, що ОСОБА_3 принесе 900 доларів США, що по курсу практично становить 7000 грн., про що вони домовлялись раніше.

За попередньою домовленістю ОСОБА_3 29.10.2009 року, близько 16 годин, прибув до Державної екологічної інспекції в Чернігівській області, в службовому кабінеті ОСОБА_2 він зустрівся з останнім та сказав, що за вищевказаного листа (дозвіл) він готовий передати обумовлений раніше предмет хабара. Після отримання листа 29.10.2009 року за № 08-06/4187, яким ОСОБА_3 дозволялось поновити роботу цеху по збору меблів, останній дав, а ОСОБА_2 одержав хабара в сумі 900 доларів США, що по курсу Національного банку України складало 7206 грн. 84 коп. При цьому, ОСОБА_2, боячись бути викритим правоохоронними органами в одержанні хабара, в руки грошові кошти не взяв, а розпорядився так, щоб ОСОБА_3 поклав їх на його робочий стіл під папери. Після цього ОСОБА_3 покинув вищевказаний кабінет. В своєму службовому кабінеті ОСОБА_2 і був викритий співробітниками УСБУ в Чернігівській області та зі столу в його присутності було вилучено вказані грошові кошти.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю та пояснив, що на початку весни, в квітні місяці, інспекторами Державної екологічної інспекції в Чернігівській області проводилась перевірка СПД ОСОБА_3, який має цех по виготовленню мяких меблів. Були виявлені порушення природоохоронного законодавства, ОСОБА_3 було видано припис про усунення виявлених порушень, а на початку червня він прийняв рішення про тимчасову заборону діяльності вищевказаного цеху. Через деякий час до нього зявився ОСОБА_3 та повідомив, що у нього є велике замовлення на збірку меблів, а так як зараз криза, то ця робота може його підтримати і спитав яким чином можливо відновити роботу цеху, на що він запропонував ОСОБА_3 надати спонсорську допомогу Державній екологічній інспекції в Чернігівській області або грошима для придбання бензину, або талонами на бензин, тому що в інспекції було скрутне матеріальне становище, а згідно дозволу Міністерства охорони навколишнього середовища вони мають надавати підприємствам послуги, згідно листа, який зареєстрований в Міністерстві юстиції, і за ці послуги підприємства перераховують кошти. Він розяснив ОСОБА_3, що останній має звернутись до Державної екологічної інспекції в Чернігівській області з листом, в якому вкаже, що недоліки усунуті. Гроші він пропонував ОСОБА_3 перерахувати на рахунок інспекції, а якщо талони на бензин, то здати їх по накладній до бухгалтерії. Однак ОСОБА_3 повідомив, що спонсорську допомогу він надавати не буде і повідомив, що може надати одноразову допомогу, запитав скільки, на що він відповів ОСОБА_3, що це його добровільне рішення. В жовтні місяці він особисто виїжджав на підприємство ОСОБА_3, впевнився, що цех не працює. ОСОБА_3 повідомив, що згоден надати йому гроші. 29.10.2009 року, після обіду, ОСОБА_3 прийшов до нього в кабінет, повідомив, що прийшов за дозволом і приніс гроші. Він віддав ОСОБА_3 листа, в якому дозволялось проводити збірку меблів в цеху, що належить ОСОБА_3, а ОСОБА_3 поклав гроші на його робочий стіл під лоток та вийшов. Після того, як ОСОБА_3 вийшов, зайшов інший відвідувач, а десь через дві хвилини до кабінету зайшли працівники міліції, які провели обшук, виявили залишені ОСОБА_3 гроші, склали відповідні документи та вилучили гроші. Розкаявся в скоєному, просив суворо його не карати, не позбавляти його волі, врахувати, що він хворіє на ряд тяжких хвороб.

Крім визнавальних показів, вина підсудного ОСОБА_2 в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України також підтверджується і матеріалами справи, які учасники судового засідання не вважають за доцільне досліджувати, але обставини та факти скоєння даного злочину підсудним ОСОБА_2 та іншими учасниками судового засідання не оспорюються, і тому, оцінюючи отримані докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_2, які виразились в одержанні хабара в розмірі 900 доларів США, що по курсу НБУ складало 7206 грн. 84 коп., як службової особи, яка займає відповідальне становище, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, за обставини, які помякшують вину підсудного ОСОБА_2, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_2, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_2 суд приймає до уваги дані, характеризуючи особу підсудного, те, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, у нього проведено резекцію шлунку та він хворіє на ряд тяжких хвороб, що підтверджується випискою з історії хвороби (а.с. 271), та є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 143), тому суд вважає, що до ОСОБА_2 можливо обрати міру покарання в межах санкції ч. 2 ст. 368 КК України, без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Речові докази по справі 900 доларів США, які передані на зберігання у ВАТ «Державний ощадбанк України», та диктофон підлягають поверненню власнику; компакт-диски зберігати разом з матеріалами справи, дві відеокасети, що зберігають в камері речових доказів прокуратури Чернігівської області знищити після набрання вироком законної сили.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 368 КК України у вигляді пяти років позбавлення волі з позбавлення права займати посади з організаційно-розпорядчої діяльності строком на три роки, без конфіскації майна.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання за вироком суду, встановивши йому іспитовий строк терміном на три роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись на відмітку до органів кримінально виконавчої системи;

Речові докази по справі 900 доларів США, які передані на зберігання у ВАТ «Державний ощадбанк України», та диктофон - повернути власнику; компакт-диски зберігати разом з матеріалами справи, дві відеокасети, що зберігають в камері речових доказів прокуратури Чернігівської області знищити після набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя М.В. Кузьмін