УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"5"
вересня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області
в складі:

Головуючого
Декайла П.В., Суддів Римар Т.М. , Крукевича М. Н., з участю прокурора Гарматюка Р.Є., захисників ОСОБА_13асудженого ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в М. Тернополі кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2 та його захисника -
адвоката ОСОБА_1 на вирок Збаразького районного суду від 24 травня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та жителя с Максимівка
Збаразького району Тернопільської області,
громадянина України, не
працюючого, в силу ст. 89
КК України не судимого, -

засуджено за
ч.1 ст. 115 КК України на 9 (дев'ять) років
позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання постановлено рахувати з 27.08.2006 року.

За вироком суду
ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за
скоєння умисного вбивства ОСОБА_3 , яке
він вчинив, згідно вироку, за слідуючих

Справа
№11-223 Головуючий
у 1 інстанції -Німіло В.І.

Категорія ст.
296 ч. 2 КК України Доповідач
-Римар Т.М.

обставин:

У
вечірній час 24.08.2006 року в будинок ОСОБА_2 , що в с
Максимівка Збаразького району, з
метою вживання спиртних напоїв прийшли його знайомі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Під час
розлиття алкоголю ОСОБА_2 поцікавився в
ОСОБА_3 по якій причині іуд напередодні,
-тобто 23.08.2006 р. побив їхню спільну знайому ОСОБА_5 На це ОСОБА_6. відповів,
що йому не має різниці на кого "піднімати руку, на жінку чи на мужчину".

Надалі
після цієї розмови всі четверо продовжили вживання алкогольних напоїв.

Приблизно о 21 год. ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, пішли додому.

Після
того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_2
залишились в даному приміщенні удвох,
між ними виникла сварка, приводом
якої стало те, що ОСОБА_6. напередодні побив ОСОБА_5

В ході
даного конфлікту ОСОБА_6. наніс
ОСОБА_2 два удари кулаком в
обличчя, заподіявши йому цим легкі
тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока та надбрівної дуги із
садном на його тлі та крововиливом в білкову оболонку ока і синця в ділянці
тіла нижньої щелепи зліва.

Після
цього ОСОБА_2 , перескочивши через
ліжко, схопив сокиру, яка лежала неподалік, і умисно,
з мотивів помсти за побиття ОСОБА_5 та спричинення йому перед цим ОСОБА_6 побоїв,
наніс йому три удари обухом сокири по голові, і вбив його.

Засуджений
ОСОБА_2 в апеляції та доповненнях до неї
вказує, що після того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пішли додому, ОСОБА_6,
залишившись з ним один на один,
запитав у нього за скільки він продав свою дачу, і став вимагати половину грошей -
доларів, а почувши його, ОСОБА_2 ,
відповідь, що він має кому давати
гроші, ОСОБА_6. став бити його по голові і наносити удари
ногами, словесно погрожувати йому
застосуванням сокири, нагнувся брати
сокиру. Він змушений був захищатись від нападу ОСОБА_6, відіпхнув його, взяв сокиру і вдарив останнього один раз по
голові. Наміру вбивати потерпілого не мав.

Просить
переглянути справу, врахувати наведені
обставини та те що він похилого віку, є
інвалідом третьої групи, має поганий
стан здоров'я і прийняти справедливе рішення та пом'якшити покарання.

В
апеляції захисник засудженого - адвокат ОСОБА_1 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд, оскільки, на його думку, судом при розгляді справи допущено
однобічність та неповноту судового

слідства, а викладені у вироку висновки не відповідають
фактичним -обставинам справи. Зазначає,
що, зіславшись у вироку на покази
ОСОБА_2 на досудовому слідстві, суд безпідставно визнав, що останній діяв з умислом позбавити життя
ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 жодного разу у своїх показах на наявність у
нього такого умислу не вказував,
водночас показання ОСОБА_2 про
те, що він оборонявся від агресивних дій
потерпілого суд до уваги негвзяв.

Заслухавши
суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_2
, який підтвердив доводи, щодо обставин вчинення злочину, викладені ним в доповненнях до апеляції та
ствердив про те, що він наніс удари
обухом сокири ОСОБА_6 щоб захистити себе
і просить перекваліфікувати його дії на
ст. 118 КК України, за якою призначити покарання з врахуванням
його віку, ..стану здоров'я, наявної інвалідності, захисника засудженого - адвоката
ОСОБА_1, який посилаючись на зміну
позиції та апеляційних вимог при апеляційному розгляді справи засудженим
ОСОБА_2 , просить вирок щодо
ОСОБА_2 змінити, перекваліфікувати його дії на ст.
118 КК України, оскільки умисне
вбивство ОСОБА_3 за твердженням ОСОБА_2 він вчинив при перевищенні межі необхідної
оборони, захищаючись від нападу
потерпілого, прокурора, який вважає вирок законним та
обгрунтованим, а апеляційні вимоги
засудженого та його захисника, викладені
в апеляціях, в доповненнях до них та під
час апеляційного розгляду справи,
безпідставними, розглянувши-'матеріали
кримінальної справи, та обговоривши
доводи апелянтів, колегія суддів
вважає, що їх апеляційні вимоги
задоволенню не підлягають.

Суд 1-ї
інстанції правильно встановив фактичні обставини злочину, його висновок про доведеність вини
ОСОБА_2 в умисному вбивстві
ОСОБА_6, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
115 КК України, відповідає
доказам у справі.

Доводи
про те, що ОСОБА_2 вчинив вбивство при перевищенні межі
необхідної оборони, безпідставні.

Як видно
з матеріалів справи, будучи допитаним в
судовому засіданні ОСОБА_2 взагалі
заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_3 та стверджував, що будь-яких ударів, в тому числі сокирою потерпілому, не наносив,
хто його вбив не знає.

В той же
час в доповненнях до апеляції ОСОБА_2
вказав, що наніс ОСОБА_6 юдин удар обухом сокири по голові, оскільки той вимагав у нього долари, став бити по голові та наносити удари ногами
, словесно погрожував застосуванням
сокири, нагнувся взяти сокиру, а тому він змушений був захищатись - штовхнув
ОСОБА_6, взяв сокиру і її обухом наніс
йому удар. Ці свої доводи підтвердив при апеляційному розгляді справи.

Перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_2
умисно вбив потерпілого ОСОБА_6,
під час конфлікту з мотивів помсти за побиття останнім його знайомої
ОСОБА_5 та спричинені йому тілесні ушкодження,
є правильним, а твердження
засудженого про те, що наміру вбивати
ОСОБА_3 він не мав, наніс удари по голові потерпілого обухом
сокири, щоб захиститись від його нападу
та при апеляційному розгляді справи - що вбив ОСОБА_3 при перевищені меж необхідної оборони не
відповідають дійсним обставинам події,
оскільки спростовуються зібраними у справі доказами, а отже є безпідставними, направлені на ухилення винним від
кримінальної відповідальності за скоєний особливо тяжкий злочин.

Наведене
підтверджується явкою з повинною ОСОБА_2 ,
в якій він визнав, що умисно вбив
ОСОБА_6, вдаривши його по голові три
рази сокирою, через те, що він побив ОСОБА_5 та його (т. 1 а. с. 47),
його показаннями в якості підозрюваного (т. 1 а. с. 58-60),
7.09.2006 року в якості обвинуваченого (т.1 а. с. 91-92),
які він давав в присутності свого захисника -адвоката ОСОБА_1 і в яких
він стверджував, що вбивство ним
ОСОБА_3 мало місце за наступних
обставин.

Під час
розпиття спиртних напоїв у його будинку з ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, він запитав останнього навіщо напередодні він
побив ОСОБА_5, на що ОСОБА_6
відповів, що йому не має різниці на кого
піднімати руку - на жінку чи на мужчину. Після того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пішли додому, між ним та ОСОБА_6 знову виник конфлікт, оскільки він запитав у ОСОБА_6, чому той побив ОСОБА_5 У відповідь ОСОБА_6
наніс йому два удари кулаком в обличчя у ліву ділянку ока. Його це розлютило.
Він попхав ОСОБА_6 рукою і той впав на ліжко боком, а він схопив сокиру і три рази обухом сокири
вдарив ОСОБА_6 по голові, від чого той
впав з ліжка на землю. Коли бив ОСОБА_6 по голові, той мовчав,
був "добре п'яний". На запитання свого захисника - адвоката
ОСОБА_1( т. 1 а. с. 92) чи лікарі, надавши допомогу ОСОБА_6, могли б врятувати останнього, ОСОБА_2
відповів: "Ні, він був
вбитий мною".

Наведені
показання ОСОБА_2 є послідовними, логічними,
підтверджуються іншими об'єктивними доказами, даними протоколів огляду місця події, відтворення обстановки та обставин
події, висновками судово-медичних та
інших експертиз, показаннями
свідків, а тому суд 1-ї інстанції
підставно визнав їх достовірними і зіслався на них у вироку в обгунтування
доведеності винності ОСОБА_2 в умисному
вбивстві ОСОБА_6

Так., при відтворенні обстановки та обставин події
ОСОБА_2 підтвердив дані ним раніше
покази в якості підозрюваного та 7.09.2006 року в якості обвинуваченого (т. 1.
а.с. 91-92) щодо обставин вбивства ОСОБА_6,

вказав
на кімнату в своєму будинку, де вбив
його, показав як наносив останньому
удари обухом сокири по голові, коли той
після його поштовху впав на ліжко та лежав там,
а також вказав місце за підсобним приміщенням в своєму господарстві, куди наступного дня після вбивства
ОСОБА_3 викинув сокиру, якою вбив його ( т. 1 а. с. 84-86).

З
показань свідка ОСОБА_8 , який був
присутній при проведенні даної слідчої дії як понятий, видно,
що ОСОБА_2 добровільно, без будь-якого тиску розповідав та показував
як вбив ОСОБА_3

З
показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4
вбачається, що 24.08.2006 року
після розлиття спиртних напоїв у будинку ОСОБА_2 вони пішли додому, а ОСОБА_6.
залишився у ОСОБА_2 .

З
показань свідка ОСОБА_9 видно, що, приїхавши 26.08.2006 року приблизно о 12 год. ранку в гості до
ОСОБА_2 , він побачив у його будинку
труп чоловіка, який лежав біля ліжка в
калюжі крові, та п'яного ОСОБА_2 .

З
протоколу огляду місця події вбачається,
що в будинку ОСОБА_2 було виявлено
труп ОСОБА_3 та у вказаному ОСОБА_2 місці - за підсобним приміщенням його
господарства - сокира, на металевій
частині якої виявлені плями бурого кольору (т. 1 а. с. 7-11).

З
протоколу впізнання видно, що в ході
даної слідчої дії ОСОБА_2 із пред'явлених
йому 4 сокир вказав саме на ту сокиру,
якою вчинив вбивство ОСОБА_3 (т.1
а. с. 99-107).

За
зисновком судово-медичної експертизи в плямах на робочій частині цієї сокири -
топорищі виявлено кров людини,
походження якої від ОСОБА_3 не
виключається (Т.2 а.с. 36-37).

Під час
дослідження піднігтьового вмісту з рук ОСОБА_2
виявлено кров та епітеліальні клітини,
походження яких від ОСОБА_3 не
виключається (Т.2 а.с. 117-118).

Показання
ОСОБА_2 на досудовому слідстві про
те, що він вбив ОСОБА_6, наносячи удари обухом сокири по голові, підтверджені висновком судово-медичної
експертизи трупа ОСОБА_6, згідно якої
смерть останнього настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом
кісток, склепіння та основи черепа, просторими крововиливами під оболонки та в
речовину головного мозку.

Між
заподіяною ОСОБА_6 травмою голови та настанням його смерті існує прямий
причинно-наслідковий зв'язок, а, враховуючи морфологічні властивості
ушкоджень, їх форму, розміри,
властивості, переломів склепіння
черепа, конструктивні та метричні
особливості сокири імовірність спричинення ушкоджень голови ОСОБА_6
обухом представленої для експертоного

дослідження
сокири не виключається (Т.2 а.с. 4-13).

Наведене
свідчить, що ОСОБА_2 було застосоване до ОСОБА_3 таке насильство, яке неминуче мало призвести до його смерті.

Спрямованість
завданих ОСОБА_2 ударів потерпілому у
життєво-важливий орган - голову,
застосування для цього обуха сокири та нанесення ним неодноразових
ударів що призвело до смерті потерпілого, свідчить про те, що ОСОБА_2
діяв з умислом на вбивство ОСОБА_6,
а його доводи в доповненнях до апеляції про те, що наміру вбивати потерпілого він не
мав, безпідставні.

Правильним
є висновок суду і щодо мотивів умисного вбивства ОСОБА_2 ОСОБА_6,
оскільки він підтверджений дослідженими в судовому засіданні доказами:

явкою з
повинною та показаннями самого ОСОБА_2
під час досудового слідства, в
яких він вказував, що вбив ОСОБА_6 за
те, що той побив ОСОБА_5, а коли він став з'ясовувати чому ОСОБА_6 це
зробив, останній побив і його, нанісши два удари в обличчя, що його розлютило і він, взявши сокиру, три рази її обухом вдарив ОСОБА_6 по голові;

показаннями
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ще в їх присутності під час розлиття спиртних
напоїв ОСОБА_2 запитував у ОСОБА_6 за що
той напередодні побив ОСОБА_5 та показаннями ОСОБА_5, що 25.08.2006 року близько 06 год. 45 хв. до неї
додому прийшов ОСОБА_2 , на обличчі
якого були синці і який розповів, що
після того, як вона та ОСОБА_4 пішли з його будинку додому, то його побив ОСОБА_6.

Показання
ОСОБА_2 під час досудового слідства про
те, що між ним та ОСОБА_6 виник
конфлікт, під час якого останній наніс
йому два удари в обличчя,
підтверджується й висновком судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_2 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді
двох синців та садна на обличчі (Т.2 а.с.
92-93).

В своїх
показах ОСОБА_2 стверджував, що така поведінка ОСОБА_6 розлютила його.

Будь
яких даних, які б свідчили, що ОСОБА_2 на момент вчинення злочину щодо ОСОБА_6
перебував в стані сильного душевного хвилювання чи в стані необхідної оборони
по справі не встановлено.

За
висновком комісійної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 в період,
який відноситься до інкримінованого йому злочину, тимчасовими розладами психічної діяльності не
страждав, в стані фізіологічного афекту
не знаходився, а знаходився в стані простого
алкогольного сп'яніння міг (і може)

давати звіт
своїм діям та керувати ними, а отже є
осудним (Т. а.с. 97-98).

Відповідно
до матеріалів справи слідчі органи і суд дослідили всі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для
правильного вирішення справи, проявів
упередженості щодо ОСОБА_2 під час
досудового слідства і судового розгляду справи не виявлено.

Підстав
-вважати, що при розгляді справи
допущено однобічність та неповному судового слідства, а викладені у вироку висновки суду 1-ї
інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, як про це вказується в апеляції захисника
засудженого-адвоката ОСОБА_1, також немає.

З
врахуванням наведеного, колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції, всебічно і повно дослідивши обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і дійшов
обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_2
у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3
та вірно кваліфікував його злочинні дії за ч. 1 ст.
115 КК України.

Міру
покарання ОСОБА_2 призначено у
відповідності з вимогами ст. 65 КК
України з врахуванням того, що він
вчинив особливо тяжкий злочин, даних про
його особу, обтяжуючих і пом'якшуючих
покарання обставин.

Саме з
врахуванням пом'якшуючих обставин, суд
призначив ОСОБА_2 покарання ближче до
мінімальної межі, передбаченої санкцією
ч.1 ст. 115 КК України.

Підстав
для пом'якшення покарання ОСОБА_2
колегія суддів не вбачає,
оскільки вважає, що призначене
йому покарання є справедливим,
необхідним і достатнім для його виправлення.

Щодо
доводів засудженого та його захисника про те,
що умисне вбивство ОСОБА_3
ОСОБА_2 вчинив при перевищенні
межі необхідної оборони, ніби-то
захищаючись від його нападу, у зв'язку з
чим, на їхню думку, вирок слід змінити - перекваліфікувати дії
ОСОБА_2 на ст.
118 КК України, яка передбачає
кримінальну відповідальність за умисне вбивство при перевищенні меж необхідної
оборони, то з ними погодитись не
можна, оскільки ці доводи не грунтуються
на матеріалах справи.

Жодних
даних, які б свідчили про вчинення
ОСОБА_2 вбивства ОСОБА_3 при перевищені меж необхідної оборони, не встановлено.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи,
ні на стадії розслідування, ні
під час розгляду справи судом ОСОБА_2 не
вказував на те, що ОСОБА_6. вимагав у нього половину грошей - доларів за
продану ним дачу, при цьому наносив йому
удари ногами, словесно погрожував йому
застосуванням сокири та нагнувся, щоб
взяти її.

Колегія суддів
вважає, що вищенаведені доводи
засудженого про

обставини
вбивства ним ОСОБА_3 є надуманими, не відповідають дійсним обставинам справи та
зібраним доказам, про це він зазначив
лише по збігу одного року з дня події в доповненнях до апеляції та підтвердив
при апеляційному розгляді справи, в
зв'язку з чим просив, враховуючи
зазначене, перекваліфікувати його дії
на ст. 118 КК України і ці його
апеляційні вимоги підтримав захисник ОСОБА_1.

В той же
час з установлених та викладених у вироку суду 1-ї інстанції обставин справи і
доказів на їх підтвердження вбачається,
що після того, як ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 пішли додому, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6
по причині того, що ОСОБА_2
продовжував з'ясовувати у ОСОБА_6 чому він побив ОСОБА_5, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_2 два удари
в обличчя, спричинивши легкі тілесні
ушкодження.

За
твердженням ОСОБА_2 це його
розлютило, він штовхнув ОСОБА_3 рукою і той боком впав на ліжко, лежав,
мовчав, був "добре"
п'яний, а він перескочив через
ліжко, взяв сокиру і її обухом наніс
ОСОБА_6 три удари по голові, від чого настала смерть останнього на місці
події.

Згідно
судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3
останній на момент смерті знаходився в стані сильного алкогольного
сп'яніння (Т.2 а.с. 13).

Відповідно
до ст. 36 КК України необхідною обороною
визнаються дії, вчинені шляхом
заподіяння тому, хто посягає, шкоди з метою захисту лише від
суспільно-небезпечного посягання - його негайного відвернення чи
припинення, якщо при цьому не було
допущено перевищення меж необхідної оборони.

В той же
час з вищенаведеного вбачається, що
після того, як ОСОБА_2 штовхнув ОСОБА_3 , той
, будучи в стані сильного алкогольного
сп'яніння, впав на ліжко, лежав,
мовчав, ніякого нападу на
ОСОБА_2 чи будь-яких інших протиправних
дій щодо нього не вчиняв, ніяких погроз
в його адресу не висловлював, а отже
небезпеки не становив і необхідності захищатись від ОСОБА_3 у ОСОБА_2
не було, однак останній взяв
сокиру і лежачому ОСОБА_6 наніс її
обухом три удари по голові та вбив його.

За таких
обставин, будь-яких підстав
вважати, що ОСОБА_2 вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 при перевищенні меж необхідної оборони
немає, а тому апеляційні вимоги
засудженого та його захисника про перекваліфікацію дій ОСОБА_2 на ст.
118 КК України є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Вирок
суду законний, обгрунтований, підстав для його скасування чи зміни колегія
суддів не вбачає.

На
підставі наведеного, та керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 та його захисника -
адвоката ОСОБА_1 3алишити без задоволення.

Вирок
Збаразького районного суду від 24 травня 2007 року щодо ОСОБА_2 залишити без
зміни.