Категорія:ч. 1 ст. 289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
потерпілої - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2013 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289; ч. 4 ст. 70 КК України, із врахуванням вироку від 25.09.2013 року, на 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2014 року за ч. 1 ст. 125; ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів по даному вироку суду та злочинів за вироком Луцького міськрайонного суду від 30.04.2014 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили ОСОБА_7 залишено попереднім - утримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту взяття його під варту, а саме з 22 жовтня 2014 року.

Постановлено зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час перебування його під вартою за вироком Луцького міськрайонного суду від 30 квітня 2014 року, з 11 березня 2014 року до 22 жовтня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь: ОСОБА_10 27 200 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди та 1 861 грн. 40 коп. судових витрат в дохід держави, а у разі неможливості сплатити останнім вказані витрати та шкоду, постановлено дані обов`язки покласти на його законного представника ОСОБА_9 , стягнувши ці кошти з неї.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 13 травня 2013 року, біля 03 год., у дворі будинку АДРЕСА_2 незаконно заволодів автомобілем марки «Форд Ескорт», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 та, доїхавши до будинку АДРЕСА_3 підпалив його, заподіявши потерпілій 15 000 грн. майнової шкоди.

В апеляції ОСОБА_7 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності винуватості, просить вирок суду в частині цивільного позову змінити, визначивши стягувати завдану злочином шкоду безпосередньо з нього, а не з його законного представника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду в частині цивільного позову змінити, задовольнивши позовні вимоги потерпілої лише в частині матеріальної шкоди 15 000 грн. Посилається на те, що саме такий її розмір інкримінувався ОСОБА_7 і об`єктивно доведений потерпілою, яка в цивільному позові вартість автомобіля визначила в такій сумі.

Щодо моральної шкоди, то вважає, що вона взагалі відшкодуванню не підлягає, оскільки у цивільному позові потерпілою не мотивовано в чому саме полягає завдана їй моральна шкода. Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 в змозі самостійно відшкодовувати завдану шкоду, а тому заподіяну шкоду його злочинними діями слід стягувати безпосередньо з нього, а не з його законного представника.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення. Вважає, що вирок суду є законним і обгрунтованим, цивільний позов під час розгляду кримінального провадження судом вирішений правильно, у відповідності до вимог закону.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та законного представника ОСОБА_9 , які апеляції підтримали, міркування прокурора про залишення апеляцій без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляції підлягають до часткового задоволення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, яким дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що не оспорюється в апеляційних скаргах.

Посилання в апеляціях обвинуваченого та його захисника про неналежне вирішення судом цивільного позову при розгляді кримінального провадження та безпідставне задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди є безпідставними.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому, суд повинен з`ясувати характер і розмір заподіяної шкоди та вирішити позов у відповідності із законом.

Дані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні були дотримані, цивільний позов вирішений у відповідності з вимогами закону.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами кримінального провадження стверджено, що вартість пошкодженого транспортного засобу, належного потерпілій, становить 27 200 грн. На доведення даних обставин ОСОБА_10 надала витяг із інтернет-сайту «Авто-Ріа», з якого вбачається, що саме до вчинення обвинуваченим злочину 09 травня 2013 року потерпіла виставила автомобіль на продаж ринкова вартість якого становила 27 800 грн.

На думку апеляційного суду, задовольняючи позовні вимоги потерпілої в частині матеріальної шкоди в повному об`ємі в розмірі 27 200 грн., суд першої інстанції обгрунтовано виходив з ринкової вартості автомобіля на момент розгляду кримінального провадження.

Розмір визначеної матеріальної шкоди потерпілій в 27 200 грн. не впливає на обсяг висунутого обвинувачення ОСОБА_7 .

Дотримано судом першої інстанції і вимоги закону при стягненні з ОСОБА_7 в користь потерпілої моральної шкоди.

Суд, врахувавши характер вчиненого обвинуваченим злочину, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілої, які полягали в сильному душевному хвилюванні у зв`язку із втратою майна, постійний стресовий стан, що призвів до погіршення стану здоров`я, з урахуванням вимог розумності і справедливості, підставно визначив грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Оскільки зазначена матеріальна та моральна шкода в даному кримінальному провадженні заподіяна неповнолітнім, суд, у відповідності до ст. 1179 ЦК України, вірно стягнув цю шкоду з обвинуваченого, а в разі відсутності коштів в останнього, поклав ці обов`язки на його законного представника, стягнувши ці кошти з неї.

Оскільки відшкодування завданої шкоди неповнолітнім покладається на законних представників до досягнення першими повноліття, тому в резолютивну частину вироку слід внести уточнення.

Вирок суду є законним і обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за обставин, викладених в апеляційних скаргах, апеляційним судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України залишити без зміни.

Уточнити резолютивну частину вироку, що стягнення матеріальної і моральної шкоди та судових витрат з ОСОБА_9 проводити до досягнення ОСОБА_7 вісімнадцятирічного віку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді