Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

ГоловуючогоОСОБА_6.,
суддів:ОСОБА_7., ОСОБА_8,
за участю прокурора захисника засудженогоОСОБА_9, ОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 02 липня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

оку

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року в частині призначеного покарання скасовано вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 та в цій частині постановлено новий вирок, яким ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного спʼяніння, 9 липня 2012 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, поблизу будинку АДРЕСА_2, під час сварки з раніше знайомим ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав останньому два удари кулаком правої руки в область обличчя та один удар ногою в область живота, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_3

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування кримінального закону, зокрема незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме ст. 69 КК України, просить скасувати вирок апеляційного суду. Захисник твердить, що апеляційний суд при призначенні ОСОБА_2 покарання не врахував усіх обставин, що помʼякшують покарання засудженому: його явку з повинною, часткове визнання вини та добровільне відшкодування шкоди, а також його особу. Крім того, захисник зазначає, що апеляційний суд безпідставно розглянув апеляцію прокурора, оскільки її було подано поза межами строку апеляційного оскарження.

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу останнього, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та надісланих потерпілою ОСОБА_4 заперечень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України захисником не оспорюється.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_2 про порушення судами положень ст. ст. 65, 69 КК України, колегія суддів не визнає слушними.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Призначене особі покарання має бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України , за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України .

Ці вимоги закону суд апеляційної інстанції, обґрунтовано скасувавши вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання, неможливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, належним чином.

Так, суд апеляційної інстанції, призначаючи покарання, зазначив про неправомірність призначення судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України, вказав про неповне врахування характеру, наслідків, обставин вчинення ОСОБА_2 тяжкого злочину, а також думки потерпілої ОСОБА_4., її законного представника ОСОБА_5, які категорично наполягали на призначенні найсуворішої міри покарання. Апеляційний суд також врахував обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, дані про особу засудженого, який неодноразово судимий, має рецидив злочинів, вчинив новий злочин за спливом незначного часу після закінчення строку умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, в зв'язку з чим призначив ОСОБА_2 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст.121 КК України.

Тому вирок суду апеляційної інстанції можна вважати законним та обґрунтованим, тобто таким, що відповідає вимогам ст. ст. 323, 366 КПК України 1960 року.

Суд касаційної інстанції погоджується з правовою позицією суду апеляційної інстанцій та зазначає про відсутність підстав стверджувати про неправильне застосування кримінального закону або невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_2 внаслідок суворості, тому вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, в зв'язку з чим підстав для скасування вироку апеляційного суду, про що ставиться питання в касаційній скарзі, не вбачається.

Крім того, доводи касаційної скарги про подання апеляційної скарги прокурором поза межами строку на апеляційне оскарження не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки скарга прокурора зареєстрована 05 січня 2015 року, тобто в перший робочий день після встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 89 КПК України 1960 року.

За таких обставин вирок апеляційного суду слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8