АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача Сенченка І.М.,

суддів Деркач Н.М., Коваленко Н.В.,

при секретарі судового засідання Грищенко І.М.,

за участю прокурора Швеця О.В.,

ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2,

фіксування судового провадження здійснюється за допомогою технічного засобу Оберіг,

розглянувши 29 травня 2013 року в м. Дніпропетровську матеріал за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2013 року про повернення скарги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії та бездіяльність слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в прийнятті рішення щодо визнання потерпілим по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР, -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2013 року було повернуто скаргу ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії та бездіяльність слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в прийнятті рішення щодо визнання потерпілим по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив, що при поданні скарги ОСОБА_1 не надав доказів щодо винесення слідчим постанови в порядку ч. 5 ст. 55 КПК України про відмову у визнанні його потерпілим. При цьому, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що повідомлення слідчого, на яке посилається заявник у своїй скарзі, не є процесуальний документом, яким виноситься рішення слідчого про відмову у визнанні заявника потерпілим.

Не погоджуючись, з постановленою ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою призначити в суді першої інстанції судове засідання щодо розгляду його скарги.

Провадження №11-СС/774/556/13 Слідчий суддя суду I інстанції ОСОБА_3

Категорія: ст. 303 КПК України Суддя- доповідач ОСОБА_4

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, а висновки викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 вказує, що місцевим судом не було враховано те, що слідчий не вчинив процесуальні дії, передбачені ст. 220 КПК України, та прийняв рішення в непередбачений кримінальним процесуальним законом спосіб і строк, чим фактично відмовив йому.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, підтвердили доводи викладені в ній і просили задовольнити апеляційну скаргу.

На думку прокурора, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши й проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними матеріалами за скаргою, судова палата вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про незаконність рішення слідчого судді місцевого суду, є обґрунтованими.

Слідчий суддя суду першої інстанції посилаючись на ч. 2 ст. 55 КПК України дійшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не є субєктом оскарження, передбаченого ст. 303 КПК України, оскільки йому не було відмовлено у визнанні його потерпілим.

При цьому, слідчий суддя вказав в ухвалі, що повідомлення слідчого, на яке посилається заявник у своїй скарзі, не є процесуальним документом про відмову у визнанні заявника потерпілим.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається памятка про процесуальні права та обовязки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі, а процесуальною формою такого волевиявлення є:

- подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР;

- подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обовязковому прийняттю і реєстрації.

Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Обовязком слідчого в даному випадку є вручення памятки про процесуальні права та обовязки, після чого особа є повноцінним учасником кримінального провадження.

Матеріалами справи підтверджено, що 16 червня 2011 року був викрадений автомобіль, який належить сину ОСОБА_5, про що останній звернувся із заявою про вчинений злочин до Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. При цьому, в автомобілі в момент викрадення знаходилися спадкові документи та грошові кошти в сумі 420 грн., що належали особисто заявнику ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів за скаргою, саме подання заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення і стало підставою для органу досудового розслідування щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (а. с. 4).

Крім того, 26 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, про залучення його як потерпілого по даному кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР (а. с. 5).

Ці фактичні дані, з огляду на вимоги ст. 55 КПК України вказують на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1, є обґрунтованою.

Разом з тим, в даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості прийняти нове рішення по скарзі ОСОБА_1 на дії слідчого виходячи з наступного.

Однією з основних засад кримінального провадження є доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, повноваженнями здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні наділений слідчий суддя суду першої інстанції.

В свою чергу, у апеляційного суду таких повноважень не має, оскільки суд цієї інстанції може прийняти нове рішення по скарзі, тільки в тому випадку, коли слідчий суддя розглянув скаргу заявника по суті.

По даній справі, слідчий суддя суду першої інстанції прийнявши рішення про повернення скарги ОСОБА_1, необґрунтовано позбавив його права на доступ до правосуддя.

За таких умов, колегія суддів позбавлена можливості розглянути скаргу ОСОБА_1 по суті, оскільки в ухвалі слідчого судді районного суду вирішувалися виключно питання повязані з підготовкою до судового розгляду, а відтак, скасовуючи ухвалу слідчого судді, колегія суддів вважає необхідним направити справу до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 304 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2013 року про повернення скарги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії та бездіяльність слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в прийнятті рішення щодо визнання потерпілим по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР, скасувати.

Матеріали за скаргою ОСОБА_1 направити в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, для виконання вимог ст. 304 КПК України.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області