Справа № 4-7/08
ПОСТАНОВА

22 лютого 2008 року м. Київ

Суддя
Печерського районного суду м. Києва Фінагєєв В.О., при секретарі Кабанець О.С.,
за участю прокурора розглянувши
скаргуОСОБА_1 на постанову старшого прокурора відділу захисту майнових та інших
прав і свобод громадян прокуратури м. Києва
від 26.10.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно голови
Київської міської державної адміністрації по ст. 364, 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2007
року скаржник звернувся до суду з
вказаною скаргою та просив суд винести постанову, якою скасувати постанову
старшого прокурора відділу захисту майнових та інших прав і свобод громадян від
26 жовтня 2007 року про відмову в порушенні
кримінальної справи за його заявою про злочин від 09.12.2003р. та повернути
матеріали прокурору для проведення додаткової перевірки, в ході якої виконати
вимоги, викладені в п. 8 його скарги.

Свою скаргу скаржник обґрунтовує тим,
щоОСОБА_2в період перебування його на
посаді голови КМДА було видане розпорядження «Про гуртожитки в жилих будинках
м.Києва" від 28.05.99р. № 813, яким фактично встановлюються нові правові
норми, що не відповідають Житловому кодексу Української РСР" (зокрема,
ст.ст.42, 43 ЖК). Такий висновок зроблений Міністерством юстиції України на
підставі проведеної ним правової експертиза згаданого розпорядження, про
що було проінформовано в листі особисто ОСОБА_2 З огляду на значну суспільну
шкоду, що полягає в руйнації діяннями ОСОБА_2встановленого Конституцією та
Законами України правового порядку в Україні, та спричиненням при цьому
істотної шкоди громадянам, зокрема - заявнику ОСОБА_1, його діяння
містять ознаки злочину за ст.365 КК України (перевищення влади та службових
повноважень), оскільки на видачу та
впровадження нормативного акту законодавчого характеру, яким є згадане
розпорядження № 813, голова КМДА не має права взагалі. Внаслідок порушення законодавства при розподілі
житла Московською (Голосіївською) РДА, що було здійснено під примусом
голови КМДАОСОБА_2, йому була завдана істотна шкода, яка полягає в наступному.
Незаконним впровадженням не чинного розпорядження № 813
головою КМДА були
встановлені незаконні обмеження
прав громадян (в тому числі - і його прав) на отримання житла, які охороняються
законом (зокрема, ст.ст.31, 43 ЖК України). На виконання не чинного
розпорядження № 813 йому було
відмовлено в наданні квартири, вартість якої становить десятки тисяч гривень
(матеріальна шкода перевищує 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
чим йому було завдано істотної шкоди, що призвело до тяжких наслідків
(матеріальна шкода перевищує 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 09 грудня 2003 року в порядку ст. 97 КПК України
він звернувся до прокурора міста Києва із заявою про наведені вище злочинні
дії голови КМДА ОСОБА_2За результатами розгляду зазначеної заяви про злочин
прокурором через ЧОТИРИ РОКИ (!!!), 26 жовтня 2007 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Оскаржувану постанову прокурора він вважає
необґрунтованою та незаконною з наступних підстав: прокурором був порушений
порядок розгляду заяви про злочин, встановлений КПК України, що полягає в
наступному: заява про злочин від 09.12.2003р. не була зареєстрована в
установленому порядку в відповідному журналі реєстрації таких
заяв; в порушення триденного
строку на прийняття рішення по заяві про злочин, встановленого ст.97 КПК
України, прокурор прийняв рішення по заяві аж через чотири роки; прокурор не
викликав та не відібрав пояснень від обвинувачуваної посадової особи, як це
передбачено ст.97 КПК; прокурором не
проведено належної перевірки обставин, викладених в його заяві від 09.12.2003р.

СкаржникОСОБА_1 в судове засідання не з'явився та не
повідомив суд про причини своєї неявки. хоча був належним чином попереджений
про час та місце судового розгляду скарги.

Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в
задоволенні скарги, оскільки рішення про відмову в порушенні кримінальної
справи по заяві скаржника винесене у відповідності до вимог КПК України.

Розглянувши скаргу,
заслухавши пояснення прокурора,
дослідивши надані суду матеріали на підставі яких було прийнято рішення про
відмову в порушенні кримінальної справи, суд приходить до висновку, що скарга
не обґрунтована та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Факти, які викладені скаржником в скарзі про вчинення
гр.ОСОБА_2злочину, передбаченого ст. 365, 364 КК України, що
виразилось у виданні незаконного
розпорядження, що в свою чергу потягло порушення прав скаржника на житло,
завдало йому істотної шкоди, призвело до тяжких наслідків - не знайшли свого
підтвердження в ході проведеної перевірки,
а тому прокурор правильно прийшов до висновку, що зазначені скаржником
факти не можуть бути підставою до порушення кримінальної справи.

Викладені в скарзі факти, що
прокурором при проведенні перевірки був
порушений порядок розгляду заяви про злочин, встановлений КПК України, що
полягає в наступному: заява про злочин від 09.12.2003р. не була зареєстрована в
установленому порядку в відповідному журналі реєстрації таких
заяв; в порушення триденного
строку на прийняття рішення по заяві про злочин, встановленого ст.97 КПК
України, прокурор прийняв рішення по заяві аж через чотири роки; прокурор не
викликав та не відібрав пояснень від обвинувачуваної посадової особи, як це
передбачено ст.97 КПК; прокурором не
проведено належної перевірки обставин, викладених в моїй заяві від 09.12.2003р
- не можуть бути підставою до скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 236-2 КПК України «…суддя залежно від того, чи були при відмові у
порушенні справи виконані вимоги статті 99 цього Кодексу, приймає рішення по
суті скарги, а саме суд повинен перевірити були в наявності чи були відсутні
підстави до порушення кримінальної справи.

Аналіз
матеріалів, на підставі яких прийнято рішення про відмову в порушенні
кримінальної справи свідчить, що в ході перевірки прокурором не були
встановлені будь-які шкідливі наслідки прийнятого Київською міською державною
адміністрацією розпорядження № 813 від 28.05.1999 року, а також не було
встановлено обставин, якіб свідчили про порушення прав скаржника вказаним
розпорідженням.

Як
випливає з матеріалів перевірки відповідно до розпорядженя Київської міської
державної адміністрації № 813 від 28.05.1999 року ордери отримали громадяни на фактично зайняті ними
жиитлові приміщення.

У
відповідності до вимог ч. 2 ст. 58 ЖК України -
Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Таким
чином прокурором вірно встановлено, що
вказаним розпорядженням Київської міської державної адміністрації, шкоди
нікому завдано не було, прийняття вказаного розпорядженння ніяким чином не
вплинуло на можливість скаржника отримати житло, воно не потягнуло за собою ні тяжких
наслідків ні істотної шкоди, що є обов'язковою ознакою складу злочинів,
передбачених ст.ст. 364, 365 КК України.

А отже
суд приходить до висновку, що прокурором при винесені оскаржуваної
постанови не було допущено порушень норм КПК України, які б могли бути підставою
до скасування оскаржуваної постанови, перевірка заяви про злочин проведена
повно та об'єктивно, на підставі зібраних в ході перевірки матеріалів, у
суворій відповідності з законом, підстав до порушення кримінальної справи в
ході перевірки встановлено не було, вимоги ст. 99 КПК України виконані в
повному обсязі, в зв'язку з чим рішення про відмову в порушенні кримінальної
справи є законним та обґрунтованим, а
скарга задоволенню не підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 94, 95, 97, 98, 99 236-1, 236-2 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Копію постанови
направити прокурору та особі, яка подала скаргу.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана
апеляція до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя: