Піщанський районний суд Вінницької області
ВИРОК 1-26/10

іменем України

18 березня 2010 року Піщанський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Гринишиної А.А., при секретарі - Курасевич В.В., з участю прокурора - Кравченка Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Піщанського районного суду в смт.Піщанка кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, має незакінчену вищу освіту, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2000р. та 2003р. народження, військовозобов»язаного, суб»єкта підприємницької діяльності, раніше не судимого, за ст.172 ч.1 КК України,-

В С Т А Н ОВ ИВ:

ОСОБА_1, будучи з 12 січня 2006 року суб»єктом підприємницької діяльності - фізичною особою та маючи дозвіл для здійснення роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах та на ринку, в період часу з 1 березня 2008 року по 11 лютого 2010 року використовував працю найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з грубими порушеннями законодавства про працю.

Так, в період часу з 1 березня 2008 року по 11 лютого 2010 року, прийнявши на роботу продавцями в магазин в с.Трудове Піщанського району Вінницької області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 в порушення ст.ст.24,24-1 КЗпП України трудові договори в письмовій формі зі вказаними найманими працівниками не уклав, в Піщанському районному центрі зайнятості їх не зареєстрував; в порушення ст.48 КЗпП України трудові книжки на найманих працівників не вів; в порушення ст.ст.50,52,53 КЗпП України не обліковував робочий час вказаних працівників , використовував працю найманих працівників-жінок без надання вихідних днів протягом робочого тижня, не скорочував тривалість їх роботи напередодні святкових та неробочих днів; в порушення вимог ст.74 КЗпП України та ст.ст.2,6,10 Закону «Про відпустки» щорічних оплачуваних відпусток вказаним найманим працівникам не надавав; не оплачував додатково їх роботу в надурочний час, у неробочі та святкові дні, не дотримувався виплати заробітної плати у розмірах, не нижчих за встановлений законодавством мінімум всупереч вимогам ст.107 КЗпП України; в порушення вимог ст.30 Закону «Про оплату праці» табелі обліку робочого часу на ОСОБА_2 та - ОСОБА_3 не вів, а також не оформляв відомості нарахування та виплати їм заробітної плати, заробітну плату виплачував безобліково; в порушення вимог ст.ст. 253,254 КЗпП України, з метою ухилення від сплати, відповідних зборів ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Піщанському районі, до Піщанського районного центру зайнятості, до Крижопільського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, до Крижопільської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про використання праці найманих працівників ОСОБА_2І та ОСОБА_3. не звітував і внески не сплачував, чим позбавив найманих працівників права на одержання відповідних соціальних гарантій в разі настання страхового випадку,звільнення з роботи, виходу на пенсію; чим вчинив злочин; передбачений ч.1 ст. 172 КК - грубе порушення законодавства про працю.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у скоєному визнав повністю, суду пояснив, що дійсно з 1березня 2008 року по 11 лютого 2010 року використовував працю найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з грубим порушенням законодавства про працю, трудові договори в письмовій формі зі вказаними найманими працівниками не уклав, в Піщанському районному центрі зайнятості їх не зареєстрував, трудові книжки на найманих працівників не вів,також не вів обліку робочого часу та відомостей на виплату заробітної плати, допускав виплату заробітної плати менше встановленого законодавством мінімуму, проте це було викликано тим, що продавці не завжди працювали всі робочі дні, податків та інших обов»язкових платежів за використання найманої праці не платив, відпусток та вихідних днів не надавав, оскільки продавці працювали з графіком.Крім цього, суду повідомив, що з 11 лютого 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснюють разом з ним підприємницьку діяльність. Про скоєне шкодує, запевнив суд в недопущенні в подальшому подібних порушень закону, просив про застосування до нього мінімального покарання.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3Я суду пояснили, що з 1 березня 2008 року по 11 лютого 2010 року працювали продавцями у СПД ОСОБА_1 без оформлення трудових договорів, однак він виплачував їм заробітну плату, тому вони не звертали уваги на порушення їх трудових прав.Претензій до ОСОБА_1 не мають, просили суд про застосування до нього мінімального покарання.

Крім показів підсудного ОСОБА_1 та потерпілих, його вина у скоєному злочині доводиться: постановою про порушення кримінальної справи від 12 лютого 2010 року; рапортами на а.с.2,5;довідкою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осміб-підприємців,довідкою Піщанського РЦЗ, свідоцтвами про сплату єдиного податку у 2009 та 2010, роках,довідками про трудові відносини на а.с.22,23; довідкою Крижопільської МДШ №511 на а.с.34;довідкою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на а.с.42; довідкою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на а.с.44.

З урахуванням викладеного, суд вважає вину підсудного повністю доведеною і кваліфікує його дії за ст. 172 ч.1 КК як грубе порушення законодавства про працю.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує особу підсудного,його позитивну характеристику за місцем проживання, вчинення ним злочину вперше, щире каяття та сприяння в розкритті злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди як обставини, які пом»якшують покарання, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та вагітної дружини, а тому призначає покарання в межах санкції ст.172 ч.1 КК у вигляді штрафу.

Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Цивільного позову в справі не заявлено, судових витрат та речових доказів не має.

Запобіжний захід підсудному не обирався.

Керуючись ст.ст. 321, 323, 324, 327, 330, 332-335 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК, і призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 гривень.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: