АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/37/15 Справа № 183/4965/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0002058 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.Дніпропетровськ,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 , якій він просить вирок скасувати в частині призначеного покарання в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, прокурор вказав, що судом, в порушення вимог кримінального законодавства України, не вмотивовано рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, що на думку прокурора є необґрунтованим внаслідок м`якості, оскільки обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав, заподіяну злочином шкоду потерпілому не відшкодував, не враховано судом також ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, та наявність обтяжуючи покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На апеляційну скаргу прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_10 подано заперечення, в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Потерпілий ОСОБА_12 відкликав свою апеляційну скаргу на вирок суду, тому вона судом апеляційної інстанції не розглядається.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що 07 червня 2014 року близько 21 години 20 хвилин він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прямували по вул.Центральній в с.Голубівка зі сторони вул.Чкалова с.Голубівка, де за ними вийшли раніше їм не знайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , які перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та викрикуючи нецензурні слова на їх адресу, провокуючи обвинуваченого та його супутників на конфлікт, змусити останніх вийти їм назустріч на ґрунтову дорогу, яка веде на вул.Вигонну с.Голубівка Новомосковського району, після чого між ОСОБА_11 , який наблизився до ОСОБА_8 , виник конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Під час конфлікту приблизно о 21 годині 40 хвилин того ж дня, перебуваючи на дорозі на відстані близько 50 метрів від домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 діючи умисно наніс ОСОБА_16 два удари ножем в праву та ліву частину грудної клітини, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітини, а також непроникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, яке відноситься до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, що підтримала доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області в повному обсязі, просила вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити свій, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років,

обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, зауваживши на тому, що призначене судом покарання є справедливим, оскільки в скоєному він розкаявся, визнав, що його діями потерпілому було спричинено тілесні ушкодження, раніше не судимий, має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, мешкає з дружиною, донькою та двома малолітніми онуками, завдану шкоду відшкодував,

захисника ОСОБА_17 , який просив вирок суду залишити без змін, оскільки судом встановлено та враховано обставини, які впливають на вид і міру покарання, а саме, що ОСОБА_11 раніше не судимий, позитивно характеризується, займається суспільно корисної працею, у зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, сам потерпілий, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спровокував конфлікт,

потерпілого ОСОБА_8 , який відкликав подану ним апеляційну скаргу, просив не задовольняти апеляційну скаргу прокурора, зазначив, що обвинуваченим завдана йому шкода відшкодована, претензій у відшкодуванні майнової та моральної школи не має, у зв`язку з чим просить вирок суду залишити без змін,

представник потерпілого ОСОБА_9 підтримав позицію потерпілого та просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення,

дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і правильність кваліфікації його дій за цим злочином у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора відносно істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України - суду при призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, призначив йому за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, від відбування якого звільнив його на підставі ст.75 КК України.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 враховано ступінь тяжкості скоєного ним злочину відповідно ст.12 КК України, чим заперечуються доводи апеляційної скарги прокурора. Також враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, займається суспільно корисною працею, за місцем роботи в ТОВ «Цитадель сервіс Дніпро», де працює слюсарем, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Судом згідно вимог ст.66 КК України вірно визначено як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття обвинуваченого, яке виразилось у належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності, про що зазначеного у вироку суду.

Не обґрунтовані доводи апеляційної скарги прокурора, що суд не врахував скоєння обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння та не врахування даної обставини як обтяжуючої покарання. Так, дослідженими матеріалами кримінального провадження не встановлено будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 скоїв злочину у стані алкогольного сп`яніння. Не було встановлено такі обставини ні під час досудового слідства ні при розгляді кримінального провадження місцевим судом. Навпаки, судом було встановлено перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння під час зазначених подій.

Доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що призначене обвинуваченому покарання є не обґрунтованим внаслідок м`якості, в той час, коли він не визнав свою вину, є безпідставними, оскільки обвинувачений визнав, що саме від його дій було спричинено потерпілому тяжке тілесне ушкодження, розкаявся у скоєному, що було враховано судом при призначенні покарання.

Безпідставно апелянт посилається на ту обставину, що судом при призначенні покарання не було враховано, що обвинувачений не відшкодував потерпілому завдану шкоду, оскільки з матеріалів кримінального провадження випливає, що цивільного позову потерпілим про відшкодування (компенсацію) завданою майнової та моральної шкоди під час досудового розслідування та до початку судового розгляду до обвинуваченого не пред`являлось.

Однак, потерпілим було відкликано свою апеляційну скаргу та повідомлено про повне відшкодування майнової та моральної шкоди обвинуваченим та відсутності до останнього претензій з приводу цього, а також висловлено прохання залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін, не позбавляючи обвинуваченого волі.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, беручи до уваги обставини скоєння злочину, що ініціатором конфлікту був потерпілий, спосіб спричинення тілесних ушкоджень, що було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень від дій потерпілого, позицію потерпілого ОСОБА_8 , який просив суд апеляційної інстанції не позбавляти обвинуваченого волі, відшкодування потерпілому шкоди, відсутність претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину та добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди без звернення з цивільним позовом, враховуючи позитивні характеристики обвинуваченого як за місцем роботи так і в суспільстві, вік обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без відбування призначеного йому покарання в місцях позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України.

Підстав для скасування судового рішення внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого під час перевірки матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді