Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора ОСОБА_6.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 01 липня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 серпня 2014 року.

Зазначеним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 06 жовтня 2005 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільненого постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 січня 2010 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 8 місяців,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК ОСОБА_2 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 жовтня 2005 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він у серпні 2011 року приблизно о 14.00 год. поблизу будинку АДРЕСА_2, незаконно придбав, зірвавши верхні частини зі стеблами та листками, рослини коноплі у кількості 6 штук, які одразу переніс до місця свого проживання на АДРЕСА_1, де того ж дня висушив, подрібнив та зберігав для власних потреб без мети збуту, а 06 березня 2012 року приблизно о 14.30 год. біля будинку № 5 на вул. Котовського у м. Умані, ОСОБА_2 був зупинений працівниками міліції, які під час проведення його особистого огляду виявили та вилучили особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою у перерахунку на суху речовину 17,382 г.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2, посилаючись на істотне порушення судами вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту й неправильність досудового та судового слідства, просить скасувати судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд. Зазначає, що злочин, за який його засуджено, він не вчиняв, кримінальна справа стосовно нього сфальсифікована працівниками міліції. Стверджує, що суд першої інстанції в судовому засіданні його не допитував, він не виступав у судових дебатах та не звертався до суду з останнім словом, а також те, що суд проголосив вирок за його відсутності. Вважає, що апеляційний суд не звернув уваги на ці порушення і не розглянув усіх доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали справи й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи касаційної скарги засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність, неповноту досудового і судового слідства та неправильну оцінку доказів відповідно до ст. 398 КПК 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому колегія суддів при розгляді доводів касаційної скарги виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК 1960 року суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Як убачається з протоколу судового засідання від 12 червня 2012 року, під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 судом прийнято рішення про дослідження доказів у порядку ч. 3 ст. 299 КПК 1960 року, при цьому суд на виконання вимог цієї норми закону з'ясував у всіх учасників судового розгляду їхню думку та роз'яснив вимоги ст. 299 КПК 1960 року і наслідки її застосування, а саме те, що учасники процесу будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. З таким порядком дослідження доказів погодилися всі учасники процесу (а. с. 95-96). Засуджений дав послідовні показання по пред'явленому обвинуваченню та визнав свою вину у повному обсязі. Враховуючи наведене, його доводи про недотримання процедури визначення обсягу й порядку дослідження доказів є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 щодо порушення районним судом його прав, оскільки із протоколу судового засідання вбачається, що засуджений у судовому засіданні повністю визнав пред'явлене обвинувачення, розповів про свої злочинні дії, виступив у судових дебатах та звертався до суду з останнім словом.

Зауваження щодо протоколу судового засідання від засудженого не надходили.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК врахував тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого та визначив покарання, яке є достатнім й необхідним для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ретельно перевірив викладені в ній доводи, за змістом аналогічні доводам касаційної скарги щодо фальсифікації матеріалів кримінальної справи органами досудового слідства, проголошення вироку за відсутності засудженого, і обґрунтовано визнав їх такими, що не підлягають задоволенню, навівши відповідно до ст. 377 КПК 1960 року в ухвалі докладні мотиви такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 серпня 2014 року стосовно нього - без зміни.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5