АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4028/13-к
Номер провадження 11-кп/786/280/2013
Категорія:ч.2 ст.125 КК України Н.Т.
Головуючий у 1-й інстанції Калько О.С.
Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Полтавської області
у складі:

головуючого - Герасименко В.М.,

суддів - Захожая О.І., Харлан Н.М.

при секретарі - Погорілій Ю.І.

за участю прокурора - Акулової С.М.

потерпілої - ОСОБА_2,

обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження за
апеляційною скаргою обвинуваченого
ОСОБА_3 на вирок Київського районного
суду м.Полтави від 04 вересня 2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, освіта середня
спеціальна, не одружений, не працюючий,
раніше не судимий:

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до 200
годин громадських робіт.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
6 000 грн.

Позов в частині відшкодування
матеріальної шкоди залишено без
розгляду.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний
винним в тому, що 10.04.2013 року, о 14.23 год.,
він знаходячись на території
автозаправної станції „WOG", за адресою:
м.Полтава, вул.В.Тирнівська, 46, умисно
наніс удари в область голови та тулуба
ОСОБА_2, заподіявши їй легкі тілесні
ушкодження, , що спричинили
короткочасний розлад здоров'я у
вигляді гематом м'яких тканин,
крововиливи, саден шкіри верхньої та
нижньої правих кінцівок тулуба з ліва.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не
оспорюючи встановлених фактичних
обставин справи та кваліфікації його
дій, просить вирок скасувати та
постановити новий, яким враховуючи
вимоги п.7 ч.1 ст.66 та ст.69 КК України,
призначити йому більш м'яке покарання у
виді 60 годин громадських робіт, а у
задоволенні позовних вимог потерпілої
ОСОБА_2 відмовити повністю, оскільки
призначене судом першої інстанції
покарання не відповідає тяжкості та
обставинам, вчиненого ним злочину,
судовий розгляд справи є неповним, поза
яким залишились недослідженими
обставини, з'ясування яких має істотне
значення для ухвалення законного,
обґрунтованого та справедливого
рішення. Судом не враховано щирого
розкаяння у вчиненому, позитивної
характеристики та обставин, що
пом'якшую покарання, протиправну
поведінку потерпілої, те, що вона
знаходилась в стані сильного
алкогольному сп'яніння, поводила себе
аморально, провокувала обвинуваченого
на конфлікт. Моральна шкода не повинна
відшкодовуватись в зв'язку з тим, що
вона завдана потерпілому внаслідок
його умислу.

Інші учасники судового розгляду вирок
суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
обвинуваченого ОСОБА_3, який підтримав
подану ним апеляційну скаргу з підстав
в ній зазначених, міркування
потерпілої та прокурора, які вважають
вирок суду законним та обґрунтованим,
прохали в задоволенні апеляційної
скарги обвинуваченого відмовити,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали кримінального
провадження, приходить до висновку, що
апеляційна скарга обвинуваченого
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинуваченого
ОСОБА_3 висновки суду про доведеність
його вини у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125
КК України не оспорюються. Суд першої
інстанції правильно визнав ОСОБА_3
винуватим у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто
в спричиненні умисного легкого
тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Призначене ОСОБА_3 за вироком суду
покарання відповідає вимогам ст.65 КК
України, яке обране з урахуванням
ступеня тяжкості вчиненого злочину,
даних про особу обвинуваченого, його
характеристики, тому саме призначене
судом покарання є необхідним і
достатнім для виправлення ОСОБА_3

Обставин, які б пом'якшували покарання
обвинуваченого судом першої інстанції
не встановлено. Не вбачає таких
обставин і колегія суддів, а тому
посилання обвинуваченого в
апеляційній скарзі на можливість
призначення йому більш м'якого
покарання, ніж передбачено санкцією ч.2
ст.125 КК України, відповідно до положень
ст.69 КК України є безпідставним.

Разом з тим, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
обвинуваченого ОСОБА_3 в частині
вирішеного судом по справі цивільного
позову підлягає до часткового
задоволення.

Так, постановляючи вирок суд першої
інстанції, встановивши, що саме
протиправними злочинними діями ОСОБА_3
ОСОБА_2 була завдана моральна шкода у
вигляді душевних страждань, хвилювань,
що призвели до втрати звичних для неї
умов життя, частково задовольнив
цивільний позов потерпілої ОСОБА_2,
однак при визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди не
достатньо врахував конкретні
обставини справи, ступінь вини
обвинуваченого з урахуванням
наявності провокації з боку потерпілої
та матеріальний стан обвинуваченого.
Тому, колегія суддів приходить до
висновку, що розмір стягнення на
відшкодування завданої моральної
шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 на
користь потерпілої ОСОБА_2, з
урахуванням обставин справи, підлягає
до зменшення.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду
м.Полтави від 04 вересня 2013 року
відносно ОСОБА_3 в частині вирішеного
цивільного позову змінити.

Зменшити розмір стягнення на
відшкодування завданої моральної
шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 до 3 000 грн.

В решті вирок Київського районного
суду м.Полтави від 04 вересня 2013 року
відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

СУДДІ :

Герасименко В.М. Захожай
О.І. Харлан Н.М.