Справа № 348/479/13-к
Провадження № 11-кп/779/36/13
Категорія ст.125ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

та її захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 та її законного представника ОСОБА_8

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, з середньою спеціаль-ною освітою, одружена, пенсіонерка, раніше не суди-ма, громадянка України,

визнана винною у вчиненні злочину передбаченого ст.125 ч.1 КК України та засуджена до покарання у виді штрафу в розмірі 600 гривень.

Вказаним вироком ОСОБА_5 звільнена від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у відшкодування мора-льної шкоди стягнуто 1000 гривень.

в с т а н о в и л а :
Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2011 року потерпіла ОСОБА_7 близь-ко 21 год. 15 хв. поверталася додому з пасовища. В той час її зустріла сусідка-обвинувачена ОСОБА_5 , яка почала безпричинно обзивати потерпілу нецензурними словами і наносити побої.

В результаті нанесених обвинуваченою побоїв потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

Згідно довідки № 16361 від 12.10.2011 року виданої начальником Калуського МВ УМВС - згідно акту судово-медичного обстеження за № 857 від 23.08.2011 р. у дочки малися тілесні ушкодження: забої м`яких тканин голови з травматичним набряком: забої м`яких тканин з синцями задньої поверхні тулуба, обох верхніх кінцівок, які спричинені дією тупого твердо-го предмету, яким могла бути і палиця, могли утворитися при нанесенні ударів таким у вка-зані вище ділянки тіла, може відповідати терміну, на який вказує обстежувана. Дані ушко-дження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції обвинувачена ОСОБА_5 просить скасувати вирок Калуського міськрайон-ного суду від 28.04.2015 року на підставі п.1.ст 6 КПК України (1960р.) у зв`язку з відсутніс-тю події злочину та постановити новий вирок, яким виправдати її щодо висунутих поти неї обвинувачень.

Вважає, що вирок ґрунтується на неналежних доказах, неповному з`ясуванні обставин справи, а справа розглянута з численними порушеннями процесуального закону, внаслідок чого було порушено право обвинуваченої на захист.

Вказує на те, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину не мотивовані судом та ґрунтуються на неналежних доказах сторони обвинувачення.

Вважає, що свідки сторони обвинувачення не були свідками події злочину , а знають про цей злочин тільки зі слів потерпілої. Зокрема, суд безпідставно прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка нібито чула, як вона визнавала факт вчинення побиття потерпілої , оскільки вищевказаний свідок знаходиться в неприязних стосунках з нею, що підтверджу-ється наявністю відповідного вироку, яким встановлено, що ОСОБА_10 побила її на ґрунті неприязних відносин .

Вважає, що суд з невідомих причин не призначив судово-медичну експертизу щодо характеру та кількості тілесних ушкоджень, проведення якої відповідно до вимог ст.76 КПК України є обов`язковою.

Вказує на те, що суд не дав належної оцінки доказам, які були надані стороною захисту і не проаналізував належним чином відповідь Калуської стоматологічної поліклініки від 19.01.2015 р. №10 про проведення лікування ( продовження лікування) хронічного періодон-титу ОСОБА_7 15.08.2011р. , оскільки планове лікування зубів при наявності відомостей про струс мозку не допускається.

Вказує на наявність Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.08.2011 р., відповідно до якої законний представник ОСОБА_11 12.08.2011 р. звернулась до органів внутрішніх справ з заявою на вчинення побоїв ОСОБА_5 . Однак, внаслідок перевірки вищевказаного повідомлення було встановлена відсутність свідків події і у пору-шенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України та притягнено ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності у порядку ст.173 КУпАП. Звертає увагу на те, що вказана постанова не скасована до теперішнього часу .

Вважає, що відсутність в матеріалах справи відповідної позовної заяви потерпілої або її представника щодо відшкодування моральної шкоди не дозволяла суду прийняти рішення про стягнення грошових коштів з обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адво-ката ОСОБА_6 які підтримали вимоги апеляційної скарги і просили скасувати вирок суду у зв`язку з відсутністю події злочину, потерпілу ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 і представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , які заперечили доводи апеляційної скарги та просять залишити її без задоволення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних вимог, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги та заперечення проти їх задоволення, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог си.64 КПК України (1960р.), при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання;4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.334 КПК України (1960р.) мотивувальна частина обвинуваль-ного вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця,часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів зло-чину.

В той же час, зі змісту мотивувальної частини вироку суду вбачається, що вищевказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не були, чим було порушено право обвину-ваченої ОСОБА_5 на захист.

Зокрема, судом першої інстанції не встановлено місце злочину, спосіб, яким підсудна ОСОБА_12 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, мотиви якими вона керувалася вчиняючи злочин.

Суд першої інстанції також не встановив які саме тілесні ушкодження були заподіяні непо-внолітній потерпілій ОСОБА_7 , обмежившись вказівкою на відповідний акт судово-медичного обстеження №857 від 23.08.2011р..

Так, зі змісту скарги приватного обвинувачення, яку подано в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 законним представником потерпілої ОСОБА_8 13.10.2011р. вбача-ється, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 08.08.2011р. в АДРЕСА_1 близько 21год. , умисно , з корисливих мотивів , шляхом нанесення ударів палицею, яку вирвала з рук потерпілої ОСОБА_7 по голові,задньої поверхні тулуба та верхні кінцівок , заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що суд послався на показання потер-пілої ОСОБА_7 , яка стверджувала в судовому засідання (а.с.75 Т.2), що підсудна ОСОБА_5 , на ґрунті неприязних відносин нанесла їй декілька ударів по голові, руках, плечах та спині палицею ,яку вирвала у неї з рук, внаслідок чого заподіяла тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції також послався на висновки судово-медичної експертизи, відпові-дно до якої встановлені у потерпілій тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупого твердого предмету, яким могла бути і палиця.

Однак, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції не встановив мотив, яким керувалась підсудна ОСОБА_5 вчиняючи злочин та спосіб, яким вона заподіяла потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, обмежившись вказівкою на те, що підсудна нанесла потерпілій побої.

При цьому, суд першої інстанції допустив істотні суперечності в своїх висновках і встано-вивши, що обвинувачена нанесла потерпілій побої, тобто вчинила злочин, який передба-чено ст.126 КК України, в подальшому кваліфікував дії підсудної за ч.1 ст. 125 КК України. Зокрема, під побоями необхідно розуміти неодноразове нанесення потерпілому численних ударів.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що скарга потерпілого повинна ві-дповідати вимогам, які пред`являються до обвинувального висновку, тобто вимогам, які встановлені у ст. ст. 223 і 224 КПК України (1960р.).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів звернуто увагу на те, що необхідно суворо додержувати вимог ч. 1 ст. 27 КПК України, (1960р.) про те, що кримінальні справи про перелічені в ній злочини можуть бути порушені тільки за наявності скарги потерпілого або його законного представника. У скарзі мають бути чітко викладені підстави для порушення справи, зокрема обставини, час, місце, мотиви, наслідки вчинення злочину, його кримінально-правова кваліфікація та відповідні докази; дані про особу, яка підозрюється в його вчиненні; прохання про притягнення

її до кримінальної відповідальності тощо.

Зі змісту скарги приватного обвинувачення, яку подано в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 законним представником потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що вона звинувачує ОСОБА_5 у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і вказує що остання вчинила цей злочин з корисливих мотивів. Однак, вказаний в скарзі приватного обвинувачення мотив, яким нібито керувалася обвинувачена ОСОБА_5 носить суперечливий характер, оскільки нанесення легких тілесних ушкоджень з корисливих мотивів свідчить про ознаки іншого складу злочину.

В постанові Калуського миськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2011 року вказано, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що безпричинно стала обзива-ти дочку ОСОБА_7 нецензурними словами і наносити побої.

В апеляційній інстанції виправити вищевказані недоліки та протиріччя неможливо, оскіль-ки справа була розглянута судом першої інстанції в межах пред`явленого обвинувачення, формулювання якого в скарзі приватного обвинувачення та постанові суду носить неконкретний характер, що порушує право обвинуваченого на захист.

Враховуюче наведене колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду та направи-ти справу на новий судовий розгляд під час якого суду першої інстанції необхідно обговори-ти можливість направлення справи прокурору для організації досудового слідства.

Так, відповідно до вимог ст.111 КПК України, (1960р.) досудове слідство провадиться у всіх справах, за винятком справ про злочини, зазначені у ч.1 ст.27 і ст.425 КПК України (1960р.), по яких досудове слідство провадиться у випадках, коли злочин вчинено неповно-літнім чи особою, яка через свої фізичні або психічні вади не може сама здійснювати своє право на захист, а також коли це визнає за необхідне прокурор чи суд.

При вирішанні цього питання необхідно врахувати, що потерпілою по цій справі визнана неповнолітня ОСОБА_7 , яка не може організувати ефективний захист своїх інтересів, вна-слідок чого кримінальна справа тривалий строк не може знайти свого вирішання в суді.

Необхідно також враховувати те, що формулювання обвинувачення, викладене у скарзі приватного обвинувачення та постанові Калуського миськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2011 року носить неконкретний характер, що є однієї з причин тривалого розгляду справи в суді.

Крім того , колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що в порушення ви-мог ст. 7-1 КПК України, (1960р.), відповідно до якої винна особа може бути звільнити від кримінальної відповідальності за строком давності тільки при її згоді, без відповідної згоди підсудної ОСОБА_5 , суд звільнив її від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

При цьому, необхідно зазначити, що попередній вирок суду вже скасовувався апеляційної інстанцією саме з таких підстав. (а.с.235-236)

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 323, 334, 362, 365, 366, 370 КПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суд Івано-Франківської області від 28.04.2015 року, задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 року стосовно ОСОБА_5 скасувати і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий : ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_2