У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді Квасневської
Н.Д.,

суддів Пойди М.Ф.,
Тельнікової І.Г.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
вирок Автозаводського районного суду
м. Кременчука від 29 травня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду Полтавської
області від 05 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 29 травня 2014 року
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у
виді 120 (ста двадцяти) годин громадських
робіт.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України
кримінальне провадження щодо ОСОБА_1
закрито у зв'язку з закінченням строків
давності притягнення останнього до
кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_1 2 000 грн. на користь
представника неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
представника неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 2 000 грн.
в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 05 серпня 2014 року вирок суду
першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 06
червня 2009 року, у другій половині дня
знаходячись біля будинку № 7-А, по
бульвару Пушкіна, м. Кременчук,
Полтавської області, на ґрунті
неприязних стосунків з неповнолітнім
ОСОБА_2, взявши останнього за ліве вухо,
декілька разів ударив головою об
покрівлю будівлі, чим спричинив
потерпілому легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вироку суду першої інстанції
та ухвалу суду апеляційної інстанції і
закрити кримінальне провадження за
відсутністю в його діях складу
кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, істотні
порушення вимог кримінального
процесуального закону та неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність, не
погоджуються з оцінкою судом доказів
по справі. Вважає, що його вина у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення не
доведена матеріалами справи. Зазначає,
що суд не врахував всі докази, які
свідчать про його невинуватість у
вчиненні кримінального
правопорушення. Вказує, що суд
апеляційної інстанції на вказані
порушення вимог закону увагу не
звернув, а тому підлягає скасуванню і
ухвала суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та додані до неї копії судових рішень,
колегія суддів вважає, що у відкритті
касаційного провадження слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
касаційним судом судового рішення є
істотне порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого.

З огляду на зазначене, до компетенції
касаційного суду не входить перевірка
обставин, зазначених у ст. 409 КПК
України, а саме невідповідності
висновків суду першої інстанції
фактичним обставинам кримінального
провадження, неповноти судового
розгляду.

Натомість, зазначені обставини, на які,
зокрема, посилається у касаційній
скарзі засуджений ОСОБА_1 були
предметом перевірки суду апеляційної
інстанції, яка зазначила про
відсутність порушень вимог КПК України
при проведенні досудового слідства і
розгляді справи в суді першої
інстанції. Тому, при розгляді доводів
касаційної скарги колегія суддів
виходить із фактичних обставин
провадження, встановлених судом.

Матеріали провадження свідчать, що
суди першої і апеляційної інстанцій
ретельно перевіряли доводи, аналогічні
тим, що викладені у касаційній скарзі.
Зазначені в судових рішеннях мотиви
про визнання цих доводів
безпідставними, колегія суддів
знаходить обґрунтованими і такими, що
відповідають дослідженим у судовому
засіданні доказам.

Мотивуючи висновок про винуватість
ОСОБА_1 в умисному спричиненні легких
тілесних ушкоджень, суд першої
інстанції послався на докази, що
зібрані у встановленому законом
порядку, досліджені в судовому
засіданні, належно оцінені і є
обґрунтованими.

Зокрема, свої висновки про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального
правопорушення за викладених у вироку
обставин, суд першої інстанції
обґрунтував показаннями
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2,
показаннями законного представника
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3,
свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, даних
ними в судовому засіданні; даними
висновку судово-медичної експертизи №
149 від 04 лютого 2010 року;
висновку додаткової судово-медичної
експертизи № 319 від 06 березня 2010
року; висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 120 від 12
липня 2010 року; висновку додаткової
комісійної судово-медичної експертизи
№ 81 від 01 квітня 2010 року; даними
протоколу зводин віч-на-віч від 23
лютого 2012 року; протоколу відтворення
обстановки та обставин події злочину
від 26 березня 2012 року; протоколу
відтворення обстановки та обставин
події злочину від 22 березня 2012 року;
висновку комісійної судово-медичної
експертизи № 55 від 06 квітня 2012 року та
інших доказів по справі.

Сукупність наведених у вироку доказів,
переконливо свідчить про те, що ОСОБА_1
вчинив кримінальне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 125 КК
України. Вирок суду є вмотивованим і
відповідає вимогам ст. 374 КПК
України.

Покарання ОСОБА_1 суд призначив
відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК
України воно є справедливим і
достатнім для його виправлення та
попередження нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, які
аналогічні доводам його касаційної
скарги, належно перевірені апеляційною
інстанцією. Апеляційний суд визнав
обґрунтованим висновок місцевого суду
про правильність засудження ОСОБА_1 за
ч. 1 ст. 125 КК України, на усі доводи
апеляції надав обґрунтовані відповіді.
Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 419 КПК України, її
законність сумнівів у колегії суддів
не викликає.

Рішення суду першої інстанції про
закриття кримінального провадження у
зв'язку з закінченням строків давності
притягнення ОСОБА_1 до
кримінальної відповідальності
відповідає вимогам закону.

У касаційній скарзі не наведено
належних доводів щодо наявності
істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону чи
неправильного застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
кримінального правопорушення та особі
засудженого, а тому з мотивів,
наведених у ній, підстав для скасування
судових рішень щодо ОСОБА_1
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а :

відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на вирок Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 29
травня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Полтавської області від 05 серпня
2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

Квасневська Н.Д. Пойда М.Ф.
Тельнікова І.Г.