Справа №1-53/10 29.04.2010 29.04.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-211 /2010 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого: Погорєлової Г.М.

суддів: Карпія В.М., Маркової Т.О.

при секретарі Березняку В.В.

за участю:

прокурора: Данчука В.М.

захисника: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

29 квітня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями потерпілої ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2010 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець с. Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області, раніше не судимий,

- засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки.

Згідно вироку суду, 03 жовтня 2009 року близько 20.00 години у с. Яструбінове Вознесенського району Миколаївської області, грубо порушуючи вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України, у стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «Mitsubishi Carisma», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в присутності громадянина ОСОБА_6, який користується даним транспортним засобом на підставі довіреності.

Рухаючись зі швидкістю більше 80 км/год в темний час доби в умовах обмеженої видимості, при включеному дальньому світлі фар, вологою проїжджою частиною, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої ситуації та її зміні, не впорався з керуванням транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, потім - за межі проїжджої частини і допустив перекидання транспортного засобу, в якому, крім нього, знаходилися ще шість пасажирів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Mitsubishi Carisma» отримали легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров'я, а пасажир ОСОБА_7 з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями був доставлений в Вознесенську районну лікарню, де констатували його смерть.

В апеляції потерпіла ОСОБА_5 просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_4 покарання більш суворе ніж позбавлення волі строком на 3 роки. Вказує, що судом не враховано таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, оскільки всі свідки вказували, що 3 жовтня 2009 року ОСОБА_4 вживав алкоголь протягом цілого дня.

На думку апелянта, ОСОБА_4 не покаявся у вчиненому щиро, оскільки жодного разу не поцікавився ні матеріальним, ні моральним станом їхньої сім'ї після втрати єдиного сина. Вважає, що засуджений визнав свою вину у суді для того, щоб уникнути допиту свідків, які могли б пояснити в якому стані він перебував і як себе поводив.

В апеляції засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду змінити, призначивши йому більш м'яке покарання з застосуванням норм ст.ст. 69, 75, 76 КК України, оскільки він раніше не судимий, характеризується позитивно, має постійне місце роботи, має незадовільний стан здоров'я, який потребує оперативного втручання, свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому.

Вказує, що надавав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну допомогу протягом досудового слідства та під час суду. Крім того, його родичі пропонували потерпілій повністю оплатити витрати на поховання її сина, однак вона відмовилась і пояснила, що не бажає приймати допомогу і, взагалі, бачити апелянта.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_5 і засудженого ОСОБА_4 в підтримку доводів своїх апеляцій, думку прокурора, який вважає, що вирок обґрунтований і законний; вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає поверненню до суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 350 КПК України при обґрунтуванні необхідності зміни або скасування вироку апеляція повинна містити прохання особи, яка подає апеляцію.

Необхідність застосування більш суворого покарання є підставою для скасування вироку відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 378 КПК України.

Не погоджуючись з вироком, потерпіла ОСОБА_5 просить про його зміну у зв'язку з м'якістю призначеного ОСОБА_4 покарання. Оскільки, зміна вироку, є неможливою у випадку, коли апелянт просить застосувати більш суворе покарання, то позиція потерпілої ОСОБА_5 є суперечливою і не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) про розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у випадку необхідності застосування закону про більш суворе покарання, якщо позиція апелянта є суперечливою і не узгоджується, зокрема, з вимогами ч. 1 ст. ст. 378 КПК України, апеляція визнається такою, що не відповідає вимогам ст. 350 КПК України.

За вказаних обставин кримінальна справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відповідності апеляції потерпілої вимогам ст.350 КПК України та про її подальший рух відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Кримінальну справу щодо ОСОБА_4 повернути Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області для вирішення питання щодо відповідності апеляції потерпілої ОСОБА_5 вимогам ст.350 КПК України та про її подальший рух відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Головуючий:

Судді: