Справа № 598/1224/13-к
провадження № 1-кп/598/55/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р.

Колегія суддів Збаразького районного
суду Тернопільської області в складі:
головуючого судді Щербатої
Г.Р.

судді
Гудими І.В.

судді
Левків А.І.

при секретарі
Довбуш М.Ю.

за участю: прокурора Дядишин Л.В.,
потерпілого-цивільного позивача
ОСОБА_1, обвинуваченого ОСОБА_2, його
захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
обвинуваченого ОСОБА_6, його захисника
ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду місті Збаражі
кримінальне провадження внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0000174 по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,
з середньою освітою, одруженого, що має
на утриманні одну неповнолітню дитину,
непрацюючого, раніше не судимого,

за ч.3 ст.289 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженця та
мешканця АДРЕСА_2, громадянина України,
з середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, раніше судимого: 18.09.2012
року Збаразьким районним судом за ч.1
ст.185 КК України до покарання у виді 100
(ста) годин громадських робіт; 27 березня
2013 року Збаразьким районним судом за ч.2
ст.389, ст.71 КК України до покарання у
виді арешту строком на два місяці
десять днів,

за ч.1 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України,-

встановив:

15 травня 2013 року приблизно о 22 год. 30
хвилин у обвинуваченого ОСОБА_2 за
попередньою змовою із обвинуваченим
ОСОБА_6, які, будучи в стані
алкогольного сп"яніння, перебували у
салоні автомобіля «ВАЗ 2109», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_1, виник злочинний
намір направлений на незаконне
заволодіння вказаним транспортним
засобом, поєднаним з насильством,
небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний намір,
обвинувачений ОСОБА_2, який знаходився
на задньому пасажирському сидінні з
лівої сторони, застосував до
потерпілого ОСОБА_1 фізичне насильство,
що виразилось у здушуванні руками шиї
потерпілого та нанесенні двох ударів
кулаком в голову, в результаті чого,
ОСОБА_1 почав гальмувати і на вимогу
ОСОБА_2, зупинив керований ним
автомобіль. Після цього, обвинувачені
вийшли із автомобіля, і ОСОБА_2 силоміць
витягнув потерпілого з салону
транспортного засобу, кинувши його на
землю. Лежачому на дорозі потерпілому,
обвинувачені почергово наносили удари
руками, ногами та милицею у різні
частини тіла, чим заподіяли тілесні
ушкодження у вигляді синця правої
тім»яно-скроневої ділянки голови з
поширенням на праву половину
потиличної ділянки, синця правої
половини чола, садна верхньої губи,
крововиливу і садна (на тлі
крововиливу) слизової оболонки правої
половини нижньої губи, крововилив у
слизову оболонку лівої половини цієї
губи з поширенням на ясна, поперечного
зламу 4-го лівого нижнього зуба, синців
на задній поверхні верхньої третини
грудної клітки, задній поверхні
верхньої третини лівого плеча, задній
поверхні верхньої третини лівого
передпліччя, тильній поверхні лівої
кисті та садна на внутрішній поверхні
нижньої третини правого передпліччя,
що згідно висновку судової медичної
експертизи №589 від 03.07.2013 року
відноситься до легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом
здоров»я. Крім того, в момент побиття
потерпілого, обвинувачений ОСОБА_6, з
корисливих мотивів, відкрито викрав у
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 гривень.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії,
обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_6
помістили потерпілого в багажне
відділення автомобіля, а самі
незаконно заволоділи вказаним
транспортним засобом, яким під
керуванням ОСОБА_2 поїхали по
автодорозі у напрямку м. Збараж, де
ОСОБА_2 не справився із керуванням,
заїхав у земляний насип, пошкодивши
автомобіль потерпілого.

Суд приходить до висновку, що
обвинувачений ОСОБА_2 є винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289
КК України, як незаконному заволодінні
транспортним засобом, за попередньою
змовою групою осіб, поєднаному із
застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 є винним у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст. 187 КК України, як у
нападі з метою заволодіння чужим
майном, поєднаному із насильством,
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, який зазнав нападу та ч. 3
ст. 289 КК України, як незаконному
заволодінні транспортним засобом, за
попередньою змовою групою осіб,
поєднаному із застосуванням
насильства, небезпечного для життя та
здоров'я потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 вину у скоєнні інкримінованого
йому кримінальному правопорушенні
визнав повністю і пояснив, що 15
травня 2013 року разом із ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 розпивав спиртні напої, після
чого у вечірній час на автодорозі між
селами Базаринці і Капустинці сіли у
автомобіль під керуванням ОСОБА_1, з
метою доїхати до м. Збаража. Він та
ОСОБА_6 сіли на заднє сидіння, а ОСОБА_8
на переднє пасажирське сидіння
автомобіля. Під час руху автомобіля
він, сидівши за водієм, схопив
потерпілого за шию, здавивши її,
наказав зупинити автомобіль. Після
цього він і ОСОБА_6 вийшли із
транспортного засобу і він силоміць
витягнув ОСОБА_1 із салону автомобіля.
На дорозі обидва нанесли потерпілому
удари руками ногами в обличчя та в
область грудей, від чого він впав на
землю, після чого вони помістили його у
багажне відділення автомобіля. Далі,
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 сіли в автомобіль на
пасажирські сидіння, а він за кермо
автомобіля. Вказаним автомобілем вони
поїхали автодорогою в напрямку м.
Збаража, де він, не справившись із
керуванням, заїхав у земляний насип, в
результаті чого пошкодив автомобіль
потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому
засіданні дав показання аналогічні
показам ОСОБА_2, однак вину у скоєнні
інкримінованих йому злочинах визнав
частково і пояснив, що домовленості між
ним і ОСОБА_2 щодо незаконного
заволодіння транспортним засобом,
поєднаним з насильством, небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого не
було, а гроші в сумі 50 грн. він підняв із
землі, після того, як сам потерпілий, в
момент його побиття, просив не бити
його, бо він інвалід і у нього є діти, і
згідний віддати їм автомобіль, кинув
документи, з яких і випали гроші, які
він підняв з землі. ОСОБА_6 підтвердив
той факт, що наносив лежачому ОСОБА_1
два удари рукою в обличчя та наказував
йому лізти в багажне відділення
автомобіля. Перебуваючи в салоні
автомобіля, коли за кермо сів ОСОБА_2,
він неодноразово наголошував та
спостерігав за тим, щоб ОСОБА_1 тримав
руки зверху на сумках, що були в
багажнику, з метою запобігти опору
потерпілого, нанесення ОСОБА_1 комусь
із них ударів ключами чи іншими
предметами.

Разом з тим, вина обвинувачених ОСОБА_2
та ОСОБА_6 у вчиненні ними
інкримінованих їм кримінальних
правопорушень знайшла своє
підтвердження доказами, що були
дослідженні в ході судового розгляду
справи.

Так, потерпілий ОСОБА_1 в судовому
засіданні ствердив, що 15 травня 2013
року, приблизно о 22 год. 30 хвилин, він
керуючи легковим автомобілем марки
«ВАЗ 2109», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, рухався автодорогою із с.
Мусорівці в напрямку м. Збаража. По
дорозі, на жест руки ОСОБА_8, зупинив
керований ним автомобіль і погодився
підвести його у м. Збараж. В той момент,
коли ОСОБА_8 сідав в автомобіль, на
заднє сидіння сіли ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
яких він перед зупинкою на дорозі не
бачив. Від обвинувачених та свідка було
чути запах спиртного, однак потерпілий
погодився підвести їх до м. Збаража.
Проїхавши невелику відстань, він
вимушений був зупинити керований ним
автомобіль, оскільки ОСОБА_2 схопив
його за шию і здавивши її, наніс удари в
голову та наказав зупинити автомобіль.
Після цього обвинувачені вийшли із
транспортного засобу і ОСОБА_2 силоміць
витягнув його із салону автомобіля. На
дорозі обидва обвинувачені нанесли
йому удари руками і ногами в обличчя
та в область грудей, від чого він впав
на землю, де вони почергово
продовжували наносити йому удари
ногами у різні частини тіла, незважаючи
на те, що він просив не бити його, бо він
інвалід та у нього є діти. ОСОБА_6 шукав
у кишенях одягу потерпілого гроші і
мобільний телефон та із портмоне
викрав гроші в сумі 100 грн. купюрами по 20
грн., 10 грн. та 5 грн. Після цього
обвинувачені помістили його у багажне
відділення автомобіля, за кермо якого
сів ОСОБА_2, який продовжив рух
автодорогою. ОСОБА_8 і ОСОБА_6 також сіли
в автомобіль на пасажирські сидіння і
під час руху транспортного засобу,
ОСОБА_6 неодноразово наголошував та
спостерігав за тим, щоб він тримав руки
зверху на сумках, що були в багажнику,
та не здумав чинити їм опір, наносити
удари ключами чи іншими предметами, що
були у багажному відділенні.
Автомобіль під керуванням ОСОБА_2
рухався автодорогою в напрямку м.
Збаража, де ОСОБА_2, не справившись із
керуванням, заїхав у земляний насип, в
результаті чого пошкодив його
автомобіль. Оскільки заподіяні збитки
йому обвинувачені відшкодували, тому
під час судового розгляду справи, від
заявленого цивільного позову ОСОБА_1
відмовився і не наполягає на суворому
покаранні винних.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
повністю підтвердив показання
потерпілого та ствердив, що 15 травня 2013
року разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розпивав
спиртні напої, після чого у вечірній
час на автодорозі між селами
Базаринці і Капустинці вони сіли у
автомобіль під керуванням ОСОБА_1, з
метою доїхати до м. Збаража. ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 сіли на заднє сидіння, а він на
переднє пасажирське сидіння
автомобіля. Під час руху автомобіля
ОСОБА_2 схопив водія за шию і здавивши
її, наніс удари кулаком в голову
потерпілого та наказав зупинити
автомобіль. Після цього обвинувачені
вийшли із автомобіля і ОСОБА_2 силоміць
витягнув ОСОБА_1 із салону автомобіля.
Далі, на дорозі обидва обвинувачені
наносили потерпілому удари руками
ногами в обличчя та інші частини тіла,
незважаючи на його прохання не бити
потерпілого. Під час заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_1,
обвинувачені обшукували потерпілого.
Після цього, ОСОБА_2 сказав, щоб
закинути ОСОБА_1 в багажник і разом із
ОСОБА_6 підняли потерпілого із землі та
помістили у багажне відділення
автомобіля. За кермо автомобіля сів
ОСОБА_2 і вони поїхали автодорогою в
напрямку м. Збаража, де ОСОБА_2, не
справившись із керуванням, заїхав у
земляний насип, в результаті чого
пошкодив автомобіль потерпілого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
ствердив, що в середу 15 травня 2013 року в
магазин с. Капустинці Збаразького
району, де він працює продавцем,
заходили обвинувачені та купляли
продукти харчування.

Із протоколу огляду місця події від 16
травня 2013 року вбачається, що місцем
події є ділянка автодороги, яка
знаходиться між населеними пунктами с.
Базаринці та с. Капустинці на відстані
650 м від в"їзду в с. Красносільці
Збаразького району Тернопільської
області. При огляді місця події
виявлено легковий автомобіль марки
«ВАЗ 2109», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, у якому пошкоджений
капот, ліва фара, правий бік. В салоні
автомобіля безлад, пошкоджені сидіння
і спинка заднього сидіння частково
складена вперед. На місці події
виявлені пара взуття і протез зубів
потерпілого ОСОБА_1 та грошові кошти
купюрами чотири по 20 грн. та дві по 5
грн., що виявлені службовим собакою на
відстані 115 м від місця, де знаходився
автомобіль (а.к.п. 16-21).

Протоколами пред»явлення осіб
для впізнання від 16 травня 2013 року,
відповідно до яких потерпілий ОСОБА_1
вказав на особи обвинувачених ОСОБА_2
та ОСОБА_6 які вчинили злочини щодо
нього та на особу ОСОБА_8, який був
свідком вчинення злочинів (а.к.п. 30-38 т.1).

Протоколами одночасного допиту осіб
від 28 червня 2013 року, 01 липня 2013 року та
05 липня 2013 року, проведених за участю
потерпілого ОСОБА_1, та обвинувачених
ОСОБА_6 і ОСОБА_2, свідка ОСОБА_8 та
обвинуваченого ОСОБА_2, потерпілий та
свідок стверджували, що обвинувачені
застосувавши насильство, що виразилося
у побитті та заподіянні тілесних
ушкоджень ОСОБА_1, незаконно заволоділи
транспортним засобом потерпілого, а
обвинувачений ОСОБА_6 ще і грошовими
коштами в сумі 100 грн. (а.к.п. 95-98, 103-117 т.1).

Із протоколів проведених слідчих
експериментів від 22.05.2013 року за участю
потерпілого ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_8 та
оглянутих під судового розгляду
відеозаписів, вбачається, що
потерпілий та свідок розповідали та
показували, яким чином та де, до ОСОБА_1
було застосовано насильство та
незаконне заволодіння його
транспортним засобом і грошовими
коштами, що мало місце 15 травня 2013 року
(а.к.п. 118-122, 134-138 т.1).

Як вбачається із висновку
судово-медичної експертизи від 03.07.2013
року № 589 при огляді потерпілого 16
травня 2013 року у ОСОБА_1 виявлені:
синець правої тім»яно-скроневої
ділянки голови з поширенням на праву
половину потиличної ділянки, синець
правої половини чола, садно верхньої
губи, крововилив і садно (на тлі
крововиливу) слизової оболонки лівої
правої половини нижньої губи,
крововилив у слизову оболонку лівої
половини цієї губи з поширенням на
ясна, поперечний злам 4-го лівого
нижнього зуба, синці на задній поверхні
верхньої третини грудної клітки,
задній поверхні верхньої третини
лівого плеча, задній поверхні верхньої
третини лівого передпліччя, тильній
поверхні лівої кисті та садна на
внутрішній поверхні нижньої третини
правого передпліччя. Виявлений у
ОСОБА_1 злам 4-го лівого нижнього зуба з
розкриттям його порожнини належить до
легких тілесних ушкоджень із
короткочасним розладом здоров»я, а
синці, крововиливи та садна є легкими
тілесними ушкодженнями (а.к.п. 141-145 т.1).

Характер ушкоджень, їх локалізація і
механізм утворення повністю
співпадають з показаннями потерпілого,
обвинувачених та свідка про обставини
вчинення злочину.

Із висновку експерта від 06.06.2013 року за
№ 06/10-133 судово-дактилоскопічної
експертизи вбачається, що слід пальця
руки розміром 9х9 мм, вилучений із
зовнішньої сторони задньої правої
дверки автомобіля ВАЗ-2109, слід долоні
руки розміром 45х30 мм, вилучений із
зовнішньої сторони багажника дверки
автомобіля, слід пальця руки розміром
11х16 мм, вилучений із внутрішньої
сторони віконного скла лівих задніх
дверей автомобіля, залишені мізинцем
пальцем правої руки, долонею лівої руки
та вказівним пальцем правої руки
обвинуваченим ОСОБА_6 (а.к.п. 155-171 т.1).

Як вбачається із висновків
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи №324 від 18.06.2013 року і №332 від
20.06.2013 року та спеціальної медичної
наркологічної експертизи №342 від 18.06.2013
року і №351 від 20.06.2013 року
обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_6
психічними захворюваннями не
страждали і не страждають, хронічним
алкоголізмом і наркоманією не
хворіють, застосування примусових
заходів медичного характеру не
потребують. В період вчинення ними
інкримінованих їм діянь вони могли, як
і в даний час спроможні усвідомлювати
свої дії та керувати ними, тобто
являються осудним (а.к.п. 155-171 т.1).

Згідно висновку експерта за № 4-22/13 від
15.06.2013 року автотоварознавчої
експертизи, матеріальна шкода завдана
власнику автомобіля марки ВАЗ 2109,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження внаслідок
ДТП, може становити 4053 грн. 10 коп. (а.к.п.
4-12 т.2).

Разом з тим, суд, відповідно до
ст.87 КПК України, вважає недопустимим
доказ по даному кримінальному
провадженню і не приймає до уваги
показання ОСОБА_6 при проведенні
слідчого експерименту 22.05.2013 року за
участю обвинуваченого ОСОБА_6, оскільки
ця слідча дія проведена з істотними
порушеннями прав та основоположних
свобод людини, за участю захисника
ОСОБА_10, який був захисником
обвинуваченого ОСОБА_2, показання
якого, на той час суперечили
показанням ОСОБА_6 (а.к.п. 123-128 т.1).

При цьому суд вважає, що визнання
недопустимими вказаного доказу не є
підставою для виправдання
обвинуваченого ОСОБА_6, оскільки
навіть за відсутності цього доказу
вина обвинуваченого стверджується
сукупністю доказів, досліджених по
справі, які в свою чергу об'єктивно
узгоджуються між собою.

Суд не приймає до уваги тверджень
обвинуваченого ОСОБА_6, що попередньої
змови, щодо незаконного заволодіння
транспортним засобом із застосуванням
насильства до потерпілого, між ним і
ОСОБА_2 не було, що наніс він кілька
ударів ОСОБА_1, щоб підтримати друга
ОСОБА_2, а гроші взяв, бо потерпілий
кинув портмоне і говорив, щоб забирати
все, що в нього є, тільки не бити його,
оскільки ці показання спростовуються
сукупністю доказів, дослідженими по
справі, які об'єктивно підтверджують
вину обвинуваченого ОСОБА_6 у
заподіянні спільно із ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень потерпілому, поміщення його
в багажне відділення автомобіля,
неодноразові накази дані ОСОБА_6 ОСОБА_1
тримати руки зверху, щоб запобігти
опору зі сторони потерпілого, та
свідчать про цілеспрямовані дії обох
обвинувачених, що виразились у нападі,
з метою заволодіння грошовими коштами
потерпілого, та незаконним
заволодінням його транспортним
засобом, поєднаному із застосуванням
насильства, небезпечного для життя та
здоров'я потерпілого.

Злочинними діями завдана
матеріальна та моральна шкода
потерпілому ОСОБА_1, яка під час
судового розгляду справи відшкодована
обвинуваченими, в зв»язку з чим
потерпілий відмовився від заявлених
позовних вимог, а тому цивільний позов
підлягає залишенню без розгляду.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, відповідно до
вимог ст. 65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
конкретні обставини справи, дані щодо
особи винного та пом»якшуючі його вину
обставини, як те, що він вперше
притягується до кримінальної
відповідальності, щиро кається,
відшкодував заподіяну шкоду, має на
утриманні неповнолітню дитину, які
істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину і, застосувавши ст.69
КК України, вважає за необхідне
призначити йому покарання нижче від
найнижчої межі встановленої санкцією
ч.3 ст.289 КК України, у виді позбавлення
волі без конфіскації майна. При цьому
суд, враховуючи вищенаведені
пом'якшуючі його вину обставини, а
також думку потерпілого, який просить
не позбавляти волі обвинуваченого
ОСОБА_2, приходить до переконання про
можливість його виправлення без
відбування покарання, в зв'язку з чим
вважає за необхідне звільнити його
відповідно до ст.75 КК України від
відбування призначеного покарання з
випробуванням. Разом з тим суд вважає
за необхідне встановити ОСОБА_2
іспитовий строк терміном на 3 роки та
покласти на нього слідуючі обов'язки,
що передбачені ст.76 КК України, а саме
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції та
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання і
роботи.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_6, відповідно до
вимог ст. 65 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
конкретні обставини справи, дані щодо
особи винного та пом»якшуючі його вину
обставини, як те, що він, щиро кається,
відшкодував заподіяну шкоду, має на
утриманні батька, який є інвалідом, що
істотно знижують ступінь тяжкості
вчинених злочинів і, застосувавши ст.69
КК України, вважає за необхідне
призначити йому покарання нижче від
найнижчої межі встановленими
санкціями ч.1 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України,
у виді позбавлення волі без
конфіскації майна.

Вироком Збаразького районного суду від
27.03.2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.
389 КК України та на підставі ст.71 КК
України йому призначене остаточне
покарання у виді арешту строком на два
місяці десять днів, за яким призначене
покарання не відбув. Оскільки за даним
вироком ОСОБА_6 притягується до
кримінальної відповідальності за нові
злочини, що вчинені ним після
постановлення вищевказаного вироку,
але до повного відбуття покарання, тому
покарання за цим вироком необхідно
призначити за правилами ст.71 КК України
за сукупністю вироків, шляхом повного
приєднання не відбутої частини
покарання за попереднім вироком
Збаразького районного суду від 27.03.2013
року у виді арешту строком на два
місяці десять днів, що відповідно до п.
а ч. 1 ст.72 КК України складає два місяці
десять днів позбавлення волі (одному
дню позбавлення волі відповідає однин
день арешту).

Суд вважає за необхідне стягнути
з обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на
користь держави судові витрати по 601
грн. 75 коп. з кожного за проведені:
судову дактилоскопічну експертизи від
06.06.2013 року за № 06/10-133; судову
автотоварознавчу експертизу № 4-22/13 від
15.06.2013 року.

Речові докази по справі, що
знаходяться на зберіганні в камері
зберігання речових доказів
Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській
області, а саме: гіпсовий зліпок взуття
- знищити; взуття, що належить ОСОБА_1,
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 повернути власникам
ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_2

Речові докази по справі, що
знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1, а
саме: автомобіль марки ВАЗ 2109,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,
чотири купюри по 20 гривень, дві купюри
по 5 гривень повернути власнику ОСОБА_1

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України,
суд,-

засудив :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.289 КК України,
призначивши йому покарання, із
застосуванням ст. 69 КК України, у виді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням та
встановити іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України
покласти на ОСОБА_2 слідуючі обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання і
роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку
в законну силу, засудженому ОСОБА_2
залишити без зміни - заставу, а після
вступу вироку в законну силу повернути
заставодавцю ОСОБА_11.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.187 та ч.3 ст.289 КК
України, призначивши йому покарання:

за ч.1 ст.187 КК України, із застосуванням
ст. 69 КК України, у виді позбавлення
волі на строк 2 (два) роки;

за ч.3 ст.289 КК України, із застосуванням
ст. 69 КК України, у виді позбавлення
волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
визначити ОСОБА_6 покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, повністю приєднати не відбуте
покарання, призначене за вироком
Збаразького районного суду від 27.03.2013
року, а саме, два місяці десять днів
позбавлення волі, і за сукупністю
вироків визначити ОСОБА_6 остаточне
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 (три) роки 2 (два) місяці
10(десять) днів.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до
вступу вироку в законну силу залишити
без зміни -тримання під вартою.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_6 рахувати з дня його
затримання - з 16 травня 2013 року,
зарахувавши досудове тримання його під
вартою у строк відбутого покарання.

Цивільний позов ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на
користь держави судові витрати в сумі
601 грн. 75 коп. за проведені: судову
дактилоскопічну експертизи від 06.06.2013
року за № 06/10-133; судову
автотоварознавчу експертизу № 4-22/13 від
15.06.2013 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на
користь держави судові витрати в сумі
601 грн. 75 коп. за проведені: судову
дактилоскопічну експертизи від 06.06.2013
року за № 06/10-133; судову
автотоварознавчу експертизу № 4-22/13 від
15.06.2013 року.

Речові докази по справі, що
знаходяться на зберіганні в камері
зберігання речових доказів
Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській
області, а саме: гіпсовий зліпок взуття
- знищити; взуття, що належить ОСОБА_1,
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 повернути власникам
ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 відповідно.

Речові докази по справі, що
знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1, а
саме: автомобіль марки ВАЗ 2109,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,
чотири купюри по 20 гривень, дві купюри
по 5 гривень, повернути власнику ОСОБА_1.

На даний вирок може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Збаразький районний суд протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Даний вирок суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду. Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Копія
судового рішення не пізніше наступного
дня після ухвалення надсилається
учаснику судового провадження, який не
був присутнім в судовому засіданні.

Колегія суддів

Збаразького районного суду

Тернопільської області
головуючий суддя Щербата Г.Р

суддя
Гудима І.В.

суддя
Левків А.І.