Справа № 164/2058/14-к
п/с 1-кп/164/38/2015
Категорія: 3
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 травня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000429 від 16 листопада 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого завідуючим тракторної бригади № 1 ПрАТ „Маневицьке підприємство „Родючість, одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 15 листопада 2014 року, біля 17-ї години 30 хвилин, в смт. Колки Маневицького району Волинської області, перебуваючи поряд з приміщенням колишнього магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязнених відносин до ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що остання перебуває на незначній відстані від металевих вхідних дверей з тильної сторони вищевказаного магазину та може отримати тілесні ушкодження в результаті його фізичних зусиль, умисно наніс один удар долонею лівої руки в область її обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, підшкірної гематоми і садна лівої скронево-потиличної ділянки волосистої частини голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 145 від 20 листопада 2014 року та додаткової судово-медичної експертизи № 42 від 16 квітня 2015 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, показавши, що 15.11.2014 року, біля 17-ї години 30 хвилин, в приміщенні колишнього магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , між ним та потерпілою ОСОБА_5 , яка стала захищати свою сестру ОСОБА_7 , виникла суперечка. Коли він на прохання ОСОБА_7 вийшов з приміщення магазину на вулицю, ОСОБА_5 вийшла за ним, де суперечка біля магазину між ними продовжилась. У відповідь на дії ОСОБА_5 , яка перша вдарила його рукою в обличчя та забруднила його одяг вапном, він відштовхнув її рукою від себе, внаслідок чого остання, перебуваючи на незначній відстані від металевих вхідних дверей з тильної сторони вищевказаного магазину, вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей та отримала тілесні ушкодження. Від його поштовху потерпіла не падала. Стверджує, що будь-яких перешкод, щоб спричинити потерпілій тілесні ушкодження, шляхом нанесення кількох ударів їй в різні частини тіла, у нього не було, однак він їй інших ударів наносити не став. Можливо, його поштовх долонею в обличчя ОСОБА_5 сприйняла як нанесення їй удару. Внаслідок нанесеного йому ОСОБА_5 удару рукою в обличчя йому тілесних ушкоджень спричинено не було. Чому в ході досудового розслідування він під час всіх слідчих дій за його участю, а також першого розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції в іншому складі він давав показання, що наносив саме удар потерпілій в область обличчя, а не штовхнув її рукою в обличчя, пояснити не може. На показаннях, що він не вдарив, а саме штовхнув потерпілу долонею в область обличчя, які дав в судовому засіданні під час повторного судового розгляду даного кримінального провадження, він наполягає. Йому відомо, що з приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні, після чого продовжувала лікуватися амбулаторно. Стверджує, що і раніше між ним та ОСОБА_5 , яка проти його стосунків з її сестрою ОСОБА_7 , неодноразово виникали сварки та конфліктні ситуації. Підтвердив, що на час вчинення злочину він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Кошти в сумі 2465 гривень 90 копійок, затрачені на лікування потерпілої ОСОБА_5 в Маневицькій ЦРЛ, ним сплачені у повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією в матеріалах справи. Кошти, затрачені особисто потерпілою на лікування внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, ним в добровільному порядку не відшкодовувались. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що 15.11.2014 року, біля 17-ї години 30 хвилин, в приміщенні колишнього магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності малолітніх дітей почав сваритися з її сестрою ОСОБА_7 , виникла суперечка. При цьому ОСОБА_4 ображав ОСОБА_5 , яка заступилася за сестру, нецензурними та образливими словами в присутності малолітніх дітей. В подальшому, вийшовши на прохання ОСОБА_7 з приміщення магазину на вулицю, ОСОБА_4 продовжив ображати ОСОБА_5 нецензурними та образливими словами. Не витримавши цього, ОСОБА_5 також вийшла з приміщення магазину на вулицю, де замахнулася на ОСОБА_4 відром з вапном. Стверджує, що при цьому ОСОБА_4 вона будь-яких ударів ні відром, ні рукою не наносила, його одяг вапном не забруднювала. У відповідь на її дії ОСОБА_4 вдарив її долонею лівої руки в область обличчя, внаслідок чого вона, перебуваючи на незначній відстані від металевих вхідних дверей з тильної сторони вищевказаного магазину, вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, підшкірної гематоми і садна лівої скронево-потиличної ділянки волосистої частини голови. У неї з голови стала йти кров, її самопочуття дуже погіршилось. Тому ОСОБА_8 , якій ОСОБА_5 в цей день допомагала в ремонті магазину, викликала на місце пригоди автомобіль швидкої меддопомоги, а також повідомила про спричинення їй тілесних ушкоджень в райвідділ міліції. В цей же день ОСОБА_5 госпіталізували в Маневицьку ЦРЛ, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 15.11.2014 року по 25.11.2014 року. В подальшому, оскільки стан її здоров`я не покращився, вона продовжувала лікуватися в листопаді-грудні 2014 року, січні 2015 року амбулаторно. Наполягає на тому, що ОСОБА_4 15.11.2014 року її не штовхнув долонею руки в область обличчя, а вдарив. Удар долонею був сильним, оскільки у неї від цього удару оніміла права щока. Підтвердила, що внаслідок нанесеного їй удару долонею в область обличчя вона не падала. Синців, саден, гематом від цього удару в неї не було. Всі тілесні ушкодження вона отримала вдарившись головою у металеві замкові дуги вхідних дверей з тильної сторони магазину, від яких в момент удару ОСОБА_4 в область обличчя перебувала на незначній відстані. Відшкодувати кошти, затрачені нею на лікування,а також інші витрати, понесені нею в зв`язку з тривалим лікуванням та даним кримінальним провадженням, ОСОБА_4 в добровільному порядку категорично відмовився. У виборі покарання, на яке заслуговує обвинувачений, покладається на думку суду. Підтвердила, що пам`ятку з процесуальними правами її як потерпілої за дорученням слідчого 17.11.2014 року їй вручив ДІМ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 , що вона засвідчила своїм підписом, перед допитом в якості потерпілої.
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що 15.11.2014 року, біля 17 години 30 хвилин, поблизу приміщення колишнього магазину „Вест, що по вул. Центральна, 28 в смт. Колки Маневицького району Волинської області, саме внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження. У неї з голови стала йти кров, її самопочуття дуже погіршилось. Тому ОСОБА_8 , якій ОСОБА_5 в цей день допомагала в ремонті магазину, викликала на місце пригоди автомобіль швидкої меддопомоги, а також повідомила про спричинення їй тілесних ушкоджень в райвідділ міліції. В цей же день ОСОБА_5 госпіталізували в Маневицьку ЦРЛ, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 15.11.2014 року по 25.11.2014 року. В подальшому, оскільки стан її здоров`я не покращився, вона продовжувала лікуватися амбулаторно. Стверджують, що у ОСОБА_5 з ОСОБА_4 виникла суперечка, оскільки вона стала заступатись за сестру ОСОБА_7 , з якою обвинувачений сварився в присутності малолітніх дітей. При цьому ОСОБА_4 ображав ОСОБА_5 нецензурними та образливими словами. ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_8 також додала, що зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що ОСОБА_4 її вдарив, а не штовхнув долонею лівої руки в область обличчя. Від даного удару ОСОБА_5 об скобу на дверях з тильної сторони магазину, від яких стояла на незначній відстані під час суперечки з обвинуваченим, розбила голову.

ОСОБА_7 , крім того, додала, що бачила як ОСОБА_4 замахувався на ОСОБА_5 рукою, але чи вдарив її при цьому чи штовхнув, точно стверджувати не може. Вона лише бачила, що потерпіла від удару об скобу на дверях з тильної сторони магазину, від яких стояла на незначній відстані під час суперечки з обвинуваченим, розбила голову. Підтвердила, що ОСОБА_5 від дій ОСОБА_4 не падала. Щоб ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_4 в область обличчя рукою, вона теж не бачила, стверджувати не може. Разом з тим, вона бачила як сестра ОСОБА_5 замахувалася на обвинуваченого рукою, в якій було відро з вапном, під час суперечки.

Об`єктивність показань потерпілої та вказаних свідків підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 24.11.2014 року та фототаблицею до нього (а.с. 179-181), з якого встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії було оглянуто приміщення магазину по АДРЕСА_2 , поблизу якого 15.11.2014 року ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження внаслідок дій ОСОБА_4 , зокрема, металеві двері з тильної сторони магазину, об які вдарилась головою потерпіла; протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2014 року та фототаблицею до нього (а.с. 28-30), яким підтверджується що під час проведення слідчої дії ОСОБА_4 показав як він 15.11.2014 року наносив удар ОСОБА_5 долонею лівої руки в область обличчя та розповів про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій; висновком судово-медичної експертизи № 145 від 20.11.2014 року, висновком додаткової судово-медичної експертизи № 42 від 16.04.2015 року (а.с. 26-27, 201-202), з яких встановлено, що 15.11.2014 року ОСОБА_5 були спричинені внаслідок дій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, підшкірної гематоми і садна лівої скронево-потиличної ділянки волосистої частини голови, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.11.2014 року, заявою ОСОБА_5 від 16.11.2014 року (а.с. 25, 173), якими підтверджується, що 15.11.2014 року, біля 17.30 год., в магазині „Вест, що по вул. Центральній в смт. Колки Маневицького району, їй наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 ; повідомленням Маневицької ЦРЛ від 15.11.2014 року (а.с. 172), з якого встановлено, що на лікування з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку була доставлена ОСОБА_5 , яку 15.11.2014 року, біля 17.30 год., в магазині „Вест, що в смт. Колки Маневицького району, вдарив знайомий.

Суд, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_5 , свідківОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вважає, що вони є логічними, послідовними, оскільки взаємно підтверджуються і не суперечать іншим доказам по справі, а тому визнає їх правдивими.

Зміна показань обвинуваченим ОСОБА_4 в тій частині, що він не вдарив, а штовхнув потерпілу, не міг передбачити, що внаслідок його дій ОСОБА_5 вдариться головою у металеві замкові дуги дверей магазину та отримає тілесні ушкодження, на думку суду, спрямована на уникнення ним відповідальності за вчинене. Зазначені показання обвинуваченого не знайшли підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, спростовуються як показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідківОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що обвинувачений вдарив, а не штовхнув потерпілу долонею лівої руки в область обличчя, так і показаннями самого ОСОБА_4 під час проведення всіх слідчих дій за його участю в ході досудового розслідування, в яких він підтверджував вказану обставину. Будь-яких зауважень, доповнень від ОСОБА_4 до протоколів слідчих дій, що проводились за його участю, не надходило, що він засвідчив власноручно. Аналогічні показання, що він вдарив, а не штовхнув потерпілу, обвинувачений також давав під час попереднього слухання справи судом першої інстанції в іншому складі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 в частині спричинення тілесних ушкоджень носили саме умисний характер, оскільки при обставинах, що встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, враховуючи різницю росту та ваги обвинуваченого і потерпілої, а також перебування ОСОБА_5 на незначній відстані від металевих дверей магазину із металевими скобами для навісного замка, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав, а якщо і не бажав, то при встановлених судом обставинах свідомо припускав їх настання.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутого ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, яке також підтримувала потерпіла ОСОБА_5 .
В ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено, що потерпіла була позбавлена можливості належним чином по кримінальному провадженню використовувати свої права як сторона обвинувачення. Пам`ятка з процесуальними правами ОСОБА_5 , як потерпілої, за дорученням слідчого 17.11.2014 року була їй вручена ДІМ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_9 до її допиту, що потерпіла засвідчила своїм підписом. Дані обставини підтвердила ОСОБА_5 в судовому засіданні.
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки спричинив ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: позитивні характеристики за місцем проживання та по місцю роботи, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. Суд вважає, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, що вказана слідчим у обвинувальному акті, враховуючи непослідовність показань ОСОБА_4 про обставини вчинення злочину, не знайшла підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. З цих підстав клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям до задоволення не підлягає. При цьому суд також бере до уваги, що обвинуваченим в добровільному порядку не було відшкодовано завдані внаслідок вчинення злочину збитки, що є однією з обов`язкових умов для вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, його майновий стан, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що цивільний позов, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором ОСОБА_3 , про відшкодування коштів на загальну суму 2465 гривень 90 копійок, затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_5 в Маневицькій ЦРЛ, підлягає залишенню без розгляду в зв`язку з відповідним клопотанням прокурора в судовому засіданні про залишення позову без розгляду.

Згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню є підставними та підлягають до часткового задоволення. З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 49 гривень 26 копійок документально підтвердженихвитрат (а.с. 106), затрачених нею на проїзд для участі в судових засіданнях по даному кримінальному провадженню, що мали місце 11.12.2014 року, 22.12.2014 року та 31.12.2014 року. Інші витрати, затрачені потерпілою по кримінальному провадженню на проїзд її, а також проїзд свідка ОСОБА_8 відшкодуванню не підлягають, оскільки будь-яких належним чином оформлених документів у їх підтвердження нею під час судового розгляду кримінального провадження представлено суду не було.

Керуючись ст.ст. 110, 118, 122, 124, 126, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши покарання 1700 (одна тисяча сімсот) гривень штрафу.

Цивільний позов, заявлений прокурором ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування коштів на загальну суму 2465 гривень 90 копійок залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 49 (сорок дев`ять) гривень 26 копійок документально підтвердженихпроцесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1