АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/728/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. ст. 289 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,

адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянула в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, має середню освіту, учень ЗНВК №67, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 08.12.2011 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки;

- 13.03.2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 186, ст.69, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 22.03.2012 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 09.07.2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 20.01.2014 р., не відбутий строк 1 рік 5 місяців 27 днів,

засуджений за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2012 р., остаточно призначене покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання рахувати з 22 вересня 2014 року;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Запоріжжя, має середню освіту, учень ЗНВК №67, зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, має середню освіту, студент 1-го курсу Запорізького національного університету, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимий:

- 16.07.2012 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України.

Згідно з вироком суду, 19.09.2014 року приблизно о 03-00 год., перебуваючи біля будинку №53 по вул. Перемоги в м. Запоріжжя, ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , побачили автомобіль марки ВАЗ 2106, який стояв у дворі вищезазначеного будинку, при цьому ОСОБА_8 відкрив передні водійські двері, та проник до салону автомобіля марки ВАЗ 2106 білого кольору д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , перебуваючи біля передніх пасажирських дверей вищевказаного транспортного засобу, відкрив передні пасажирські двері і також проник до салону автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_8 за допомогою замикання дротів запалювання двигуна запустив двигун даного автомобіля. ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що дії направлені на заволодіння транспортним засобом виконані, та ОСОБА_8 з ОСОБА_9 безперешкодно можуть рухатися на автомобілі, не звертаючи до себе уваги, попрямував в напрямку вул. Сталеварів в М.Запоріжжя, де його повинні були забрати ОСОБА_9 з ОСОБА_8 на викраденому автомобілі. У вищевказаному місці ОСОБА_7 сів до салону вищевказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , на якому вони виїхали на пр.Леніна в м. Запоріжжя, де були помічені працівниками міліції, вимогу яких зупинити автомобіль проігнорували, та з метою ухилитися від відповідальності намагались втекти від переслідування, однак на перехресті вулиць Соснової та Майської в м. Запоріжжя ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 були зупинені шляхом блокування автомобіля. В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані працівниками міліції, а ОСОБА_7 втік з місця події.

В апеляції процесуальний прокурор, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинувачених, просить вищезазначений вирок у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на З роки; додаткове покарання у вигляді конфіскації майна до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не застосовувати, у іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухав доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляцію в частині того, що покарання неповнолітнім слід призначити без конфіскації майна, адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_14 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції, колегія судів не вбачає підстав до задоволення останньої.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у судовому засіданні повністю визнали себе винними, дав показання по суті пред`явленого їм обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб; та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинувачених ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з вимогами ст. 65, ст. 66 КК України, при цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, та дані про особу винних.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо лише в ізоляції його від суспільства, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з застосуванням положень ст.ст. 75, 104 КК України.

Оскільки, відповідно до ст.98 КК України, до неповнолітніх не застосовується додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, суд першої інстанції обгрунтовано не застосував до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , передбачене ч.2 ст.289 КК України додаткове покарання - конфіскацію майна.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію процесуального прокурора залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженими в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

судді