У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 7 квітня 2015 року заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо неї,

встановила:

Засуджена ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд постановлених у кримінальній справі щодо неї судових рішень, в якій порушує питання про скасування вироку Бородянського районного суду Київської області від 6 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 8 квітня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2014 року та закриття провадження у справі.

Одночасно засуджена ставить питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, обґрунтовуючи причини його пропуску тим, що ухвалою касаційного суду від 30 грудня 2014 року їй було повернуто заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали суду касаційної інстанції від 26 серпня 2014 року, у зв'язку з тим, що нею не усунуто недоліки, на які їй вказувалося в ухвалі цього ж суду від 8 грудня 2014 року про залишення її заяви без руху. Крім того, як на підставу для поновлення строку посилається на те, що мала намір звернутися до Верховного Суду України з відповідною заявою після набрання чинності Законом України №192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», яким відновлено права Верховного Суду України як найвищого судового органу, а також зазначає про поганий стан її здоров'я та похилий вік, які завадили їй своєчасно звернутися з заявою про перегляд судового рішення.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви і клопотання про поновлення строку, дійшла висновку про таке.

Заява засудженою ОСОБА_4 подана з підстав, визначених пунктами 1, 2 частини 1 статті 445 КПК України, тобто у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченою законом України про кримінальну відповідальність та кримінальним процесуальним законом у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 447 КПК України заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.

Згідно долучених до заяви документів вбачається, що засуджена ОСОБА_4 у листопаді 2014 року звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України в порядку глави 33 КПК ухвали цього ж суду від 26 серпня 2014 року. Постановою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 грудня 2014 року вказану заяву засудженої було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Протягом установленого строку ОСОБА_4 повторно подала до суду заяву про перегляд Верховним Судом України вищезазначених судових рішень, проте вказаних у постанові недоліків не усунула. У зв'язку з цим 30 грудня 2014 року вказану заяву засудженій було повернуто.

3 квітня 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява засудженої ОСОБА_4 про перегляд постановлених у кримінальній справі щодо неї судових рішень, у якій вона порушує питання про їх скасування та закриття провадження у справі. Разом з заявою ОСОБА_4 подала клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень.

Відповідно до частини 6 статті 447 КПК України, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою ‒ третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з копіями судових рішень, долученими до заяви засудженої ОСОБА_4, ухвала суду касаційної інстанції щодо неї, стосовно якої заявлено клопотання про перегляд, була ухвалена 26 серпня 2014 року. Два судових рішення на які здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 445 КПК України ухвалені 12 березня та 20 серпня 2013 року. Тобто засуджена звернулась до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Як убачається з доданих до заяви матеріалів, ОСОБА_4, після залишення у грудні 2014 року судом касаційної інстанції заяви без розгляду і її повернення, не порушувала протягом більше ніж двох місяців перед цим судом питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення. Посилання засудженої, як на підставу для поновлення строку на Закон України №192‒VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», без зазначення обставин які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення нею зазначеної процесуальної дії у визначений цим законом строк, не може бути визнано поважною причиною для поновлення строку.

Також не може бути визнано поважною причиною для поновлення строку посилання засудженої на наявність у неї хвороби, оскільки в доданих до заяви матеріалах відсутні будь-які докази, які б підтверджували цю обставину.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку про перегляд судового рішення необхідно відмовити, а вказану заяву засудженої ‒ залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 447 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженій ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо неї.

Заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України постановлених у кримінальній справі щодо неї вироку Бородянського районного суду Київської області від 6 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 8 квітня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 серпня 2014 року - залишити без розгляду.

С у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7