Справа № 1-80
В И Р О К

Іменем України

18 лютого
2008 року Івано-Франківський
міський суд

в складі: головуючого-судді Кишакевича Л.Ю.,

з участю: секретарів Нагірної М.Б., Кантурак Н.П.,
Стефанюк Х.Я.,

прокурора Костеревої
О.О.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Івано-Франківська кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, з середньою спеціальною
освітою, одруженого, має неповнолітню дитину, непрацюючого, судимого:

·
01.10.1996 року Івано-Франківським міським
судом за ст. 86-1, ч. 2 ст.140, ч.1 ст. 145, ст. 44, ст. 42 КК
України 1960 року до 2 років позбавлення волі, 26.09.1998 року звільненого по
відбуттю покарання;

·
02.11.1999 року Галицьким районним судом за ч.
2 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, 05.07.2000 року
звільненого згідно Закону України «Про амністію»;

·
12.07.2001 року Івано-Франківським міським
судом за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі,
13.03.2004 року звільненого по відбуттю покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою
застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 25.04.2006 року приблизно о 04.00 год.
ОСОБА_2 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2, погрожуючи потерпілій ОСОБА_3
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я, відкрито
викрав у потерпілої ОСОБА_3 її мобільний
телефон «Самсунг Х 480» вартістю 900 гривень. Після цього, ОСОБА_2 з викраденим телефоном з місця вчинення
злочину втік.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у
вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, вказавши, що потерпілу ОСОБА_3
не грабував і в цей час знаходився у квартирі матері дружини ОСОБА_7, де
ночували з дружиною. Вважає, що потерпіла ОСОБА_3 його оговорює.

Вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину
підтверджується показаннями потерпілої та свідків.

Потерпіла ОСОБА_3 суду показала, що в ніч з 24.04.2006 року на 25.04.2006
року разом зі своєю знайомою ОСОБА_4 відпочивали на стадіоні «Рух» в нічному
клубі «Спорт-Уікенд», що по вул.
Чорновола в м. Івано-Франківську. Там, між хлопцями, серед яких був і ОСОБА_2,
виник конфлікт і вони всі вийшли на вулицю. Також вийшла з хлопцями на вулицю
та старалась їх вгамувати, підійшла до ОСОБА_2 та почала його заспокоювати.
Після того ОСОБА_2 запропонував провести додому, на що погодилася. Прийшовши до
місця проживання, до будинку АДРЕСА_2, присіли з ОСОБА_2 на лавку та почали
розмовляти. Під час розмови ОСОБА_2 захотів прикурити сигарету, але не мав
сірника. Тоді зателефонувала ОСОБА_4, з якою разом проживає, та попросила
кинути з вікна коробку сірників. ОСОБА_4 кинула з вікна сірники. Тоді ОСОБА_2
запропонував вступити з ним в статеві зносини, на що відмовилась. Після цього,
ОСОБА_2 погрожуючи що поріже, відкрито викрав з кишені її штанів мобільний
телефон марки «Самсунг Х 480» вартістю 900 гривень. Просила ОСОБА_2 віддати
мобільний телефон, проте ОСОБА_2 з викраденим телефоном втік в напрямку вул.
Мазепи.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що в ніч з 24.04.2006 року на 25.04.2006 року
вона разом з потерпілою ОСОБА_3 відпочивали на стадіоні «Рух» в нічному клубі
«Спорт-Уікенд», що по вул. Чорновола, в м. Івано-Франківську. Під час танців
познайомилась з хлопцем ОСОБА_2, якого пізніше впізнала як ОСОБА_2 Потім між
хлопцями, які були у кафе і серед яких був ОСОБА_2 виник конфлікт і вони всі
вийшли на вулицю. Разом з ОСОБА_3 також вийшли на вулицю. На вулиці потерпіла
ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_2 та пробувала заспокоїти його. Потім повернулася у
кафе, взяла свої речі, вийшла на вулицю та викликавши таксі, запропонувала
потерпілій ОСОБА_3 їхати з нею додому на таксі. Але ОСОБА_3 відмовилась та
сказала, що піде додому разом з ОСОБА_2 Приїхала додому приблизно о 02.30 год.
ночі. Через деякий час на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_3 та попросила
кинути їй з вікна квартири сірники. Відчинила вікно та кинула вниз коробку
сірників, яку внизу впіймала ОСОБА_3 Бачила як поряд з ОСОБА_3 стояв ОСОБА_2
Приблизно о 04.30 год. в квартиру ввійшла ОСОБА_3 та розповіла, що ОСОБА_2
погрожуючи їй фізичним насильством забрав у неї мобільний телефон марки
«Самсунг Х 480».

Вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину
підтверджується також наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими
матеріалами справи.

Так, з протокол-заяви
потерпілої ОСОБА_3 (а.с. 2) слідує, що потерпіла звернулася в органи внутрішніх
справ з повідомленням про те, що вночі 24.04.2006 року, біля будинку АДРЕСА_2,
хлопець ОСОБА_2 відкрито викрав у неї її мобільний телефон «Самсунг Х 480»
вартістю 900 гривень.

Згідно протоколу пред'явлення осіб для впізнання (а.с. 12), потерпіла
ОСОБА_3 впізнала ОСОБА_2 як особу, яка вночі 24.04.2006 року біля будинку
АДРЕСА_2 відкрито викрала у неї мобільний телефон «Самсунг Х 480».

Згідно протоколу пред'явлення осіб для впізнання (а.с. 13), свідок ОСОБА_4
впізнала ОСОБА_2 як особу, яка вночі 24.04.2006
року проводжала потерпілу ОСОБА_3 з кафе додому і саме ця особа стояла
разом з потерпілою ОСОБА_3 біля будинку
АДРЕСА_2, коли на прохання потерпілої кидала їм коробку сірників.

Відповідно до протоколу очної ставки між потерпілою ОСОБА_3 та ОСОБА_2
(а.с. 21) потерпіла ОСОБА_3 підтвердила свої свідчення та прямо вказала на
ОСОБА_2 як особу, яка вночі 24.04.2006 року біля будинку АДРЕСА_2 погрожуючи
застосуванням насильства відкрито викрала у неї мобільний телефон.

Відповідно до протоколу очної ставки між свідком ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.
22) свідок ОСОБА_4 підтвердила свої свідчення та прямо вказала на ОСОБА_2 як
особу, яка вночі 24.04.2006 року проводжала потерпілу ОСОБА_3 з кафе додому і
саме ця особа стояла разом з потерпілою
ОСОБА_3 біля будинку АДРЕСА_2, коли на прохання потерпілої кидала їм коробку
сірників.

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй
сукупності, приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні
інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії
за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з
погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинене повторно.

Показання родичів ОСОБА_2 - свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 щодо того, що ОСОБА_2 знаходився по місцю
проживання тещі ОСОБА_7 - є недостовірними та такими, що не відповідають
встановленим в суді фактичним обставинам справи, оскільки вони спростовані
вищенаведеними показаннями потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 і іншими
дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому суд їх відкидає.

Твердження підсудного ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв
пограбування потерпілої є необґрунтованим і є способом захисту, який
направлений на ухилення від відповідальності. Суд відкидає такі показання
підсудного ОСОБА_2, оскільки вони спростовані
послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка вказала на ОСОБА_2, як на
особу, яка погрожуючи застосування насильства відкрито викрала у потерпілої
мобільний телефон та показаннями свідка ОСОБА_4, яка
вказала на ОСОБА_2, як на особу, яка в цю ніч проводжала потерпілу
ОСОБА_3 з кафе додому і стояла разом з потерпілою біля будинку, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими
матеріалами справи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що підстав для
обмови ОСОБА_2 вказаними потерпілою та свідком
- не має.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які обтяжують
і пом'якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 - не
встановлено. При призначенні покарання суд враховує, те що він одружений, має
неповнолітню дитину, позитивно характеризується, хворіє. Вказані обставини та
дані про особу підсудного, суд визнає такими, що пом'якшують його покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. За таких обставин справи,
суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та при призначенні
покарання перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції ч. 2 ст. 186 КК України - арешту.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 в частині стягнення
матеріальних збитків, завданих злочином - вартості викраденого телефону,
підлягає до повного задоволення на суму 900 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК
України та призначити йому покарання - із застосуванням ст. 69 КК
України - 4 (чотири) місяці арешту.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили змінити з
підписки про невиїзд на взяття під варту. Взяти ОСОБА_2 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2
обчислювати з 18.02.2008 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 - задовольнити
повністю. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 900 гривень матеріальної
шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський міський суд протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Л.Ю. Кишакевич