Провадження № 1-кс/161/4785/13
У Х В А Л А

м. Луцьк
16 грудня 2013 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Ковтуненко
В.В.,

при секретарі
Ленічеві Є.А.,

з участю слідчого
Маркевича Ю.Б.,

прокурора
Приймачка В.В.,

підозрюваної
ОСОБА_1,

захисника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду м. Луцьк
клопотання слідчого СУ УМВС України у
Волинській області Пилипюка Ю.Г. про
застосування запобіжного заходу у
вигляді домашнього арешту,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СУ УМВС України у Волинській
області Пилипюк Ю.Г. звернувся до суду з
клопотанням, погодженим з прокурором
відділу прокуратури Волинської
області Чубко Д.В., про застосування
запобіжного заходу у вигляді
домашнього арешту у відношенні ОСОБА_1.

В обґрунтування клопотання
посилається на те, що ОСОБА_1
підозрюється у вчиненні хуліганства,
тобто грубого порушення громадського
порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось
особливою зухвалістю та винятковим
цинізмом, вчиненими групою осіб, тобто
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено,
що зазначений злочин ОСОБА_1 вчинила за
таких обставин.

Грубо порушуючи вимоги міжнародних
правових актів, Конституції та
законодавства України, ОСОБА_1
використала мирне зібрання людей у
своїх особистих злочинних цілях.

З 22 листопада 2013 року по теперішній час
на Театральному майдані м. Луцька
відбувається мирна акція на підтримку
Євроінтеграції України.

На початку грудня 2013 року ОСОБА_1, з
метою нарощування особистих
політичних рейтингів, вирішила
використати вказане мирне зібрання
громадян у своїх особистих корисливих
політичних цілях, у зв'язку з чим, у неї
виник злочинний умисел, спрямований на
порушення нормальної діяльності
регіональних органів державної влади в
особі Волинської обласної державної
адміністрації та органів місцевого
самоврядування в особі Волинської
обласної ради.

Реалізуючи свій заздалегідь
спланований злочинний намір, 02.12.2013
року близько 10.00 годин ОСОБА_1,
виражаючи невдоволення діяльністю
чинної влади, діючи умисно, з особистих
корисливих політичних мотивів та
мотивів явної неповаги до суспільства,
яка проявилась в нахабному виявленні
зневажливого ставлення до
громадського порядку та існуючих у
суспільстві загальноприйнятих правил
поведінки і моральності, діючи
всупереч ст. 68 Конституції України,
грубо порушуючи громадський порядок,
прагнучи протиставити себе
суспільству і чинній владі, виявляючи
особливу зухвалість та винятковий
цинізм, демонструючи свою зверхність
над іншими громадянами, самовільно
захопивши лідерство серед мирних
мітингувальників, діючи за попередньою
змовою групою осіб з депутатом
Волинської обласної ради ОСОБА_5,
депутатами Луцької міської ради ОСОБА_6
і

ОСОБА_7, колишнім головою Волинської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_8 та одним із лідерів молодіжного
середовища «Євромадан у м. Луцьку»
ОСОБА_9, а також іншими невстановленими
досудовим розслідуванням особами,
демонструючи безкарність,
вседозволеність і неповагу до
загальновизнаних правил поведінки та
норм моральності, під виглядом
проведення мирної ходи, нав'язуючи
присутнім власні політичні інтереси та
видаючи їх як загальні, організувала
похід демонстрантів з Театральної
площі м. Луцька до будівлі Волинської
обласної Ради, розташованої за адресою:
м. Луцьк, Київський майдан, 9, для
забезпечення вчинення хуліганських
дій, шляхом використання мирних
мітингувальників для тиску на
працівників міліції, що здійснюють
охорону громадського порядку та
недопущення припинення ними своїх
злочинних дій в момент їх вчинення.

Після прибуття учасників мирних акцій
до будівлі Волинської обласної
державної адміністрації та Волинської
обласної ради, що знаходиться за
адресою: м. Луцьк, Київський Майдан, 9, і
є власністю територіальної громади,
ОСОБА_5, діючи за попередньою змовою
групою осіб з ОСОБА_1 та з іншими вище
переліченими особами, шляхом
проголошення публічних закликів,
створив видимість вчинення своїх дій
від імені та в інтересах усіх присутніх
громадян і таким чином, вплинувши на
присутніх працівників міліції задля
позбавлення їх можливості припиняти
його злочинні дії, зайшов у приміщення
Волинської обласної Ради, де вони
ігноруючи загальноприйняті правила
поведінки, діючи з особливою
зухвалістю, направленою на пошкодження
і знищення чужого майна, протиправно,
відкрито, самовільно заволоділи майном
Волинської обласної ради - трьома
портретами із зображенням Президента
України ОСОБА_10, балансовою вартістю 540
гривень, з метою їх використання для
демонстрації особистої зверхності та
безкарності, для самоствердження свого
лідерства, шляхом приниження гідності
та поглядів інших громадян, а також
подальшого їх пошкодження та знищення.

Вказані портрети з зображенням
Президента України ОСОБА_10 ОСОБА_5,
діючи за попередньою змовою групою
осіб з ОСОБА_1 та з іншими своїми
спільниками, передали невстановленим в
ході досудового розслідування особам,
які у зневажливій формі, з особливою
зухвалістю та винятковим цинізмом,
пронесли вказані портрети Президента
України попереду колони
мітингувальників у перевернутому
головою до низу вигляді, від Київського
майдану по проспекту Волі до
Театрального майдану у м. Луцьк.

Цього ж дня, близько 11.30 годин ОСОБА_1,
повернувшись на Театральний майдан м.
Луцька, продовжуючи свої злочинні дії,
знаходячись на встановленій сцені, в
ході проведення мирного мітингу на
підтримку Євроінтеграції України, на
якому були присутніми близько 1000 осіб,
публічно заявила, що один із вказаних
портретів вони повинні спалити, інший
повісити на дерево, а третій віддати
людям присутнім на мітингу, щоб вони з
ним зробили, все що захочуть. Після
цього, ОСОБА_1 виражаючи своє
зневажливе ставлення до громадського
порядку та існуючих у суспільстві
загальноприйнятих правил поведінки і
моральності, діючи з особливим
цинізмом, особисто пошкодила один із
зазначених портретів із зображенням
Президента України ОСОБА_10, зробивши у
ньому отвори біля шиї та в ці отвори
протягнула мотузку у вигляді петлі,
який передала невстановленим в ході
досудового слідства особам. Останні,
будучи об'єднані єдиним злочинним
умислом з ОСОБА_1, прикріпили його на
гілках з ялинки, що знаходиться на
театральному майдані м. Луцька, де
згодом він був вилучений працівниками
міліції.

Своїми умисними діями, які виразились у
хуліганстві, тобто грубому порушенні
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувались особливою зухвалістю
та винятковим цинізмом, вчиненими
групою осіб, ОСОБА_1 скоїла кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296
КК України.

11.12.2013 року ОСОБА_1 повідомлено про
підозру у вчиненні нею кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296
КК України.

Обставинами, які дають підстави
підозрювати ОСОБА_1 у вчинені вказаного
кримінального правопорушення є:

- звернення Волинської обласної
Ради про вчинення протиправних дій;

- показання Голови обласної Ради
ОСОБА_12;

- протокол огляду місця події;

- протоколами огляду від 04 та 05 грудня
2013 року оптичних дисків з
відеозаписами порушень громадського
порядку;

- довідкою СЗГ УМВС про моніторинг
відеоматеріалів та публікацій в
інтернет просторі;

- інші матеріали кримінального
провадження.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1
обгрунтовано підозрюється у вчиненні
кримінального правопорушення, за яке
передбачено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк до чотирьох
років, та зважаючи на достатність
доказів її вини та тяжкість покарання,
що загрожує ОСОБА_1 у разі визнання її
винуватою у кримінальному
правопорушенні, у вчиненні якого вона
підозрюється, тому є всі підстави
вважати, що ОСОБА_1 може вчиняти інші
кримінальні правопорушення, в тому
числі закликати осіб до вчинення
групового порушення громадського
порядку, масових заворушень, до
захоплення будівель чи споруд та
особисто приймати в них активну участь,
переховуватись від органів досудового
розслідування та суду, виїжджати в м.
Київ для участі в протестах та інших
масових заходах, перешкоджати
кримінальному провадженню іншим чином.

Зважаючи на наявність ризиків,
передбачених п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК
України, запобігти яким шляхом
застосування до ОСОБА_1 більш м'яких
запобіжних заходів, окрім домашнього
арешту, неможливо, вважає за необхідне
зобов'язати ОСОБА_1 виконувати
покладені на неї обов'язки, передбачені
ст. 194 цього Кодексу, а саме:

1). прибувати до слідчого із
встановленою періодичністю;

2). не відлучатися з міста Луцька, в
якому проживає та перебуває, без
дозволу слідчого;

3). повідомляти слідчого про зміну свого
місця проживання;

4). не відвідувані місця проведення
масових заходів;

5). здати на зберігання до слідчого свій
паспорт для виїзду за кордон.

6). носити електронний засіб контролю.

Просить застосувати відносно
підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід
у вигляді домашнього арешту строком до
2-х місяців, заборонивши їй у вечірній
час з 19-ї години та нічний час до 07-ї
години залишати житло за адресою
АДРЕСА_1 та покласти на неї наступні
обов'язки, передбачені ст. 194 цього
Кодексу, а саме:

1). прибувати до слідчого із
встановленою періодичністю;

2). не відлучатися з міста Луцька, в
якому проживає та перебуває, без
дозволу слідчого;

3). повідомляти слідчого про зміну свого
місця проживання;

4). не відвідувані місця проведення
масових заходів;

5). здати на зберігання до слідчого свій
паспорт для виїзду за кордон;

6). носити електронний засіб контролю.

Слідчий в судовому засіданні підтримав
клопотання з підстав у ньому
викладених. Просив клопотання
задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає,
що клопотання підлягає до задоволення
з підстав у ньому викладених та
пояснив, що повністю підтримує доводи
слідчого. Просив клопотання
задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_1 та його захисник
ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
клопотання. Просили відмовити в
задоволенні клопотання. Захисник
просив обрати запобіжний захід у
вигляді особистого зобов'язання та
покласти на підозрювану ОСОБА_1
обов'язки передбачені ст. 19 КПК України.
Підозрювана ОСОБА_1 зобов'язалася
належним чином виконувати покладені на
неї всі обов'язки.

Заслухавши пояснення слідчого,
прокурора, підозрюваної, захисника,
дослідивши письмові матеріали
клопотання, приходжу до висновку про
часткове задоволення клопотання з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого

самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 2 КПК України
завданнями кримінального провадження
є захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України
доказами в кримінальному провадженні є
фактичні дані, отримані у
передбаченому цим Кодексом порядку, на
підставі яких слідчий, прокурор,
слідчий суддя і суд встановлюють
наявність чи відсутність фактів та
обставин, що мають значення для
кримінального провадження та
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України
належними є докази, які прямо чи
непрямо підтверджують існування чи
відсутність обставин, що підлягають
доказуванню у кримінальному
провадженні, та інших обставин, які
мають значення для кримінального
провадження, а також достовірність чи
недостовірність, можливість чи
неможливість використання інших
доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у
кримінальному провадженні підлягають
доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення
(час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення кримінального
правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у
вчиненні кримінального
правопорушення, форма вини, мотив і
мета вчинення кримінального
правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням, а також
розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, характеризують особу
обвинуваченого, обтяжують чи
пом'якшують покарання, які виключають
кримінальну відповідальність або є
підставою закриття кримінального
провадження;

5) обставини, що є підставою для
звільнення від кримінальної
відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні,
перевірці та оцінці доказів з метою
встановлення обставин, що мають
значення для кримінального
провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України
обов'язок доказування обставин,
передбачених статтею 91 цього Кодексу,
за винятком випадків, передбачених
частиною другою цієї статті,
покладається на слідчого, прокурора та,
в установлених цим Кодексом випадках, -
на потерпілого. Обов'язок доказування
належності та допустимості доказів,
даних щодо розміру процесуальних
витрат та обставин, які характеризують
обвинуваченого, покладається на
сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України
запобіжними заходами є:

1) особисте зобов'язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою
застосування запобіжного заходу є
забезпечення виконання підозрюваним,
обвинуваченим покладених на нього
процесуальних обов'язків, а також
запобігання спробам:

1) переховуватися від органів
досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити
будь-яку із речей чи документів, які
мають істотне значення для
встановлення обставин кримінального
правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого,
свідка, іншого підозрюваного,
обвинуваченого, експерта, спеціаліста
у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному
провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне
правопорушення чи продовжити
кримінальне правопорушення, у якому
підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України
домашній арешт полягає в забороні
підозрюваному, обвинуваченому
залишати житло цілодобово або у певний
період доби. Домашній арешт може бути
застосовано до особи, яка підозрюється
або обвинувачується у вчиненні
злочину, за вчинення якого законом
передбачено покарання у виді
позбавлення волі.

Підставою застосування запобіжного
заходу є наявність обґрунтованої
підозри у вчиненні особою
кримінального правопорушення, а також
наявність ризиків, які дають достатні
підстави слідчому судді, суду вважати,
що підозрюваний, обвинувачений,
засуджений може здійснити дії,
передбачені частиною першою цієї
статті. Слідчий, прокурор не мають
права ініціювати застосування
запобіжного заходу без наявності для
цього підстав, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під
час розгляду клопотання про
застосування запобіжного заходу
слідчий суддя, суд зобов'язаний
встановити, чи доводять надані
сторонами кримінального провадження
докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у
вчиненні підозрюваним, обвинуваченим
кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати,
що існує хоча б один із ризиків,
передбачених статтею 177 цього Кодексу,
і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш
м'яких запобіжних заходів для
запобігання ризику або ризикам,
зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання встановлено,
що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Так
як вона 02.12.2013 року близько 10.00 годин
діючи за попередньою змовою з
депутатом Волинської обласної ради
ОСОБА_5, депутатами Луцької міської
ради ОСОБА_6 і ОСОБА_7, колишнім головою
Волинської обласної державної
адміністрації ОСОБА_8 та одним із
лідерів молодіжного середовища
«Євромадан у м. Луцьку» ОСОБА_9, а також
іншими невстановленими досудовим
розслідуванням особами, організувала
похід демонстрантів з Театральної
площі м. Луцька до будівлі Волинської
обласної Ради, розташованої за адресою:
м. Луцьк, Київський майдан, 9, для
забезпечення вчинення хуліганських
дій. Де всі вище перераховані особи
ігноруючи загальноприйняті правила
поведінки, діючи з особливою
зухвалістю, направленою на пошкодження
і знищення чужого майна, протиправно,
відкрито, самовільно заволоділи майном
Волинської обласної ради - трьома
портретами із зображенням Президента
України ОСОБА_10, балансовою вартістю 540
гривень.

Вказані портрети з зображенням
Президента України ОСОБА_10 ОСОБА_5,
діючи за попередньою змовою групою
осіб з ОСОБА_1 та з іншими своїми
спільниками, передали невстановленим в
ході досудового розслідування особам,
які у зневажливій формі, з особливою
зухвалістю та винятковим цинізмом,
пронесли вказані портрети Президента
України попереду колони
мітингувальників у перевернутому
головою до низу вигляді, від Київського
майдану по проспекту Волі до
Театрального майдану у м. Луцьк.

02.12.2013 року об 11.30 годині ОСОБА_1,
повернувшись на Театральний майдан м.
Луцька, продовжуючи свої злочинні дії,
публічно заявила, що один із вказаних
портретів вони повинні спалити, інший
повісити на дерево, а третій віддати
людям присутнім на мітингу, щоб вони з
ним зробили, все що захочуть. Після
цього, ОСОБА_1 особисто пошкодила один
із зазначених портретів із зображенням
Президента України ОСОБА_10, зробивши у
ньому отвори біля шиї та в ці отвори
протягнула мотузку у вигляді петлі,
який передала невстановленим в ході
досудового слідства особам. Останні,
будучи об'єднані єдиним злочинним
умислом з ОСОБА_1, прикріпили його на
гілках з ялинки, що знаходиться на
театральному майдані м. Луцька, де
згодом він був вилучений працівниками
міліції.

Також при розгляді клопотання стороною
кримінального провадження доведено
про

наявність хоча б одного з ризиків,
передбачених ст. 177 КПК України, і на які
вказує слідчий та прокурор. Так
стороною кримінального провадження
доведено наявність такого ризику як
продовжити кримінальне
правопорушення, у якому підозрюється.
Оскільки вона являється активним
учасником мітингу на Театральному
майдані в м. Луцьку.

Також при розгляді клопотання
встановлено і цього не заперечувалося
стороною кримінального провадження та
вбачається із змісту самого
клопотання, що при зверненні з вказаним
клопотанням до суду стороною
кримінального провадження в дійсності
не мотивовано та не підтверджено
належними доказами, що у відношенні
ОСОБА_1 неможливо застосувати більш
м'який запобіжний захід окрім як
домашній арешт для запобігання ризику,
який доведений стороною кримінального
провадження в ході судового розгляду
клопотання по-суті.

При цьому не приймається до уваги
посилання сторони кримінального
провадження на те, що підозрювана
ОСОБА_1 не з'являлася до орану
досудового розслідування і не можливо
було встановити всі обставини щодо
застосування більш м'якого запобіжного
заходу.

Також при розгляді клопотання
встановлено, що стороною кримінального
провадження не доведено наявність всіх
обставин передбачених ч. 1 ст. 194 КПК
України, для застосування до
підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного
заходу у вигляді домашнього арешту. А
тому за таких обставин, приходжу до
висновку про відмову в задоволенні
клопотання щодо застосування у
відношенні ОСОБА_1 запобіжного заходу у
вигляді домашнього арешту та забороною
залишати житло у певний період з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо
при розгляді клопотання про обрання
запобіжного заходу прокурор доведе
обставини, передбачені пунктами 1 та
2 частини першої цієї статті, але не
доведе обставини, передбачені пунктом
3 частини першої цієї статті, слідчий
суддя, суд має право застосувати більш
м'який запобіжний захід, ніж той, який
зазначений у клопотанні, а також
покласти на підозрюваного,
обвинуваченого обов'язки, передбачені
частиною п'ятою цієї статті,
необхідність покладення яких
встановлена з наведеного прокурором
обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання встановлено,
що стороною кримінального провадження
підозрювана ОСОБА_1 підозрюється у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Також при розгляді клопотання
встановлено і це частково підтверджено
стороною захисту, що стороною
кримінального провадження при
зверненні до суду з клопотання про
застосування у відношенні ОСОБА_1
запобіжного заходу у вигляді
домашнього арешту, доведено обставини
передбачені пунктом 1, однак заперечує
про наявність підстав передбачених п 2
частини першої ст. 194 КПК України.

Однак при розгляді клопотання
достовірно встановлено і цього не
спростовано стороною захисту щодо
відсутності наявної підозри у
відношенні ОСОБА_1 за вчиненні нею
02.12.2013 року та 03.12.2013 року дії. Які на
думку органів досудового
розслідування підпадають під ознаки
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 296 та ст. 295 КК
України.

Також при розгляді клопотання
встановлено, що стороною кримінального
провадження доведено про наявність
достатніх підстав вважати, що існує
хоча б один із ризиків, передбачених
статтею 177 цього Кодексу, і на які
вказує слідчий, прокурор. Оскільки
доведено про наявність такого ризику,
як продовжити кримінальне
правопорушення, у якому підозрюється,
що в свою чергу є запобіганням спроби
ОСОБА_1 продовжити кримінальне
правопорушення у якому вона
підозрюється.

Також при розгляді клопотання
встановлено і на це звернуто увагу суду
стороною захисту, що стороною
кримінального провадження у
відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 КПК
України не надано доказів на
підтвердження недостатності
застосування більш м'яких запобіжних
заходів для запобігання ризикам,
зазначеним у клопотанні. А також того
ризику, який в дійсності знайшов своє
підтвердження в ході судового розгляду
клопотання по-суті та доведений
стороною кримінального провадження.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що стороною кримінального
провадження при розгляді клопотання
про обрання запобіжного заходу у
відношенні ОСОБА_1 у вигляді домашнього
арешту, прокурором доведено обставини,
які передбачені пунктом 1 та 2
частини першої статті 194 КПК України, а
саме наявність обґрунтованої підозри
та наявність такого ризику, як
продовжити кримінальне
правопорушення, у якому підозрюється.
Однак стороною кримінального
провадження не мотивовано та доведено
обставини, передбачені пунктом 3
частини першої статті 194 КПК України,
а саме недостатності застосування
більш м'яких запобіжних заходів для
запобігання ризикам, зазначеним у
клопотанні а також того ризику, який в
дійсності знайшов своє підтвердження
в ході судового розгляду клопотання
по-суті та доведений стороною
кримінального провадження. А тому за
таких обставин приходжу до висновку
про застосування у відношенні
підозрюваної ОСОБА_1 більш м'якого
запобіжного заходу у вигляді
особистого зобов'язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України,
якщо під час розгляду клопотання про
обрання запобіжного заходу, не
пов'язаного з триманням під вартою,
прокурор доведе наявність всіх
обставин, передбачених частиною першою
цієї статті, слідчий суддя, суд
застосовує відповідний запобіжний
захід, зобов'язує підозрюваного,
обвинуваченого прибувати за кожною
вимогою до суду або до іншого
визначеного органу державної влади, а
також виконувати один або кілька
обов'язків, необхідність покладення
яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової
особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту,
в якому він зареєстрований, проживає чи
перебуває, без дозволу слідчого,
прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи
суд про зміну свого місця проживання
та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з
будь-якою особою, визначеною слідчим
суддею, судом, або спілкуватися з нею із
дотриманням умов, визначених слідчим
суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені
слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від
наркотичної або алкогольної
залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або
до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних
органів державної влади свій паспорт
(паспорти) для виїзду за кордон, інші
документи, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну;

Також при розгляді клопотання
встановлено, що стороною кримінального
провадження частково доведено
необхідність покладення на
підозрювану ОСОБА_1 обов'язків,
передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. А
тому за таких обставин, приходжу до
висновку про часткове задоволення
клопотання в частині щодо покладення
на підозрювану ОСОБА_1 обов'язків
передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,
необхідність покладення яких частково
доведена стороною кримінального
провадження з наступних підстав.

Щодо вимоги про покладення на ОСОБА_1
обов'язку - прибувати до слідчого із
встановленою періодичністю то вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК
України передбачено, що слідчий суддя
зобов'язує підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до іншого визначеного
органу державної влади, а також
виконувати один або кілька обов'язків,
а саме прибувати до визначеної
службової особи із встановленою
періодичністю.

При розгляді клопотання встановлено і
це вбачається із змісту самого
клопотання та встановлено в ході
судового розгляду клопотання, що
слідчий Пилипюк Ю.Г. просить покласти
на підозрювану ОСОБА_1 обов'язок
прибувати до слідчого із встановленою
періодичністю. При цьому до матеріалів
клопотання не додано будь-якого доказу,
який підтверджує в дійсності
встановлену періодичність та слідчого
до якого повинна прибувати ОСОБА_1

Оскільки при розгляді клопотання
встановлено і це вбачається із самого
витягу із кримінального провадження №
0004904, що у цьому кримінальному
провадженні визначено групу конкретно
визначених слідчих до якої увійшли
такі слідчі як Пилипюк Ю.Г.,

Маркевич Ю.Б., Поляк М.О. та Корець В.П.
Однак у самому клопотанні не вказано до
якого саме прибувати слідчого із
встановленою періодичністю. Оскільки
неможливо зобов'язати особу
виконувати неконкретизований
обов'язок. А тому за таких обставин
приходжу до висновку про відмову в
задоволенні вимоги про покладення на
ОСОБА_1, обов'язку - прибувати до
слідчого із встановленою
періодичністю. Однак приходжу до
висновку про покладення на ОСОБА_1
обов'язку прибувати до слідчого СУ УМВС
України у Волинській області Пилипюка
Ю.Г., як було визначено в ході судового
розгляду клопотання по-суті, за першою
вимогою, а разі неможливості прибути у
визначений час і дату завчасно
повідомити про це особу, яка здійснила
виклик.

Щодо вимоги про покладення на ОСОБА_1
обов'язку - не відлучатися з міста
Луцька, в якому проживає та перебуває,
без дозволу слідчого то вона підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК
України передбачено, що слідчий суддя
зобов'язує підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до іншого визначеного
органу державної влади, а також
виконувати один або кілька обов'язків,
а саме не відлучатися із населеного
пункту, в якому він зареєстрований,
проживає чи перебуває, без дозволу
слідчого, прокурора або суду.

При розгляді клопотання встановлено і
цього не заперечувалося сторонами, що
підозрювана ОСОБА_1 зареєстрована за
адресою с. Нічогівка Маневицького
району Волинської області. Однак на
теперішній час проживає за адресою
АДРЕСА_2.

Також достовірно встановлено, що
підозрювана має постійне місце роботи,
по роду своєї роботи вона часто
перебуває у службових відрядженнях на
території Волинської області. А тому за
таких обставин приходжу до висновку
про задоволення вимоги щодо покладення
на підозрювану ОСОБА_1, обов'язку не
відлучатися за межі Волинської області
без дозволу слідчого Пилипюка Ю.Г.

Щодо вимоги про покладення на ОСОБА_1
обов'язку - повідомляти слідчого про
зміну свого місця проживання то вона
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК
України передбачено, що слідчий суддя
зобов'язує підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до іншого визначеного
органу державної влади, а також
виконувати один або кілька обов'язків,
а саме повідомляти слідчого, прокурора
чи суд про зміну свого місця проживання
та/або місця роботи.

При розгляді клопотання встановлено і
цього не заперечувалося сторонами, що
підозрювана ОСОБА_1 зареєстрована за
адресою с. Нічогівка Маневицького
району Волинської області. На
теперішній час проживає за адресою
АДРЕСА_2. Однак до цього часу проживала
за адресою АДРЕСА_1.

Також встановлено і підтверджується
копією трудової книжки ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1 від 23 березня 2010 року, що вона
має постійне місце роботи у
Волинському обласному центрі
національно-патріотичного виховання
молоді де працює на посаді директора
даної установи.

А тому за таких обставин приходжу до
висновку про задоволення вимоги щодо
покладення на підозрювану ОСОБА_1
обов'язку повідомляти слідчого про
зміну свого місця проживання. А також
приходжу до висновку про покладення на
підозрювану ОСОБА_1 обов'язку
повідомляти слідчого Пилипюка Ю.Г. про
зміну свого місця роботи.

Щодо вимоги про покладення на ОСОБА_1
обов'язку - не відвідувані місця
проведення масових заходів то вона не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 5 ст. 194 КПК
України передбачено, що слідчий суддя
зобов'язує підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до іншого визначеного
органу державної влади, а також
виконувати один або кілька обов'язків,
а саме не відвідувати місця, визначені
слідчим суддею або судом.

При розгляді клопотання встановлено і
це вбачається із змісту самого
клопотання, що слідчий просить
покласти на підозрювану ОСОБА_1
обов'язок не відвідувати місця

проведення масових заходів. Однак
положеннями п. 5 ч. 5 ст. 194 КПК України не
передбачено право слідчого на
визначення підозрюваному місця, які
він зобов'язаний не відвідувати.
Оскільки таке право надано лише
слідчому судді та суду. А тому за таких
обставин приходжу до висновку про
відмову в задоволенні даної вимоги
слідчого, так як вона не ґрунтується на
положеннях п. 5 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Однак приходжу до висновку про
покладення на підозрювану ОСОБА_1
обов'язку не відвідувати місця
масового збору громадян та проведення
масовий акцій - Театральний майдан в м.
Луцьку.

Щодо вимоги про покладення на ОСОБА_1
обов'язку - здати на зберігання до
слідчого свій паспорт для виїзду за
кордон то дана вимога взагалі не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК
України передбачено, що слідчий суддя
зобов'язує підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до іншого визначеного
органу державної влади, а також
виконувати один або кілька обов'язків,
а саме здати на зберігання до
відповідних органів державної влади
свій паспорт (паспорти) для виїзду за
кордон, інші документи, що дають право
на виїзд з України і в'їзд в Україну.

При розгляді клопотання встановлено і
це вбачається із змісту самого
клопотання, що слідчий просить
покласти на підозрювану ОСОБА_1
обов'язок здати на зберігання до
слідчого свій паспорт для виїзду за
кордон. Однак положеннями п. 8 ч. 5 ст. 194
КПК України чітко передбачено, що свій
паспорт (паспорти) для виїзду за кордон,
інші документи, що дають право на виїзд
з України і в'їзд в Україну потрібно
здати до відповідних органів державної
влади, а не до слідчого.

Також при розгляді клопотання
достовірно встановлено і це
підтверджено стороною кримінального
провадження, що у підозрюваної ОСОБА_1
взагалі відсутні паспорт громадянина
України для виїзду за кордон. А тому за
таких обставин приходжу до висновку
про відмову в задоволенні вимоги щодо
покладення на підозрювану ОСОБА_1
обов'язку здати на зберігання до
слідчого та відповідних органів
державної влади свій паспорт (паспорти)
для виїзду за кордон, інші документи, що
дають право на виїзд з України і в'їзд в
Україну.

Щодо вимоги про покладення на ОСОБА_1
обов'язку - носити електронний засіб
контролю то вона підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК
України передбачено, що слідчий суддя
зобов'язує підозрюваного прибувати за
кожною вимогою до іншого визначеного
органу державної влади, а також
виконувати один або кілька обов'язків,
а саме носити електронний засіб
контролю.

При розгляді клопотання встановлено і
цього не заперечувалося сторонами, що
підозрювана ОСОБА_1 має місце
постійного проживання та дійсно
проживає за адресою АДРЕСА_2, де
проживає на теперішній час разом з
своєю сестрою ОСОБА_16

Також достовірно встановлено, що
підозрювана ОСОБА_1 має постійне місце
роботи, що підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1
від 23 березня 2010 року, так як працює
директором у Волинському обласному
центрі національно-патріотичного
виховання молоді. При цьому стороною
кримінального провадження робиться
посилання щодо неможливості
проведення належного контролю за
поведінкою підозрюваної ОСОБА_1 із-за
зайнятості працівників міліції в
охороні громадського порядку при
проведенні мітингів та масового збору
громадян на території Театрального
майдану в м. Луцьку. З метою
забезпечення цілодобового контролю за
місцезнаходженням, поведінкою та
належним виконанням обов'язків
підозрюваною ОСОБА_1 приходжу до
висновку про покладення на ОСОБА_1
обов'язку носити електронний засіб
контролю.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 194 КПК
України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ УМВС України у
Волинській області Пилипюка Ю.Г. про
застосування у відношенні ОСОБА_1
запобіжного заходу у вигляді
домашнього арешту - задовольнити
частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки с. Нічогівка
Маневицького району Волинської
області, проживаючої за адресою
АДРЕСА_2, освіта вища, працюючої, раніше
не судимої, не одруженої, запобіжний
захід у вигляді - особистого
зобов'язання строком на шістдесят днів.

Покласти на підозрювану ОСОБА_1
обов'язки, а саме:

- прибувати до слідчого СУ УМВС України
у Волинській області Пилипюка Ю.Г. на
першу вимогу, а разі неможливості
прибути у визначений час і дату
завчасно повідомити про це особу, яка
здійснила виклик;

- не відлучатися за межі Волинської
області без дозволу слідчого Пилипюка
Ю.Г.;

- повідомляти слідчого Пилипюка Ю.Г. про
зміну свого місця проживання та/або
місця роботи;

- не відвідувані місця масового збору
громадян та проведення масовий акцій
на Театральному майдані в м. Луцьку;

- носити електронний засіб контролю.

В решті клопотання - відмовити.

Строк дії ухвали два місяці з дня
постановлення ухвали.

Ухвала слідчого судді, суду щодо
застосування запобіжного заходу
підлягає негайному виконанню після її
оголошення.

Ухвала в частині відмови про
застосування запобіжного заходу у
вигляді домашнього арешту може бути
оскаржена в апеляційному порядку
безпосередньо до апеляційного суду
Волинської області протягом п'яти днів
з дня її оголошення. В решті ухвала
оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
В.В. Ковтуненко