У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого - судді

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Пекного С.Д., Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 25 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вирок колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2007 року щодо нього.

Вироком
Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово судимого, останній раз 11 грудня 1998 р. Шевченківським
районним судом м. Києва за ч.3 ст.141 КК України 1960 р. на 7 років позбавлення
волі,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, на
підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 3 роки та покладенням відповідних обов'язків на підставі ст.
76 КК України.

З засудженого стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_2 600 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди.

Вироком місцевого суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він приблизно о 18-й
годині 20 квітня 2006 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у парку,
розташованому по вул. Уманській в
м. Києві, застосувавши до ОСОБА_2 насильство, що є небезпечним для життя
та здоров'я потерпілого - вдаривши його рукою у груди, заволодів мобільним
телефоном ОСОБА_2 з сім картою “Джинс” загальною вартістю 600 грн.

Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду м. Києва від 10 липня 2007 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_1
змінено: з мотивувальної частини вироку виключено посилання як на обтяжуючу
обставину покарання рецидив злочину і в порядку ст. 365 КПК України виключено з
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання про
застосування ОСОБА_1 до ОСОБА_2 при вчиненні грабежу насильства, що є
небезпечним для життя та здоров'я.

Цей же вирок в частині визначення кваліфікації злочинних дій та призначення
покарання і звільнення засудженого від відбування покарання з покладенням
обов'язків на підставі ст.ст. 75, 76 КК України скасовано.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні повторно грабежу, поєднаного з
насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, та
призначено за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на свою непричетність до злочину,
за який його засуджено, а також на те, що апеляційний суд не врахував його стан
здоров'я і призначив занадто суворе покарання, просить за змістом скарги
прийняти у його справі законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, засудженого, який просив задовольнити його касаційну
скаргу, прокурора, який вважає вирок апеляційного суду законним і
обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, підтверджена сукупністю зібраних у справі, вірно оцінених та
обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів. Як убачається з
матеріалів справи, судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону і таких порушень цього закону, які були б
істотними і тягли за собою скасування вироку апеляційного суду, у справі не
допущено.

Висновки судів першої і
апеляційної інстанцій про винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині
відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними доказами.

Цими доказами, зокрема, є
показання на досудовому слідстві і в суді апеляційної інстанції потерпілого
ОСОБА_2 про те, що саме ОСОБА_1, який був із жінкою, яку потерпілий пізніше
впізнав і нею виявилася ОСОБА_3, заволодів його телефоном, застосувавши
насильство; показання свідка ОСОБА_4 про те, що він безпосередньо за заявою
потерпілого затримував ОСОБА_1, який у райвідділі міліції зізнався у грабежі і
написав явку з повинною; показання свідка ОСОБА_5 про те, що він затримував
ОСОБА_3, яка зізналася, що мобільний телефон у ОСОБА_2 забрав ОСОБА_1 і повідомила його адресу.

Показання потерпілого і вказаних
свідків узгоджуються між собою та об'єктивно підтверджуються протоколом заяви
про злочин потерпілого ОСОБА_2, протоколом очної ставки між потерпілим і
ОСОБА_1, під час якої останній підтвердив факт пограбування ОСОБА_2

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо
свідчать про те, що саме ОСОБА_1 вчинив
пограбування ОСОБА_2, а доводи у скарзі про його непричетність до цього
злочину є безпідставними.

Тому колегія суддів вважає, що дії
ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковано правильно.

Із матеріалів справи вбачається, що судом було досліджено
всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її
вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_1, як під
час досудового слідства, так і під час судового розгляду, не виявлено.

Вважати, що судом неправильно застосований кримінальний закон, чи що
призначене ОСОБА_1 покарання не
відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і його особі, немає підстав.

Апеляційний суд, приймаючи рішення
про скасування вироку першої інстанції в частині призначення покарання і
звільнення від його відбування з іспитовим строком, обґрунтовано зазначив у
вироку, що, оскільки ОСОБА_1 після звільнення з місць позбавлення волі нічим не
займався, притягувався до адміністративної відповідальності, вчинив новий
умисний злочин протягом року після звільнення з місць позбавлення волі,
заподіяну потерпілому шкоду не відшкодував і, з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину і того, що ОСОБА_1 скоїв його у стані алкогольного сп'яніння,
що є обтяжуючою покарання обставиною, а пом'якшуючих обставин у справі не встановлено,
дійшов правильного висновку про неможливість виправлення засудженого без його
ізоляції від суспільства.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст.394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2007 року
щодо ОСОБА_1 без зміни.

С у д д і:

Присяжнюк Т.І.
Пекний С.Д.
Школяров В.Ф.