Справа
№ 1-24/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Любешів 11
квітня 2007 року

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням:

судді Гапончука
В. В.,

за участю секретаря Літвинчук
І.М.,

прокурора Комзюк
Н.Н.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів кримінальну справу
про обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя
с Ветли
Любешівського району Волинської області, , громадянина України, українця, з
середньою освітою, працюючого різноробочим Білоозерського лісництва ДП
„Любешівське ЛМГ", одруженого, раніше не судимого,

у
вчиненні злочину, передбаченого ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 протягом грудня 2006 року, знаючи реальну
цінність дерев породи сосна 2-ї категорії, усвідомлюючи, що завдає шкоду
лісовому господарству, з метою наживи, неподалік с Ветли в 11 виділі 4 кварталу Гірківського лісництва
Любешівського МСЛП вчинив незаконну порубку п"ятдесяти одного дерева
породи сосна сироростуча, загальною масою 18,85 м , що відносяться до лісів 2-ї
категорії. Зрізану деревину власним трактором відвіз до жителя с. Мукошин ОСОБА_2, за що пізніше
отримав від нього гроші в сумі 2500,00 гривень. Своїми діями ОСОБА_1 завдав
істотну шкоду Бихівському лісництву Любешівського МСЛП на загальну суму 11949,
88 гривень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 давав
непослідовні покази. Так, у судових засіданнях вину у вчиненні злочину не
визнавав, вказуючи що не вчиняв самовільну порубку деревини, а також визнавав
вину частково. При частковому визнанні вини пояснював, що дійсно в грудні 2006
року в 11 виділі 4 кварталу Гірківського лісництва власною бензопилою „Урал-2"
зрізав для власних потреб декілька дерев породи сосна, приблизно 3 або 4
дерева. Відносно інших дерев у самовільній порубці яких він обвинувачується
зазначив, що порубку даних дерев він не вчиняв. Підтвердив, що власним
трактором ЮМЗ-6 привозив деревину приблизний розмір загальної маси якої
становить 18 м3 до підприємця ОСОБА_2,
жителя с Мукошин
Любешівського району. За вказану деревину пізніше отримав від нього 2500,00
гривень. Серед даної деревини знаходились ті декілька дерев, які він зрізав для
власних потреб. Іншу деревину він отримав від підприємця ОСОБА_3, якому надає
послуги власним транспортом з перевезення деревини. Пояснив, що ОСОБА_3 надав
йому деревину в рахунок вартості його послуг. Вину на досудовому слідстві
визнавав в зв"язку з тим, що на нього був тиск зі сторони працівників
міліції. Також надав суду документи, а саме накладну №17 від 22.02.2007 року,
рахунок-фактуру № 17 від 22.02.2007 року, податкову накладну № 17 від
22.02.2007 року та товаро-транспортні накладні №055795 від 27.12.2006 року та №
055796 від 29.12.2006 року згідно яких він отримав лісоматеріали від підприємця
ОСОБА_3 Відносно того, що самовільна порубка була виявлена в грудні 2006 року,
а

2

документи датовані
22.02.2007 року пояснив, що
звернувся за документами на отриману деревину до підприємця пізніше
і вони були виписані датою його звернення.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у незаконній порубці дерев у
лісових насадженнях, що завдало істотну шкоду, повністю доведена доказами, які
зібрані під час досудового слідства і не оспорюються підсудним, які одержані
законним шляхом без порушень прав людини і громадянина у відповідності до ст.
62 Конституції України та Кримінально-процесуального кодексу України.

Свідки ОСОБА_2
та ОСОБА_4 в судовому засіданні показали, що в грудні 2006 року до них приїхав
підсудний та запропонував їм придбати в нього лісоматеріали, оскільки в нього
хворіє дружина і йому потрібні кошти на її лікування. На дану пропозицію
ОСОБА_1 відповіли, що купувати не хочуть, оскільки в нього немає документів на
деревину. Підсудний запевнив їх, що надасть документи пізніше і вони погодились
зберігати лісоматеріали в себе до отримання документів. Вказану деревину
ОСОБА_1 привозив до них тричі, але документів так і не надав. Всього ним було
привезено 18 м3 лісоматеріалу, за який йому заплатили по 150 гривень за 1 м .
Дана деревина лежала на лісопильній рамі більше місяця, почала псуватися, тому
вони вирішили її порізати та поскладати. В січні 2007 року до них на лісопильну
раму приїзджали працівники міліції та лісового господарства, які проводили
порівняння зрізів деревини, привезеної ОСОБА_1, та комлевих зрізів.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7
показали, що 24 січня 2007 року, приїхавши в с. Ветли Любешівського району лісничий Гірківського лісництва
Любешівського МСЛП повідомив їм про самовільну порубку, зазначивши, що зрізана
деревина знаходиться на лісопильній рамі в с. Мукошин Любешівського району. З дозволу власника, вони провели
огляд лісопильної рами, де виявили доски.
Коли порівнили їх з комлевими зрізами, вилученими з місця самовільної порубки,
то вони зійшлися. Зазначили, що під час відібрання пояснень в підсудного тиску
в будь-якій формі щодо нього не вчинялось і всі покази давались ним
добровільно.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 показали, що 23 січня
2007 року їх повідомили про самовільну порубку лісу. 24 січня 2007 року,
виїхавши на місце самовільної порубки, побачили, що зрізано 51 дерево. ОСОБА_8
та ОСОБА_9 зазначили, що оскільки їх повідомили, що вказана деревина
знаходиться на лісопильній рамі в с Мукошин Любешівського району, вони разом з
працівниками міліції поїхали туди з метою перевірки. На лісопильній рамі
виявили дошки, зрізи на кінцях яких зійшлися з комлевими зрізами, вилученими з
місця самовільної порубки.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_11 вказали,
що ОСОБА_1 працював у них півроку. Так як йому потрібна була деревина, вони розрахувались
з ним в рахунок заробітної плати деревиною загальною масою 18 м . Свідок
ОСОБА_3 вказав, що вказівку відпустити для ОСОБА_12 лісодеревину дав в кінці
грудня 2006 року, а свідок ОСОБА_11 вказав, що лісодеревину ОСОБА_12 було
надано в кінці листопада або протягом грудня 2006 року. Документи під час
реалізації деревини підсудному надані не були, а були виписані в лютому 2007
року, коли остнанній за ними звернувся.

З протоколу про адміністративе правопорушення вимог
лісового господарства від 24 січня 2007 року вбачається, що ОСОБА_1 в 4
кварталі 11 виділу Гірківського лісництва Любешівського МСЛП здійснив
самовільну порубку дерев породи сосна сироростуча в кількості 51 штука
загальною кубомасою 18,85 м . (а.с. 16)

Факт незаконної порубки лісу ОСОБА_1 підтверджується
також актом порівняння комлевих відрізків, з якого вбачається, що комлеві
відрізки, які були зняті із пиломатеріалів на
пилорамі підприємця ОСОБА_2 відповідають пням
самовільної

3

порубки, знайденим в кварталі №4 11 -го відділу
Гірківського лісництва Любешівського МСЛП. (а.с.10).

Згідно довідки Любешівського МСЛП від 24.01.2007 року,
сума завданих ОСОБА_1 збитків внаслідок незаконної порубки дерев становить
11949,88 гривень (а.с. 17).

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_11 є суперечливими, не
відповідають встановленим фактичним обставинам вчинення злочину тане беруться
судом до уваги. Так, згідно пояснень свідка ОСОБА_11 деревина була реалізована
ним підсудному в кінці листопада та протягом грудня 2006 року, а свідок ОСОБА_3
вказав, що дав вказівку на дану реалізацію лише в кінці грудня 2006 року, тоді
як згідно пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_13 підсудний привозив
лісодеревину на лісопильну раму протягом грудня 2006 року. Суперечливість
показів вказаних свідків також підтверджується товаро-транспортними накладними
№ 055795 від 27Л2.2006 року та № 055796 від 29.12.2006 року згідно яких
підприємець ОСОБА_3 отримав лісоматеріали, що були пізніше реалізовані ОСОБА_1
Також не беруться до уваги, подані підсудним документи, а саме накладна №17 від
22.02.2007 року, рахунок-фактура № 17 від 22.02.2007 року та податкова накладна
№ 17 від 22.02.2007 року, оскільки вони датовані 22.02.2007 року, а
лісопорушення у виді самовільної порубки 51 сироростучого дерева було виявлене
в грудні 2006 року.

Таким чином, взявши до уваги покази підсудного в судовому
засіданні, а також дослідивши матеріали кримінальної справи доведено, що
ОСОБА_1. здійснив незаконну порубку лісу.

Дії ОСОБА_1 на досудовому слідстві кваліфіковано вірно.
Вони повністю підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

Обставинами, які пом'якшують чи обтяжують покарання
підсудного суд не вбачає.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує
характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про
підсудного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по
місцю проживання та по місцю роботи характеризується позитивно, тому приходить
до переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції від
суспільства і призначає покарання в межах санкції статті, за якою він
притягуються до відповідальності, із застосуванням ст. 75 КК України та
покладенням певних обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний
позов по справі не заявлявся. Судових витрат по справі немає.

Речові докази: пиломатеріали загальною масою 15 mj, прийняті на
зберігання Гірківським цехом по переробці лісопродукції Любешівського
міжгосподарського спеціалізованого лісогосподарського підприємства та бензопилу „Урал-2",
як знаряддя злочину, конфіскувати в дохід дежави.

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 246 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1
(один) рік з конфіскацією пиломатеріалів загальною масою 15 м3 в дохід держави.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування
покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з
покладенням обов'язків відповідно до ст. 76 КК України обов'язку не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та періодично з"являтись в ці органи для
реєстрації.

Міру запобіжного заходу на час вступу вироку в законну
силу залишити попередню -зобов'язання з"являтись на виклики органів
дізнання та суду, повідомляти про зміну місця проживання.

4

Речовий
доказ бензопилу „Урал-2" конфіскувати в дохід дежави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області через Любешівський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою в той же
строк з моменту вручення йому копії вироку.