АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11-кп/791/312/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року березня місяця 26 дня в м. Херсон колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого:ОСОБА_2 ;
суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
при секретарі з участю прокурораОСОБА_5 ; ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого:

· 23.10.2000 року Чорноморським районним судом АР Крим за ст. 140 ч.2; 229-6 ч.2; 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений на підставі ст. 1 "Б" ЗУ " Про амністію" від 11.05.2000 року;

· 23.11.2001 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ст. 140 ч.2; 185 ч.3; 42 КК України до 3 років позбавленні волі.

· 23.01.2002 року Чорноморським районним судом АР Крим за ст. 140 ч.2, 121 ч.2, 185 ч.3; 229-1 ч.1, 142 ч.3, 42, 42 ч.3 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 25.02.2001 року умовно-достроково.

- 19.01.2012 року Чорноморським районним судом АР Крим за ст. 186 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі.

відмовлено у задоволенні заяви про його умовно дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та постановити нову ухвалу про звільнення його умовно-достроково, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його позитивну характеристику, заохочення та те, що він працює.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не заперечував проти апеляційної скарги просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умово-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, судом першої інстанції враховано те, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин до 5 років позбавлення волі. Був судимий, раніше вже звільнявся умовно достроково, але на шлях виправлення не став, та скоїв новий тяжкий злочин, і як встановлено судом, засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, і його умовно-дострокове звільнення є передчасним.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, проте на шлях виправлення не став та скоїв аналогічний тяжкий злочин за який відбуває покарання.

Доводи засудженого, що він має три заохочення колегія суддів не бере до уваги, оскільки під час розгляду заяви про умовно дострокове звільнення враховується поведінка засудженого за весь час відбування покарання, а на ОСОБА_7 5 разів накладались стягнення за порушення режиму, працює він незначний час та періодично, що не дає підстав зробити висновок, що його поведінка та ставлення до праці є сумлінними.

Стосовно твердження засудженого про те, що він є громадянином Російської Федерації і не розуміє української мови колегія суддів вважає їх необґрунтованими, так як згідно з матеріалами провадження він народився в Україні та є її громадянином, і як слідує із запису судового засідання, клопотання про розгляд справи на російській мові не заявляв.

Відповідно до характеристики 07.10.2014 року комісією Голопристанського виправної колонії засудженому ОСОБА_7 відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не став на шлях виправлення.

Отже, посилання засудженого в апеляційній скарзі на його позитивну характеристику та на те, що він став на шлях виправлення спростовуються матеріалами кримінального провадження, і підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення є обґрунтованим, підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
постановила :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:(три підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2