Єдиний унікальний номер 219/756/2015-к Номер провадження 11-кп/775/3/2015

ВИРОК

Іменем України

16 липня 2015 року місто Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дружківка Донецької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, має неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 11.11.2013 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , будучи судимою за ст.185 ч.1 КК України, повторно вчинила крадіжку чужого майна за наступних обставин.

11 січня 2015 року приблизно о 19-й годині ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , після спільного з ОСОБА_9 вживання спиртних напоїв, вирішила викрасти майно останнього. Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, а ОСОБА_9 не розуміє злочинний характер її дій, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_9 , обняла його зі спини і з правої кишені його сорочки таємно викрала мобільний телефон «Samsung GT-C3782», в якому знаходилася сім-карта № НОМЕР_1 , вартістю 699 гривень. Викрадений у Плужникова телефон ОСОБА_6 поклала в кишеню своєї шуби і зникла з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому матеріальної шкоди у вищевказаному розмірі.

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні цього злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді 100 годин громадських робіт, призначене їй вироком цього ж суду від 11.11.2013 року і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання виді 2 років 5 днів позбавлення волі. Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 2 роки вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області ОСОБА_10 просить скасувати зазначений вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді і розмірі, визначених судом першої інстанції з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

В обґрунтування скарги посилається на безпідставність застосування щодо ОСОБА_11 ст.75 КК України, оскільки суд першої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченої, яка вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння, є судимою за вчинення аналогічного злочину, не відбула покарання у виді громадських робіт, яке вона мала відбувати реально, у зв`язку з чим суд першої інстанції, призначивши покарання за сукупністю вироків, не мав підстав для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Прокурор прокуратури Донецької області ОСОБА_5 в апеляційному суді підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити її з наведених у скарзі підстав.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти скарги, і просила вирок щодо неї залишити без зміни, оскільки на її думку суд першої інстанції не допустив порушень закону і обґрунтовано звільнив її від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 був належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду апеляційної скарги, однак не повідомив апеляційний суд про поважні причини свого неприбуття, що відповідно до вимог ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_11 у вчиненні нею вищезазначеної крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 доведена судом першої інстанції. Ці обставини, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченої, в апеляційній скарзі не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КПК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

Призначивши покарання за злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України, а також за сукупністю вироків відповідно до вимог ст.71 КК України, суд прийняв рішення про звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, мотивуючи це тим, що обвинувачена повністю визнала свою вину, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, має малолітніх дітей, задовільно характеризується за місцем проживання, визнавши ці обставини такими, що пом`якшують покарання і дають підстави для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_11 є особою, раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, за який їй було призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Це покарання ОСОБА_11 не відбувала і, не відбувши призначене їй покарання, вчинила новий злочин. У зв`язку з цим суд першої інстанції обґрунтовано призначив їй остаточне покарання за сукупністю вироків, тобто за правилами, встановленими ст.71 КК України.

При цьому, згідно вимог ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Оскільки попереднє покарання у виді громадських робіт ОСОБА_11 мала відбувати реально, то після приєднання частини цього невідбутого покарання до покарання, призначеного за новий злочин у виді позбавлення волі, суд не мав підстав для звільнення обвинуваченої від відбування остаточного покарання, призначеного їй за сукупністю вироків.

Наведені обставини свідчать, що рішення суду про звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України прийнято без урахування даних про особу обвинуваченої і вимог ч.4 ст.71 КК України. Тому вирок суду в цій частині не може бути визнаний законним та обґрунтованим у зв`язку з неправильністю звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного їй покарання.

Згідно вимог ч.1 ст.420 КПК України неправильне звільнення від відбування покарання як і необхідність застосування більш суворого покарання, є окремими підставами для скасування вироку суду першої інстанції і постановлення апеляційним судом свого вироку.

Правильність призначеного ОСОБА_11 покарання за ст.185 ч.2 КК України, а також за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а оспорюється вирок лише в частині звільнення обвинуваченої від відбування призначеного їй покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_11 підлягає скасуванню в частині звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення її від відбування призначеного їй покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати.

В решті цей вирок щодо неї залишити без зміни і вважати ОСОБА_6 засудженою за ст.185 ч.2 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, а за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України на 2 (два) роки 5 (п`ять) днів позбавлення волі з відбуванням призначеного їй покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_11 обчислювати з дня взяття її під варту для відбування призначеного їй покарання.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: