Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора ОСОБА_4.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 24 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою представника цивільного позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2014 року щодо ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2013 року засуджено:

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

- за ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. від 07.05.2008 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. від 07.05.2008 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, на строк 3 роки;

- за ч. 1 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання.

На підставі частин 1, 3 ст. 70 КК України ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, на строк 3 роки.

За ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України ОСОБА_6 виправдано за недоведеності його участі у вчиненні злочинів;

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина Російської Федерації, раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

- за ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. від 07.05.2008 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України (в ред. від 07.05.2008 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, на строк 3 роки;

- за ч. 1 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 2 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання.

На підставі частин 1, 3 ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного майна, крім житла, із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, на строк 3 роки.

За ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) ОСОБА_7 виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочинів;

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 190, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання;

- за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України (в ред. від 05.04.2001 р.) і на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від покарання.

За ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України ОСОБА_8 виправдано за відсутністю у його діях складу злочинів.

Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» на відшкодування матеріальної шкоди в солідарному порядку: із засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 717 190 грн; із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 508 761,42 грн.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати на проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без зміни.

Цією ж ухвалою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та від додаткового покарання, крім конфіскації майна, за вироком місцевого суду від 19 грудня 2013 року на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році», а також відмовлено в застосуванні Закону України «Про амністію в 2014 році» до ОСОБА_8

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у тому, що вони за обставин, наведених у вироку, в період із лютого по серпень 2008 року, обіймаючи посади засновника і виконавчого директора та засновника і директора ТОВ «Автоцентр ЮГ» відповідно, з метою заволодіння коштами ПАТ «УкрСиббанк», зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою між собою підшукали осіб, які не були обізнані про їх злочинні наміри та погодились отримати у зазначеному банку кредити на придбання автомобілів; подали підроблені документи у 264 відділення ПАТ «УкрСиббанк» і, скориставшись службовою недбалістю посадових осіб, шляхом обману заволоділи коштами ПАТ «УкрСиббанк» в особливо великих розмірах, а саме 508 761,42 грн, які в якості кредитів були видані ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зловживаючи своїм службовим становищем, у складі організованої групи з приватним підприємцем ОСОБА_8, за таких же обставин, скориставшись службовою недбалістю посадових осіб, шляхом обману заволоділи коштами ПАТ «УкрСиббанк» на загальну суму 717 190 грн., які в якості кредитів були видані ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17

Крім того, у невстановлений час та місці ОСОБА_7 і ОСОБА_6 підробили довідки про доходи, а ОСОБА_8 - копії звітів суб'єкта малого підприємництва фізичної особи - платника єдиного податку.

У касаційній скарзі представник цивільного позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити судові рішення в частині вирішення цивільного позову ПАТ «УкрСиббанк» та солідарно стягнути із засуджених кошти з урахуванням пені й відсотків за користування кредитами. Зазначає, що суди, вирішуючи цивільні позови, не навели пояснень щодо їх розміру.

У запереченнях на цю касаційну скаргу захисник ОСОБА_18 просить судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Посилання представника цивільного позивача на те, що суди безпідставно не стягнули із засуджених коштів з урахуванням пені та відсотків, є непереконливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України 1960 року особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Згідно зі ст. 328 КПК України 1960 року суд, постановляючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 КПК України 1960 року розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред'явленого їм обвинувачення.

Як убачається з пред'явленого обвинувачення та встановлено судом, засуджені визнані винними у тому, що вони у складі організованої групи шляхом обману заволоділи коштами ПАТ «УкрСиббанк» в особливо великих розмірах, а саме ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у сумі 508 761,42 грн, а ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у сумі 717 190 грн.

Також згідно з положеннями цивільного кодексу сплата процентів є договірним зобов'язанням. Зокрема, відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В той же час засуджені ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не були сторонами кредитних правовідносин (договорів) і зобов'язань по сплаті відсотків та пені на себе не брали.

За таких обставин місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог цивільного позивача і про стягнення лише тієї суми грошей, що випливала з обвинувачення. При цьому судом належним чином мотивовано розмір задоволеного цивільного позову та наведено підстави, через які в частині позову відмовлено.

Апеляційний суд переглянув зазначену кримінальну справу в апеляційному порядку та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову законним і обґрунтованим. При цьому доводи апеляційної скарги представника цивільного позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5, які є аналогічні доводам його касаційної скарги, належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені. З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень у справі, не встановлено.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та статтями 394-396 КПК України 1960 року, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2014 року щодо ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника цивільного позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3