АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Кримінальне провадження № 1кп 642/49/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11кп/790/902/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 302 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінального провадження №0001737 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Ленінського району міста Харкова на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 5 березня 2015 року у відношенні

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнаного невинуватим та виправданого у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.302 КК України,

встановила:

Вироком Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.302 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 звинувачувався в тому, що в середині липня, точна дата не встановлена, він познайомився в мережі інтернет на сайті знайомств «www.vk.ru» з раніше невідомою йому ОСОБА_10 , з якою домовився про те, що він здійснить пошук хлопця для спільного надання інтимних послуг за обумовлену грошову винагороду у розмірі 200,00 грн.

21 липня 2014 року ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на звідництво для розпусти здійснив пошук хлопця через мережу інтернет, в результаті чого домовився з ОСОБА_11 про надання інтимних послуг дівчині та організував зустріч в той же день в банному комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 надав інтимні послуги ОСОБА_10 , після чого до них приєднався ОСОБА_7 .

В вироку зазначено, що суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.302 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна сторона злочину, а саме вина та її наслідки, а тому і відсутній в діях ОСОБА_7 і склад кримінального правопорушення за вказаною статтею.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вважаючи рішення невмотивованим; направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд у іншому складі.

Автором апеляційної скарги зазначено, що докази обвинувачення покладені в основу виправдувального вироку.

Також прокурор вказує, що вирок постановлено з істотним порушенням вимог ст.409 КПК України, оскільки судове засідання, яке було призначено на 11-00 годину 4 березня 2015 року фактично було проведено о 15-45 годині без участі прокурора. Суд переніс останнє слово обвинуваченого не зазначивши час, про що прокурора не було повідомлено. Не було інформовано державного обвинувача та інших учасників процесу про дату та час проголошення вироку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора; захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За нормами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд ухвалює виправдувальний вирок, на підставі ч.3 ст.374 КПК України, з формулюванням обвинувачення, пред`явленого особі, яке визнано судом недоведеним, а також з мотивуванням підстав для виправдання обвинуваченого, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.410 КПК України апеляційним судом судове провадження суду першої інстанції визнається неповним, якщо під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого, справедливого судового рішення,зокрема, у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; якщо необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, маючи прямий умисел, направлений на звідництво для розпусти здійснив пошук хлопця через мережу інтернет, в результаті чого домовився з ОСОБА_11 про надання інтимних послуг дівчині та організував зустріч в той же день в банному комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 надав інтимні послуги ОСОБА_10 , після чого до них приєднався ОСОБА_7 .

Обвинувальним актом було встановлено, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.302 КК України, тобто звідництво для розпусти.

Проте, суд, ухвалюючи виправдувальний вирок, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з урахуванням кваліфікаційних ознак кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.302 КК України, обґрунтовано зробив висновок про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

Виходячи з пояснень ОСОБА_7 , наданих, як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і в суді, він не заперечував факт надання разом з ОСОБА_11 інтимних послуг ОСОБА_12 , мав на меті не звідництво, а надання інтимних послуг ОСОБА_10 та задоволення власних сексуальних потреб, оскільки йому виповнилося 18 років, але у нього не було статевих зв`язків. З метою задоволення полової пристрасті він, маючи на меті отримання досвіду статевих зв`язків, звернувся до мережі інтернет, щоб відшукати партнера. Надання сексуальних послуг в форматі «хлопець-дівчина-хлопець» відбулося на вимогу самої ОСОБА_10 . На виконання її вимог він знов звернувся до мережі інтернет, де знайшов раніше незнайомого ОСОБА_11 .

Сама ОСОБА_10 була допитана в судовому засіданні і судом було встановлено, що вона не заперечувала обставини, які зазначає обвинувачений ОСОБА_7 . Вказала, що вона дійсно через мережу інтернет познайомилася зі ОСОБА_7 , домовилася з ним про надання інтимних послуг, сказала в розмові, що ОСОБА_7 повинен забезпечити ще одного хлопця для сексуальних потреб, а вона забезпечує приміщення бані, де їй повинні бути наданні послуги та кожному платить гроші в сумі 100,00 грн. Вони зустрілися біля бані 21 липня 2014 року о 17-00 годині, їй були надані інтимні послуги, за які вона зі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 розрахувалася ще до початку надання послуг.

Ці обставини підтвердив і свідок ОСОБА_11 та надав аналогічні пояснення в суді.

Колегія суддів вважає, що районним судом, при розгляді кримінального провадження, обґрунтовано зазначено в вироку про відсутність такої обов`язкової ознаки при кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.302 КК України, як суб`єктивна сторона складу злочину, а саме вина, відповідно до ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої кримінальним законом, та її наслідків, виражене у формі умислу чи необережності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутня така складова ознака кримінального правопорушення за ч.1 ст.302 КК України, як вина, а тому і в його відсутній склад вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам ст.ст.370,373,374 КПК України, належним чином вмотивований, з наведенням підстав для виправдання ОСОБА_7 , із зазначенням мотивів, за якими суд надав оцінку доказам обвинувачення, з дослідженням всіх доказів, на яких ґрунтувалося обвинувачення, з додержанням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами, отриманими і дослідженими в ході судового провадження в суді першої інстанції.

Колегія суддів також вважає такими, що не підлягають задоволенню, і доводи прокурора про порушення судом норм ст.376 КПК України при проголошенні рішення, оскільки дані порушення не є істотними порушеннями вимог ст.412 КПК України, які б перешкодили, чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись: ч.2 ст.376,ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 5 березня 2015 року у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-

Судді: