АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №612/431/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/380/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.289 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не працюючий, не одружений, з середньою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, йому встановлений іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст.76 К України, на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Присуджено стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №102 від 14 травня 2014 р. в сумі 195 гривень 60 копійок на користь держави.

Як встановив суд, приблизно о 20 годині 10 травня 2014 р. ОСОБА_9 прямував на своєму мопеді марки «Leopard LP 48Q-18» до своєї знайомої ОСОБА_10 . Проїжджаючи по АДРЕСА_2 , біля будинку АДРЕСА_3 він побачив ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вживали спиртні напої. Зупинившись, ОСОБА_9 запитав у них адресу мешкання ОСОБА_10 , на що йому ОСОБА_7 відповів, що це його сусідка, яка мешкає по АДРЕСА_4 . Після цього, ОСОБА_9 поїхав до ОСОБА_10 , де залишив мопед на подвір`ї біля вхідних дверей та пішов до будинку.

АДРЕСА_5 годині цього ж дня, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , згадавши, що ОСОБА_9 приїхав на мопеді до його сусідки, умисно, таємно проник на територію домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_6 , завів двигун мопеду та поїхав на ньому до свого односельця ОСОБА_14 , з яким почав розпивати спиртні напої.

Після цього, о 23 годині, ОСОБА_7 на мопеді ОСОБА_9 попрямував до себе додому та, коли мопед зламався, він залишив його обабіч дороги напроти домоволодіння по АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_15 , а сам попрямував пішки додому.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області, мопед «Leopard LP 48Q-18», що належить ОСОБА_9 , є колісним транспортним засобом з об`ємом двигуна 49 , ринкова вартість якого на момент вчинення злочину склала 3910 гривень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого посилається на те, що вказані у вироку обставини, не відповідають фактичним обставинам справи, а пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 є непослідовними та такими, що суперечать поясненням потерпілого ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши ці доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, оскільки зазначене судове рішення ухвалене судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, які передбачені КПК України.

Свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України.

Винність ОСОБА_7 , як обґрунтовано зазначено у вироку суду, підтверджується, сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.

Зокрема, однозначними і послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_9 , підтверджується, що у цей день він їхав на своєму мопеді до знайомої ОСОБА_10 , яка проживає в с. Вільне-2 Близнюківського району Харківської області. Біля одного з домоволодінь, група осіб, які вживали спиртні напої його зупинили, у нього з собою була горілка, частину з якої вони разом і розпили. Він запитав адресу мешкання ОСОБА_10 , після чого поїхав до неї. У будинку останньої він був до 22 години 30 хвилин, а коли вийшов на подвір`я то побачив, що його мопед відсутній. В пошуках зниклого мопеду він пішов до будинку біля якого вчора гуляла кампанія, тобто до будинку ОСОБА_7 , однак дружина останнього стала сваритися на нього, після чого він вирішив звернутись до міліції. Коли йшов у міліцію, побачив на узбіччі дороги свій мопед, який був пошкоджений. Дозвіл на користування мопедом він нікому не давав, розмови з ОСОБА_7 про необхідність купівлі горілки у нього не було. Окрім цього, о 13 годині 12 травня 2014 р., ОСОБА_7 приїздив до нього додому та пропонував йому гроші за мопед в сумі 3 тисяч гривень.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 10 травня 2014 року ОСОБА_9 дійсно приїздив до неї, але оскільки останній був напідпитку, то між ними виникла суперечка, після чого вона разом зі своєю матір`ю виставили його за двері. Сторонніх осіб, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у дворі та коло подвір`я вона не бачили.

Дверцята, які ведуть до двору них були відкриті, тому все, що відбувалося на подвір`ї ї було б чутно, однак вони не чули, щоб хтось заводив мопед.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , підтверджується, що не пізніше 23 години 10 травня 2014 р ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння приїздив до нього на мопеді, разом вони вживали спиртні напої, про передачу йому цього мопеду будь-ким, обвинувачений не говорив і після вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 поїхав з його подвір`я.

Окрім зазначених доказів, районний суд детально дослідив і інші докази, якими спростовуються доводи апеляційної скарги про непричетність обвинуваченого до здійснення кримінального правопорушення.

Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.289 КК України.

Доводи апеляційної скарги про добровільну передачу потерпілим мопеда обвинуваченому спростовують висновками суду, викладеними у вироку.

Зокрема, потерпілий однозначно і послідовно пояснював, що він не міг давати дозвіл на заволодіння мопедом незнайомому йому обвинуваченому, питання про придбання для нього спиртних напоїв обвинуваченим взагалі є надуманим, оскільки коштів для цього в нього не було, доручати обвинуваченому придбати спиртні напої він не міг, оскільки такі напої у нього були в наявності, що підтвердили суду свідок ОСОБА_10 та її мати.

Районний суд детально і послідовно провів перевірку пояснень обвинуваченого про те, що від обмовив себе у скоєнні кримінального правопорушення внаслідок застосування до нього незаконних дій з боку співробітників міліції, і обґрунтовано визнав таке твердження надуманим.

Довод апеляції про неправильність показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 є неконкретним, декларативним і за своїм змістом носить характер передбачення, що не може бути підставою для скасування вироку районного суду.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції

врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, проживає разом із співмешканкою та трьома малолітніми дітьми, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при наявності альтернативних видів покарань за ч.1 ст.289 КК України, з урахуванням конкретних обставин справи, невизнання ОСОБА_7 своєї провини та не відшкодуванням ним заподіяної потерпілому шкоди, обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі, що є найбільш тяжким покаранням з числа, передбачених санкцією ч.1 ст.289 КК України.

Проте, з урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, відсутності обтяжуючих його покарання обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, і з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставою для скасування вироку, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 р. щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді