Справа № 1-315/12
Провадження № 1/1015/58/2012
В И Р О К

іменем України

13.04.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Алфьорової Г.В.

захисника ОСОБА_1

захисника з числа близьких родичів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має базову загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 353 КК України, -

встановив:

10.10.2010 року близько 20 години ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою відкритого викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_1, де, представившись власниці квартири ОСОБА_4 працівником міліції, проник до приміщення квартири, де скоїв розбійний напад на ОСОБА_5, в процесі якого ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та, представившись працівником міліції, став вимагати в потерпілого паспорт громадянина України, після чого вчинив обшук потерпілого ОСОБА_5 та наніс удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_5, від якого останній не втримався на ногах та впав, вдарившись головою об підлогу втратив свідомість. Після цього ОСОБА_3 відкрито заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки «Соні-Еріксон Т-250», вартістю 750 грн. із стартовим пакетом «Київстар» вартістю 25 грн. із коштами на рахунку в сумі 10 грн. та грошима в сумі 550 грн. З викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився за власним розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1335 грн.

Крім цього, 10.10.2010 року близько 20 години ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння з метою відкритого викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_2, де представившись власниці квартири ОСОБА_4 працівником міліції та, не являючись при цьому працівником Міністерства Внутрішніх Справ і не будучи одягненим в формений одяг встановленого зразка, видаючи себе за такого, ОСОБА_3 з метою створення у власниці квартири думки, що він являється працівником міліції з метою проникнення в приміщення належної їй квартири та, скориставшись цим, проник до приміщення квартири, де скоїв розбійний напад на ОСОБА_5, в процесі якого ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та, представившись працівником міліції, не являючись при цьому працівником Міністерства Внутрішніх Справ та не будучи одягненим в формений одяг, встановленого зразка, видаючи себе за такого, ОСОБА_3, з метою створення у потерпілого ОСОБА_5, думки, що він являється працівником міліції, став вимагати в потерпілого громадянський паспорт, після чого вчинив обшук потерпілого ОСОБА_5 П.О., чим самовільно присвоїв повноваження службової особи Міністерства Внутрішніх Справ України.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч 3 ст. 187; ст. 353 КК України визнав та суду показав, що 10 жовтня 2010 року він зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_6 розповів, що ОСОБА_5 побив його матір, після цього ОСОБА_6 запропонував піти додому до ОСОБА_5, щоб зясувати, навіщо він це зробив. Коли прийшли додому до ОСОБА_5, до дверей підійшла власниця квартири та запитала, хто вони. Він відповів, що вони з міліції, після чого власниця квартири відчинила двері та впустила їх. На його запитання, чи є в квартирі ОСОБА_5, вона відповіла, що в її квартирі нікого немає та дозволила оглянути квартиру. Зайшовши до кімнати, побачив за дверима ОСОБА_5 та попросив його надати паспорт. ОСОБА_5 дав йому паспорт, після чого став на підвищеному тоні і ним розмовляти, кричати на нього. В цей час ОСОБА_5 перебував у стані сильного алкогольного спяніння. Коли ОСОБА_5 став іти до нього з незрозумілими намірами, він штовхнув його кулаком в обличчя. ОСОБА_5 спіткнувся та впав. Коли виходив з квартири, побачив на столику мобільний телефон та гроші, які забрав.

У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, запевняв, що, перебуваючи під вартою він змінив своє ставлення до життя, може бути гідним членом суспільства, в подальшому не допустить протиправної поведінки.

Окрім визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 353 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- оголошеними в судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 306, 308, 314 КПК України, показами потерпілого ОСОБА_5, який будучи допитаним на досудовому слідстві, пояснив, що з 2008 року він знімає кімнату в ОСОБА_4, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. 10.10.2010 року близько 20 години він знаходився вдома. В цей час хтось подзвонив в двері, він підійшов подивитись у вічко в дверях та побачив там трьох незнайомих хлопців. Після чого підійшов до власниці квартири та сказав їй, що цих людей не знає, і щоб вона двері відчиняла сама. ОСОБА_4 відчинила цим хлопцям двері і впустила в приміщення квартири. Він в цей момент знаходився в кімнаті та дивився телевізор. Один з невідомих зайшов до кімнати, а двоє інших стояли поблизу дверей кімнати. Один з невідомих чоловіків, який зайшов до кімнати, повідомив, що він з міліції та сказав предявити документи. Він дістав із серванта свій паспорт та надав його цьому чоловікові. Невідомий подивився на його паспорт та повернув його назад. Потім він запитав у нього, чи є при собі колючо-ріжучі предмети, на що він відповів, що немає. Після чого невідомий сказав, щоб він підняв руки, що він в подальшому зробив. Цей чоловік почав його обшукувати та витягнув з лівої кишені його джинсів мобільний телефон марки «Соні-Еріксон Т-250», в якому знаходилась телефонна картка «Київстар», на рахунку знаходилось гроші в сумі 10 грн. Мобільний телефон невідомий забрав. Після чого з правої задньої кишені джинсів витягнув гроші в сумі 550 грн. різними купюрами та поклав собі до кишені. Він попросив цього хлопця предявити документи, але невідомий його вдарив кулаком правої руки в обличчя в область підборіддя з правої сторони. Від отриманого удару він впав на підлогу та вдарився головою об підлогу і втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості, то у нього обличчя та майка були в крові. Після цього виявив відсутність в серванті належних йому документів, а саме: закордонного паспорта на своє імя та військового квитка, а також державного акту на землю, які знаходились в серванті разом з паспортом, який він дістав. Але вказані документи йому згодом повернула ОСОБА_4 та пояснила, що це вона їх заховала (том 1 а.с. 30-32);

- постановою від 14.10.2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 187 КК України (том 1 а.с. 1-2); заявою ОСОБА_5, в якій він просить прийняти міри до невідомих осіб, які 10.10.2010 року біля 20 години в АДРЕСА_3 відкрито заволоділи його речами, а саме: мобільним телефоном марки «Соні-Еріксон Т 250», закордонним паспортом на його імя, військовим квитком, державним актом на землю і грошима в сумі 550 грн. (том 1 а.с. 5); постановою від 06.12.2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 353 КК України (том 1 а.с. 6-7); постановою від 06.12.2010 року про обєднання кримінальних справ в одне провадження (том 1 а.с. 11-12); протоколом огляду місця події від 13.10.2010 року, під час якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 (том 1 а.с. 13-15); заявою потерпілого, в якій він повідомляє, що в попередній заяві про злочин він помилково повідомив, що ОСОБА_3 заволодів його паспортом громадянина України, закордонним паспортом, військовим квитком і державним актом на землю. Ці документи знаходились в квартирі в іншому місті і їх ніхто не забирав (том 1 а.с. 33); копією гарантійного талону на мобільний телефон марки «Соні-Еріксон Т 250» (том 1 а.с. 34); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, в ході якої ОСОБА_3 підтримав покази ОСОБА_8 (том 1 а.с. 47-48); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в ході якої свідок ОСОБА_7 повністю підтримав покази свідка ОСОБА_9 (том 1 а.с. 94-95); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, в ході якої підсудний ОСОБА_3 підтримав покази свідка ОСОБА_7 (том 1 а.с. 96-98); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, в ході якої підсудний ОСОБА_3 підтримав покази свідка ОСОБА_6 (том 1 а.с. 99-101); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в ході якої підсудний ОСОБА_3 підтримав покази потерпілого ОСОБА_5 (том 1 а.с. 102-103); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_10 та ОСОБА_3, в ході якої підсудний ОСОБА_3 підтримав покази свідка ОСОБА_10 (том 1 а.с. 104-105); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, в ході якої свідок ОСОБА_7 підтримав покази свідка ОСОБА_10 (том 1 а.с. 106-107); протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, в ході якої свідок ОСОБА_6 підтримав покази свідка ОСОБА_10 (том 1 а.с. 108-109); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, в ході якої свідок ОСОБА_10 підтримала покази потерпілого ОСОБА_11 (том 1 а.с. 110-111); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в ході якої свідок ОСОБА_7 підтвердив покази потерпілого ОСОБА_5 (том 1 а.с. 112-113); протоколом очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в ході якої свідок ОСОБА_12 підтвердив покази потерпілого ОСОБА_11 (том 1 а.с. 114-115); актом комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №914, відповідно до якого ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, страждає на опійну наркоманію (героїнову), потребує застосування заходів медичного характеру, передбачених КК України, - обовязкового лікування від наркотичної залежності. Під час скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані ,який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, не перебував (том 1 а.с. 153-154); постановою від 06.12.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. ст. 353, 357, 198, 396 (том 1 а.с. 165-166); постановою від 06.12.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 357 (том 1 а.с. 167-168).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний під час розгляду кримінальної справи в суді, потерпілий ОСОБА_5 на досудовому слідстві дали правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 353 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом

за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в житло;

за ст. 353 КК України як самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 187 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, злочин за ст. 353 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.с. 131), раніше не судимий на підставі ст. 89 КК України (том 1 а.с. 126, 127, 128), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 1 а.с. 129, 130), обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння. Тому, з врахуванням всіх обставин справ, двох встановлених судом обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи підсудного, його ставлення до вчиненого, відсутності претензій потерпілого, вимог ухвали від 22.03.2012 року Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області (том 2 а.с. 25-28), приходить до переконання про доцільність призначити покарання за ст. 353 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 3 ст. 187 КК України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання підсудного.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на вказане, суд відмовляє у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про стягнення на його користь матеріальної шкоди, у звязку з повним відшкодуванням завданих йому збитків.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 353 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (пяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст. 353 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (пяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання з 10.03.2012 року. В строк покарання ОСОБА_3 зарахувати перебування під вартою з 15.10.2010 року по 23.05.2011 року 221 (двісті двадцять один) день.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у виді взяття та тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 1335 грн. матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим, захисником, захисником з числа близьких родичів, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.