В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-65/10

25.01.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Заїки Г.М., за участю секретаря судового засідання Гурковської Н.В., прокурора Копишинської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, одруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше неодноразово судимого: 7 квітня 1999 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 141 ч. 2 КК України ( в редакції 1960 року ) на 2 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штраф 680 грн.; 1 листопада 2000 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 229-6 ч.І, 140 ч.2, 145 ч. 1 КК України ( в редакції 1960 року) на 3 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна; 15 липня 2005 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі; 24 липня 2009 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі; 20 жовтня 2009 року Овруцьким районним судом

Житомирської області за ст.ст. 185 ч.2, 198, 396 ч.І, 70 ч.І, 70 ч.4 КК України

на 2 роки позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, - за ст. 185 ч.2 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, українки, громадянки України, уродженки м. Житомира, з середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше неодноразово судимої: 19 серпня 2004 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 309 ч.І КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; 10 березня 2005 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч.І, 70 ч.4 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2007 року невідбута частина покарання замінена на 1 рік 6 місяців 10 днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% із сум заробітку; 20 жовтня 2009 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ст.ст. 198 , 396 ч.І, 70, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, - за ст. 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи раніше судимими, на шлях виправлення не стали та знову скоїли умисний злочин.

Так, 3 березня 2009 року близько 14 години ОСОБА_1, за

попередньою змовою з ОСОБА_2 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження ( в подальшому з собою ), з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшли в приміщення магазину „ Фараон", розташованого по вул. Соборній, 20, в м. Бердичеві, де ОСОБА_1 відволік увагу продавця, а зазначена вище особа зняла зі стійки для одягу жіночу шкіряну куртку „Havana Rоусе" та поклала її до поліетиленового пакету ОСОБА_2, яка з викраденою курткою вийшла з приміщення магазину, тобто повторно, таємно викрали майно власника магазину ПП ОСОБА_3 на загальну суму 1950 грн.

11 березня 2009 року близько 17 години ОСОБА_1, за попередньою змовою з зазначеною вище особою, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшли до універмагу „Ювілейний", розташованого по вул. Шевченка, 7, в м. Бердичеві, де на 2 поверсі шляхом вільного доступу потрапили за прилавок торгового відділу 1111 ОСОБА_4, після чого, реалізуючи спільний злочинний намір, зазначена вище особа відволікла увагу продавця, а ОСОБА_1 скориставшись цим, з вітрини повторно таємно викрав мобільний телефон „ 8атзші§ /] 600 „ вартістю 1138 грн., який було споряджено картою пам"яті об"ємом 2 Гб. вартістю 85 грн. та стартовим пакетом „ Київстар" вартістю 25 грн., на рахунку якого знаходились кошти у сумі 40 грн., чим завдали власнику ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1288 грн.

Допитаний в ході судового слідства ОСОБА_1 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю і по суті обвинувачення пояснив, що дійсно З березня 2009 року близько 14 години він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 приїхали в м. Бердичів та зайшли в магазин „ Фараон". Щоб відвернути увагу продавця, він став з нею розмовляти, а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 пішли до зали магазину. Коли вони вийшли з магазину то повідомили, що викрали куртку. 11 березня 2009 року разом зі ОСОБА_6 вони знову приїхав в м. Бердичів, де на другому поверсі універмагу викрали мобільний телефон. Викрадені речі продали, кошти розподілили між собою. В скоєному підсудний щиро розкаявся.

Допитана в ході судового слідства ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину також визнала у повному об"ємі та зазначила, що все було так, як розповів ОСОБА_1 З березня 2009 року вони приїхали в м. Бердичів, щоб здійснити крадіжку. З цією метою зайшли в магазин „ Фараон". ОСОБА_1 розмовляв з продавцем, а вони пройшли до залу, де ОСОБА_6 зняв куртку та поклав їй до пакету. В подальшому куртку вони продали за 700 грн. Гроші розподілили між собою. Що підштовхнуло її на вчинення крадіжки, пояснити не може. В скоєному підсудна щиро розкаялась.

Крім повного визнання вини підсудними, їх вина підтверджується показами потерпілих та іншими матеріалами справи, а саме:

заявою потерпілої ОСОБА_3, відповідно до якої вона просить розглянути справу без її участі, покази, які вона давала на досудовому слідстві, підтримала в повному об"ємі. Просить оголосити їх в ході судового слідства. Претензій морального та матеріального характеру до підсудних немає ( а. с. 229);

будучи допитаною на досудовому слідстві в якості потерпілої ОСОБА_3 пояснила, що в її власності знаходиться магазин „ Фараон", розташований по вул. Соборній, 20, в м. Бердичеві. В магазині здійснюється продаж чоловічого та жіночого одягу. Там працює двоє продавців. 17 березня 2009 року до магазину прийшли працівники міліції, щоб з"ясувати чи не викрадалась з магазину жіноча куртка. Коли вони провели переоблік то виявилось, що не вистачає жіночої куртки „Науапа Коусе" вартістю 1950 грн. Потім вони проглянули відеозапис з камер спостереження і виявили, що 3 березня 2009 року в магазин зайшло двоє чоловіків та жінка, які і могли бути причетні до викрадення куртки ( а. с. 27 );

заявою потерпілої ОСОБА_5, відповідно до якої вона просить розглянути справу без її участі, покази, які вона давала на досудовому слідстві, підтримала в повному об"ємі. Просить оголосити їх в ході судового слідства. Претензій морального та матеріального характеру до підсудних немає (а. с. 228);

будучи допитаною на досудовому слідстві в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що вона працює продавцем в торгівельному відділі „ Талант „ 1111 ОСОБА_4, що розташований в універмазі " Ювілейний". 11 березня 2009 року знаходилась на робочому місці. Приблизно о 17 годині попросила продавця з сусіднього відділу, щоб та подивилась за її робочим місцем, а сама пішли в інший відділ. Свій мобільний телефон залишила на полиці біля вітрини. Коли вона повернулася, то ОСОБА_7 сказала, що приходило двоє чоловіків, які цікавились ременями. Коли потерпіла зайшла за прилавок то помітила, що зник її телефон ( а. с. 95 );

протоколом відтворення обстановки та обставин події від 6 травня 2009 року за участю підозрюваної ОСОБА_2, яка розповіла та показала яким чином разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 скоїла крадіжку куртки з магазину „ Фараон" ( а. с. 56-61 );

протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17 червня 2009 року за участю підозрюваного ОСОБА_1, який розповів та показав яким чином разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 скоїв крадіжку куртки з магазину „ Фараон" ( а. с. 71-78 );

протоколом виїмки від ЗО квітня 2009 року, відповідно до якого у громадянки ОСОБА_8 було вилучено жіночу шкіряну куртку „ Науапа Коусе коричневого кольору з цінником, яка була викрадена з магазину „ Фараон" ( а. с. 39 );

протоколом огляду речових доказів від 18 травня 2009 року, відповідно до якого було оглянуто вилучену у ОСОБА_8 шкіряну куртку ( а. с. 40 );

довідкою про вартість викраденої куртки, відповідно до якої вартість куртки складає 1950 грн. ( а. с. 17 );

протоколом виїмки від 31 березня 2009 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_3 було вилучено СД-диск з записом камер спостереження магазину „ Фараон" ( а. с. 29 );

протоколом огляду речей від 7 квітня 2009 року, відповідно до якого було

оглянуто СД-диск з записом камер спостереження магазину „ Фараон" ( а. с. 30-33);

протоколом огляду місця події від 15 квітня 2009 року, відповідно до якого у громадянки ОСОБА_9 було вилучено мобільний телефон, належний потерпілій ОСОБА_10 ( а. с. 104-105 );

протоколом огляду речових доказів від 24 квітня 2009 року, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон, вилучений у громадянки ОСОБА_9 (а. с. 106-108);

протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17 червня 2009 року за участю підозрюваного ОСОБА_1, відповідно до якого він розповів та показав яким чином разом зі ОСОБА_6 викрав мобільний телефон в універмазі „ Ювілейний" ( а. с. 71-78 );

протоколом пред'явлення свідку ОСОБА_7 фотознімків для впізнання, відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_1, який разом з іншим чоловіком 11 березня 2009 року заходив в торговий відділ, де працює ОСОБА_10, після чого зник телефон потерпілої ( а. с. 101 );

висновком судово-товарознавчої експертизи, відповідно до якого була встановлена вартість мобільного телефону, викраденого у ОСОБА_5 ( а. с. 114).

Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудних в скоєнні злочинів.

Суд знаходить вину ОСОБА_1 в скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, повністю доведеною.

Вину ОСОБА_2 в скоєнні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, повністю доведеною.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем відбування покарання позитивно.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.І п. 1 КК України пом»якшують покарання підсудному ОСОБА_1, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 ч.І п. 1 КК України обтяжує покарання підсудному ОСОБА_1, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи міру покарання підсудній ОСОБА_2 суд враховує

ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин середньої тяжкості, особу

винної, яка раніше неодноразово судима, за місцем проживання

характеризується посередньо.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.І п. п. 1,2,3 КК України пом»якшують покарання підсудній ОСОБА_2, суд визнає з"явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 ч.І п.1 КК України обтяжує

покарання підсудній, суд визнає рецидив злочинів.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про призначення підсудному ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що лише повна ізоляція підсудного від суспільства буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів. Оскільки ОСОБА_1 вчинив інкриміновані діяння до постановлення вироку від 20 жовтня 2009 року, то остаточне покарання підсудному суд призначає за ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2009 року, зарахувавши покарання відбуте повністю за попереднім вироком.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про призначення підсудній ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, оскільки також вважає, що тільки повна ізоляція підсудної від суспільства буде необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2009 року підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судових витрат немає. Запобіжний захід обрано вірно.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2009 року, остаточно призначити ОСОБА_1 до відбуття 3 роки позбавлення волі, зарахувавши покарання повністю відбуте за попереднім вироком.

Визнати ОСОБА_2 винною в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_2 підлягає самостійному виконанню.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженим не змінювати, ОСОБА_1 залишити взяття під варту, ОСОБА_2 підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 23 березня 2009 року, засудженій ОСОБА_2 з моменту приведення вироку у виконання.

Речові доказ по справі - жіночу шкіряну куртку, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_3, мобільний телефон, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5, залишити потерпілим. СД-диск з

записом камер спостереження магазину „ Фараон", залишити при справі.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий