Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/810/14-к
№ провадження 1-кп/453/1/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря ОСОБА_2 ;

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ;

його захисника адвоката ОСОБА_7 ;

потерпілого ОСОБА_8 ;

його представника адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, депутатом не являється, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 21.04.2014 року об 00 год. 40 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Сколе Львівської області по вул. Гірка у напрямку від вул. Котляревського, при проїзді її ділянки у районі будинку № 20, який відноситься до вул. Котляревського, грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 1.10 (у частині визначення терміну «небезпека для руху»); п. п. 2.3 «б», «д», 2.9 «а»; п. 12.3, п. п. 31.4 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді зміни технічного стану керованого ним автомобіля у зв`язку із частковою відмовою роботи освітлювальної системи по причині непрацездатності фар у режимі ближнього та дальнього світла, внаслідок втрати електричного живлення їх ламп через недостатню щільність з`єднання контактуючих поверхонь у монтажному блоці плавких запобіжників (їх окислення), не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, чим поставив себе в умови, в яких у темну пору доби не зміг своєчасно виявити пішохода ОСОБА_10 , який, перебуваючи у стані тяжкої алкогольної інтоксикації, лежав на проїзній частині дороги, що призвело до переїзду автомобілем через його тіло. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: зовнішніх саден, подряпин, поверхневої рани, рани та синця на голові, лівім надпліччі, спині, попереку, сідницях, лівім передпліччі і правім коліні; внутрішніх крововиливів у м`які тканини голови, переломів ребер справа (22 переломи) та зліва (17 переломів), непрямого перелому грудини на рівні шостих ребер, розриву ключично-лопаткового з`єднання зліва, здуття нижньої частки правої легені, крововиливів та розривів легень обабіч, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею при переїзді колесом легкового автомобіля через грудну клітку та живіт справа наліво при горизонтальному положенні тіла на спині, були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до настання смерті ОСОБА_10 ..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та пояснив, що дійсно він 21.04.2014 року об 00 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи належним на праві власності гр. ОСОБА_11 технічно несправним через відмову роботи освітлювальної системи транспортним засобом марки ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним у м. Сколе Львівської області по вул. Гірка у напрямку від вул. Котляревського, при проїзді ділянки зазначеної дороги у районі будинку № 20, порушив правила дорожнього руху, зокрема проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, які полягали у тому, що на проїзній частині дороги лежав гр. ОСОБА_10 , а він, у свою чергу, не зміг своєчасно виявити останнього та уникнути наїзду на його тіло. Таке сталося, очевидно, внаслідок того, що він не врахував у достатній формі дорожньої обстановки, темну пору доби і обмеженість видимості проїзної частини дороги, а також через невеликий водійський стаж та керування автомобілем після вживання алкоголю, наявністю в автомобіля технічних несправностей, а саме непрацездатності фар у режимі ближнього та дальнього світла, про що, відповідно, йому було відомо заздалегідь, однак вчинив всіх заходів щодо можливості відвернення настання шкідливих наслідків. На даний час він усвідомив свою вину, просить його суворо не карати, зокрема не призначати йому реального покарання і позбавляти його волі, так як він добровільно вже частково відшкодував заподіяну ним шкоду потерпілому ОСОБА_8 синові загиблого ОСОБА_10 , а також добровільно у повному обсязі відшкодував заподіяну ним шкоду потерпілій ОСОБА_12 , у повному обсязі оплатив поховання ОСОБА_10 і готовий надалі надавати кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Поряд із визнанням обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у порушенні ним, як водієм, правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , його вина знайшла також своє підтвердження у ході судового розгляду кримінального провадження і стверджується наступним.

Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 надав покази, згідно з якими він був очевидцем події, так як на момент наїзду на тіло ОСОБА_10 знаходився усередині керованого обвинуваченим ОСОБА_6 автомобіля марки ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Незадовго перед наїздом на тіло ОСОБА_10 в автомобілі зникло ближнє та дальнє світло фар. Вони намагалися полагодити освітлення автомобіля, але світло постійно зникало, а згодом взагалі зникло. В`їхавши у поворот на вул. Гірка у м. Сколе Львівської області, вони відчули, як підскочило спершу переднє, а, згодом, і заднє колесо автомобіля. Зрозумівши, що вони на щось наїхали, обвинувачений ОСОБА_6 зупинив автомобіль, вони обоє вийшли з автомобіля і побачили тіло ОСОБА_10 , що лежало на дорозі. В обвинуваченого ОСОБА_6 одразу наступив стан шоку. У цей час до місця події підійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з автомобіля вийшов також ОСОБА_16 , що був разом з ними. Хтось повідомив про скоєне швидку медичну допомогу та правоохоронні органи. Обвинувачений ОСОБА_6 з місця події не втікав і не намагався це зробити.

Допитана у якості свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні надала покази, згідно з якими вона, разом із своєю сестрою ОСОБА_14 , 21.04.2014 року близько 00 год. 30 хв. поверталися додому у м. Сколе Львівської області. На перехресті вулиць Котляревського та Гірка вона побачила автомобіль ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 з неувімкненими фарами, біля якого лежало тіло ОСОБА_10 .. Біля автомобіля у стані шоку перебував обвинувачений ОСОБА_6 , а також ще двоє осіб. Згодом ще хтось під`їхав. Вона одразу ж підійшла до тіла ОСОБА_10 , який ще дихав та з`ясувала, чи викликали швидку медичну допомогу, на що отримала відповідь, що «так». Про всяк випадок вона ще раз зателефонувала, де їй повідомили, що на виклик вже виїхала чергова карета швидкої медичної допомоги. Коли приїхала медична допомога, вони з сестрою пішли додому. Обвинувачений ОСОБА_6 увесь цей час знаходився на місці, тікати не збирався, переживав з приводу того, що скоїв.

Аналогічні покази у судовому засіданні надала і допитана у якості свідка ОСОБА_14 ..

Допитаний у якості свідка ОСОБА_17 у судовому засіданні надав покази, згідно з якими 21.04.2014 року близько 00 год. 30 хв. він відвозив товариша додому і по вул. Котляревського у м. Сколе Львівської області побачив, як перед ним промайнув автомобіль без увімкнених фар у бік вулиці Гірка. Як згодом виявилось, це був автомобіль марки ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_6 .. Повернувши згодом у бік зазначеної вулиці, він побачив, що вказаний автомобіль зупинився, а біля автомобіля лежить тіло. Згодом він побачив, що це був ОСОБА_10 , який був ще живим. Він викликав швидку медичну допомогу і повідомив правоохоронні органи. Обвинувачений ОСОБА_6 не мав наміру тікати, був у стані шоку. На місці були присутні ще двоє осіб, які були в автомобілі з обвинуваченим, а також одразу ж підійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , інших очевидців не було.

Потерпіла ОСОБА_12 участі у судовому розгляді провадження не брала, однак подала суду заяву вх. № 5359 від 08.12.2014 року (том 1, а. с . 209), в якій просила проводити судовий розгляд кримінального провадження у її відсутності, а при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання просила врахувати відшкодування їй заподіяної майнової та моральної шкоди у добровільному порядку, у зв`язку з чим призначити найменш суворе покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що не був очевидцем події, яка мала місце 21.04.2014 року об 00 год. 40 хв. у м. Сколе Львівської області по вул. Гірка у напрямку вул. Котляревського, однак на телефонний дзвінок невдовзі приїхав на місце події, де вже було багато людей. Уважно вивчивши обставини події та покази очевидців він зробив висновок, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно здійснив наїзд на його батька ОСОБА_10 , після чого хотів втекти з місця події, знешкодивши всі сліди, однак йому у цьому завадили свідки. Вважає, що обвинувачений умисно другим колесом керованого ним автомобіля переїхав тіло його батька з метою вбити останнього, щоб той не розповів правду про наїзд на нього. Тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати, як умисне вбивство, у зв`язку з чим просив перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 286 на ст. 115 КК України. Також вказав, що жодної шкоди внаслідок кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 незалежно від кваліфікації, йому не відшкодовано, про відшкодування витрат на поховання батька сім`єю обвинуваченого він вперше чує, а заяву про відшкодування йому особисто майнової та моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_6 , яку він писав на досудовому розслідуванні 23.04.2014 року на ім`я старшого слідчого ОСОБА_18 (том 1, а. с. 84), просить не брати до уваги, так як така була написана ним, будучи не при собі, він нічого з цього приводу, нажаль, не пам`ятає. Тому він та його належним чином уповноважений представник адвокат ОСОБА_9 просили суд, після перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 115 КК України, призначити йому найбільш сувору міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.04.2014 року та схеми до нього (а. м. к. п. 4-9, 10) вбачається місце здійснення обвинуваченим ОСОБА_6 наїзду автомобілем на тіло ОСОБА_10 , а також розташування автомобіля з технічними даними та тіла ОСОБА_10 , з прив`язкою до місцевості, у тому числі вказується розміщення нашарування червоно-бурої речовини та бруду на дорожньому покритті, а також зазначається про пошкодження решітки радіатора, переднього номерного знаку та його декоративної пластмасової накладки (рамки).

Транспортний засіб, яким керував обвинувачений ОСОБА_6 , з його технічними пошкодженнями та уламками після наїзду на тіло ОСОБА_10 , а також саме тіло ОСОБА_10 після наїзду на нього детально описані у протоколі огляду трупа від 21.04.2014 року (а. м. к. п. 11-13) та протоколі огляду транспортного засобу від 21.04.2014 року з ілюстрованою таблицею до нього (а. м. к. п. 14-18, 19-27).

Згідно протоколу № 63 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 21.04.2014 року (а. м. к. п. 28) обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю (виявлено етиловий спирт у кількості 1, 04 проміле). Це ж підтверджується і висновком судової токсикологічної експертизи № 1312/2014-т від 28.04.2014 року (а. м. к. п. 70), згідно якого у крові обвинуваченого ОСОБА_6 , що відбиралась на місці дорожньо-транспортної пригоди, виявлено етиловий спирт у кількості 1, 04 проміле.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 16.11.2007 року Львівським ВРЕР ДАІ (а. м. к. п. 29), автомобіль ВАЗ-21061, яким керував обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, належить ОСОБА_11 .. На цьому ж аркуші наявна копія посвідчення водія обвинуваченого серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що такі видані останньому лише 19.03.2014 року, тобто за один місяць до моменту вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 1/424 від 15.05.2014 року (а. м. к. п. 113-119), порівняння результатів експертного огляду гальмівної системи з вимогами, що ставлять до неї ПДР України, дає підстави стверджувати, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією, будь-яких несправностей не виявлено. Це ж стосується і системи рульового управління. Разом з тим, порівняння результатів експертного огляду освітлювальної системи зазначеного автомобіля з вимогами, що ставлять до неї ПДР України, дало підстави стверджувати, що на момент його огляду освітлювальна система знаходиться у стані часткової відмови по причині непрацездатності передніх фар у режимі ближнього та дальнього світла внаслідок втрати електричного живлення їх ламп через недостатню щільність з`єднання контактуючих поверхонь у монтажному блоці плавких запобіжників (їх окислення). Однак встановити час виникнення несправності освітлювальної системи не представляється можливим по тій причині, що дана несправність могла виникнути у будь-який момент дорожньо-транспортної пригоди. Шини зазначеного автомобіля відповідали вимогам чинних ПДР України.

Як вбачається з висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 1/423 від 15.05.2014 року (а. м. к. п. 122-126), місце наїзду на пішохода ОСОБА_10 автомобілем марки ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_6 , знаходиться на правій смузі вул. Гірка, яка відповідає напрямку від вул. Котляревського (при умові умовного поділу проїзної частини дороги на дві рівновеликі смуги), на ділянці дороги, що дещо передує початку розміщення нашарування червоно-бурої речовини та бруду на дорожньому покритті. Наїзд вказаним автомобілем на тіло ОСОБА_10 первинно відбувся передньою нижньою його частиною та контактування, при цьому, відбулось у місці знаходження пошкоджень решітки радіатора, переднього номерного знаку та його декоративної пластмасової накладки (рамки).

Як вбачається з висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 1/474 від 21.05.2014 року (а. м. к. п. 129-132), обрана обвинуваченим ОСОБА_6 швидкість руху керованого ним автомобіля 10 км./год. в обстановці місця пригоди не відповідала допустимій по умові видимості елементів проїзної частини дороги з робочого місця водія 2, 1 м.. У даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, останній повинен був керуватися вимогами п. п. 12.2, 12.3 та 31.4 31.4.3 «а», «в» ПДР України. З технічної точки зору була можливість уникнути наїду на тіло ОСОБА_10 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування транспортного засобу з заданого моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія обвинуваченого ОСОБА_6 технічним вимогам п. 12.3. ПДР України, яка виразилась у тому, що він не вжив заходів до своєчасного екстреного гальмування автомобіля, починаючи з моменту виникнення технічної несправності освітлювальної системи.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 37 від 22.05.2014 року (а. м. к. п. 133-137) на трупі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: зовнішні садна, подряпини, поверхневу рану, рани та синець на голові, лівім надпліччі, спині, попереку, сідницях, лівім передпліччі і правім коліні; внутрішні крововиливи у м`які тканини голови, переломи ребер справа (22 переломи) та зліва (17 переломів), непрямий перелам грудини на рівні шостих ребер, розрив ключично-лопаткового з`єднання зліва, здуття нижньої частки правої легені, крововиливів та розриви легень обабіч, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, незадовго до смерті. Розрив легені та порушення функцій дихання як наслідок множинних переламів ребер та переламу грудини мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння. Розміщення ушкоджень у кількох анатомічних ділянках тіла, значна тяжкість більшості з них, поєднання ушкоджень на голові, тулубі і кінцівках, наявність розривів легень, у сукупності, характерні для утворення в у мовах дорожньо-транспортної події. На трупі ОСОБА_10 виявлено великі смугоподібні садна на спині, попереку та грудях праворуч, множинні перелами ребер праворуч та ліворуч, розриви легень, здуття нижньої частки правої легені, які могли утворитися в умовах переміщення тіла колесом по дорозі (тертя на задній поверхні тіла, повернутому до дороги) та переїзду тіла колесом легкового автомобіля через грудну клітку і живіт справа наліво при горизонтальному положенні тіла на спині. У крові та сечі з трупа був виявлений етиловий спирт у кількості відповідно 4, 33 проміле та 4, 39 проміле. Вказана концентрація етилену у крові за середньостатистичними даними може відповідати стадії тяжкої алкогольної інтоксикації. Причиною смерті гр. ОСОБА_10 є поєднана тупа травма тіла. Враховуючи ступінь розвитку трупних змін, а саме трупних плям та задубіння, слід вважати, що смерть його настала приблизно за 12-24 години до часу розтину (22.04.2014 року). Наявність етилового спирту у крові трупа ОСОБА_10 у кількості 4, 33 проміле, а у сечі 4, 39 проміле стверджується також висновком судової токсикологічної експертизи № 1335/2014-т від 29.04.2014 року (а. м. к. п. 140).

Всі наведені вище обставини кримінального провадження безперечно свідчать про те, що у діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого. Жодних підстав стверджувати, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 115 КК України (умисне вбивство або умисне вбивство при обтяжуючих обставинах), у суду немає, а твердження потерпілої сторони з вказаного приводу є безпідставними, повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так, у діях обвинуваченого ОСОБА_6 не спостерігається і відсутній умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, відсутні також мотиви для таких дій.

Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема необережну форму вини, і, відповідно, відсутність мотивів кримінального правопорушення, обставини вчинення такого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, обставину що пом`якшує покарання та обставину, що його обтяжує. Так, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вже відшкодував потерпілій ОСОБА_12 завдані ним збитки, а потерпілому ОСОБА_19 відшкодував завдані ним збитки у певній частині, хоча останній заперечує зазначений факт в силу наміру притягнення обвинуваченого за статтею КК України, що є більш тяжкою. Потерпіла ОСОБА_12 претензій майнового та морального характеру до нього не має, вибачила обвинуваченому та просила його суворо не карати, зокрема не позбавляти волі, а, навпаки, обмежитись найменшою мірою покарання, що підтверджено у поданій нею на адресу суду письмовій заяві (том 1, а. с. 209). Що стосується потерпілого ОСОБА_8 , то такому обвинувачений має намір надалі повністю відшкодовувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду по мірі можливості у найкоротший термін, про що безпосередньо зазначив у судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації (а. м. к. п. 150), вперше притягається до кримінальної відповідальності (а. м. к. п. 149), на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» не перебуває (а. м. к. п. 153). Суд також бере до уваги ставлення обох потерпілих у цілому до скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення і призначення йому покарання. Також суд бере до уваги той факт, що тіло ОСОБА_10 на момент здійснення на нього наїзду лежало на проїзній частині дороги, що спричинив значний вміст алкоголю у крові останнього.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк. При цьому, виходячи із перебування обвинуваченим ОСОБА_6 під час керування автомобілем на момент вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також враховуючи вкрай короткий термін його водійського стажу і допущення керування технічно несправним автомобілем, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання і позбавити його права керувати транспортними засобами на певний строк.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу обвинуваченого, міру покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.

Суд також, у відповідності до ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/424 від 15.05.2014 року у розмірі 589 грн. 68 коп. (а. м. к. п. 112), витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/423 від 15.05.2014 року у розмірі 737 грн. 10 коп. (а. м. к. п. 121) та витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/474 від 21.05.2014 року у розмірі 491 грн. 40 коп. (а. м. к. п. 128), а всього 1 818 грн. 18 коп..

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути власнику.

Керуючись ст. ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1 818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять) грн. 18 коп. витрат за проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_11 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку направити потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1