Кіровський районний суд міста Кіровограда
Справа № 1-5/2011
П О С Т А Н О В А

16 лютого 2011 року. Кіровський районний суд міста Кіровограда

В складі головуючого судді Солопова Ю.О.

при секретарі Уманенко Н.С.

з участю прокурора Синявського А.В.

захисника ОСОБА_1Ю,

Розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, народився у м. Красноводськ, Туркменія, росіянин, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює одружений, раніше не судимий, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 "Б", кв. 26, обвинуваченого за ч. 3 ст.27, ч.2 ст.205, ч. 3 ст.27, ч.2, ч.3 ст.358 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК України.

В С Т А Н О В И В

Органами досудового слідства ОСОБА_2А, обвинувачується в тому що, в грудні 2002 року, він. маючи на меті придбання, шляхом перереєстрації, субєкту підприємницької діяльності для прикриття своєї незаконної діяльності, звернувся до ОСОБА_3, і ОСОБА_4 та запропонував їм за матеріальну винагороду вчинити вказаний злочин. При цьому ОСОБА_4, повинна була видати себе як засновника та директора ПТП «Торгпродукт»при фіктивній перереєстрації вказаного підприємства на імя ОСОБА_5 використовуючи втрачений паспорт останньої із вклеєною фотокарткою ОСОБА_4 На вказану ОСОБА_2 пропозицію ОСОБА_3 і ОСОБА_4 погодились.

20.12.2002 року, ОСОБА_4 за вказівкою ОСОБА_3 і ОСОБА_2А використовуючи підроблений паспорт із вклеєною у нього невстановленою особою фотокарткою ОСОБА_4 і видаючи себе за директора цього підприємства ОСОБА_5, що згідно домовленості з ОСОБА_2, затвердила своїм підписом зміни до статуту ПТП «Торгпродукт»,

20-21.08.2004 року рахунок ПТП «Торгпродукт», підконтрольний членам злочиної групи ОСОБА_2 був використаний для розкрадання грошових коштів ТОВ «Алігор»в сумі 1 млн. 703 тис. 520 грн.

Крім того, ОСОБА_2 в м. Кіровограді, у період до 20.08.2004 року запропонував раніше йому знайомим ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які не перебували у трудових відносинах з ТОВ Клюз, ТОВ Юмакс-Трейд, ПТП Торгпродукт ТОВ Ком-Трек, та не мали довіреностей на вчинення будь-яких дій від імені цих підприємств вчинити підроблення вищевказаних документів та використати їх для зняття у майбутньому готівкою з рахунків вказаних підприємств і передати йому грошові кошти в особливо великих розмірах, на що вони погодились.

При цьому, ОСОБА_2 надав ОСОБА_6 і ОСОБА_3 печатки ТОВ Клюз, ТОВ Юмакс-Трейд, ТОВ Ком-Трек, ПТП Торгпродукт, паспорта на імя ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 з вклеєними невстановленою особою в них фотокартками відповідно ОСОБА_8, ОСОБА_7, та ОСОБА_9, інші документи вказаних підприємств, повідомив, що у Кіровоградській філії АКБ «Новий»останні повинні особисто внести у відповідні документи завідомо неправдиві дані щодо осіб, які мали право на відкриття рахунків, підписання договорів та отримання чекових книжок. Та вказані особи неодноразово знімали гроші готівкою в банку яки в подальшому передавали ОСОБА_2

Крім того, у серпні 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_12 дізнались про те, що Міністерство внутрішніх справ України має намір інвестувати велику суму грошових коштів на будівництво житла у м. Києві для працівників Міністерства, а також про те, що 19.08.04 між МВС України та товариством з обмеженою відповідальністю Алігор ЛТД (м. Київ) укладено договір № 36 від про дольову участь у будівництві житлового будинку в м. Києві за адресою: проспект Героїв Сталінграду, 15 в та про те, що на виконання умов цього договору МВС України перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ Алігор ЛТД грошові кошти в сумі 11 млн. 520 тис. гривень, у ОСОБА_2 та ОСОБА_12 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном - вказаними грошовими коштами шляхом обману.

При цьому, , ОСОБА_2 та ОСОБА_12 вирішили укласти від імені ТОВ „Стройіндустріясервіс угоду з ТОВ „Алігор ЛТД, нібито спрямовану на виникнення та виконання цивільно-правових правовідносин з придбання товарів та виконання робіт, оплата за які буде проводитись за рахунок зазначених грошових коштів. Згідно розробленого ОСОБА_2 та ОСОБА_12 злочинного плану, після отримання грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ „Стройіндустріясервіс, ОСОБА_12, використовуючи наявний у нього ключ до рахунку цього підприємства через систему „клієнт-банк повинен був забезпечити перерахування грошових коштів на надані ОСОБА_2 рахунки підприємств з ознаками фіктивності, а ОСОБА_2 - переведення через банківську установу безготівкових коштів в готівкові, їх збереження та доставку до місця, обумовленого з ОСОБА_12, та фактично заволоділи грошовими коштами ТОВ „Алігор ЛТД на суму 11 млн. 520 тис. грн.

Допитав підсудного який не визнав свою вину в пред'явлених йому злочинах, свідків по кримінальної справі, частина яких змінила свої показі яки давалися під час досудового слідства з мотивів того що на них під час слідства був скоєних психічний тиск працівниками правоохоронних органів, дослідивши матеріали кримінальної справи, підсудним та його захисником заявлено клопотання щодо направлення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, яке не можливо усунути в судовому засіданні, не притягнені усіх осіб до кримінальної відповідальності, не з'ясування фактичних обставин справи, грубих порушень норм КПК України, яки також неможливо усунути під час розгляду справи в суді та з інших підстав яки викладені в їх клопотанні.

Вислухавши думку підсудного та його захисника, а також думку прокурора який заперечив щодо направлення справи на додаткове розслідування, та вивчивши матеріли кримінальної справи, суд вважає що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВС України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, яке неможливо усунути під час судового розгляду справи по суті.

Об'єктивна сторона злочину за ст. 205 КК України це придбання суб'єкта підприємницької діяльності для прикриття незаконного виду діяльності, в даному випадку необхідно встановити умисел винної особи ( з цими вимогами слідство погодилось приймаючі постанову щодо відмови в порушенні кримінальної справи т. 17 а.с.69 щодо відсутності умислу ОСОБА_4, та її необізнаності під час придбання суб'єкта підприємницької діяльності.) Тобто в даному випадку необхідно довести що придбаючи підприємство ще в грудні 2002 року у ОСОБА_13, був намір використовувати ПТП " Торгпродукт" для подальшого зняття з його рахунків коштів яки були передбачені на будівництво будинку МВС в м. Київ, але питання щодо будівництва не було вирішено взагалі до 2007 року, а кошті на рахунковий рахунок підприємства були перераховані в серпні 2004 року. Тобто ОСОБА_13 не міг знати що планується будівництво, будуть перераховуватись кошті, через два роки після придбання підприємства. Органи слідства не добули жодного доказу щодо направленості умислу підсудного на проведення вказаних дій, а навпаки вказують в обвинуваченні що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 О вирішили заволодіти грошовими коштами вже у 2004 році, тобто після придбання названого підприємства. Тому органи слідства не конкретно встановили обставини придбання названого підприємства, та направленість умислу на час придбання підприємства. Крім того, обов'язкової характеризуючою ознакою злочину за ст. 205 КК України придбання суб'єкта підприємницької діяльності це відсутність у особи намірів виконувати підприємницьку діяльність в т.ч. ту яка викладена в уставних документах, ця ознака органами слідства не перевірена. Взагалі з незрозумілих причин відмовляючі в порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та притягуючи ОСОБА_13 В в якості обвинуваченого слідство само собі суперечить, оскільки в першої постанові вказує на те що прямого умислу у ОСОБА_4 не було, вона не знала що робить злочин, але в постанові про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_13 прямо вказано що ОСОБА_13 В запропонував ОСОБА_4 за винагороду вчинити саме злочин, та яка умисно за допомогою підробного паспорту з своєї фотокарткою скоїла злочин. Тобто її було відомо про протиправність своїх дій.

Також, 26.01.2008 року, слідчим Генеральної прокуратури України відносно ОСОБА_2 В кримінальна справа за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України була закрита, а обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України перекваліфіковано на ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

З цього приводу, судовому засіданні слідчий Ніколаєв М.П., пояснив, що вказана постанова винесена враховуючи слідчу практику, але з цим суд погодитись не може, оскільки приймаючи рішення про кримінальної справі органи слідства повинні користуватись нормами КПК України, а не прецедентним правом, або практикою. В даному випадку відповідно ч 2 ст. 141 КПК України, якщо під час досудового слідства виникне необхідність змінити предявлене особі обвинувачення чи доповнити його, слідчий зобовязаний знову предявити обвинувачення. Таким чином, прийняття вказаного вище рішення слідчим про зміну кваліфікації дій особи кримінально-процесуальним законодавством не передбачено. В даному випадку необхідно було прийняти рішення, про закриття кримінальної справи за відсутністю складу злочину, що перекваліфіковується, та порушити кримінальну справу за той статтею, на яку перекваліфікувались дії підсудного. Тобто взагалі на думку суду кримінальна справа за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України відносно підсудного ОСОБА_13, не знайшла свого логічного завершення під час досудового слідства відповідно норм процесуального законодавства.

Крім цього вивчає матеріали кримінальної справи в судовому засіданні та аналізуючи показі свідків яки було допитані в судовому засіданні судом встановлено що 01.02.2007 року слідчим Генеральної прокуратури України постановою про виділення кримінальних справ з кримінальної справи № 50-3810 порушеної 21.01.2005 року за фактом привласнення та розтрати державного майна (бюджетних коштів в сумі 11 520 000,00 грн.) в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем службовими особами МВС України та службовими особами ТОВ «Київ-БудМаркет»за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України, була виділена в окреме провадження кримінальна справа № 49-2081 за обвинуваченням ОСОБА_13 Але з незрозумілих причин ОСОБА_13 пред'явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України щодо заволодіння чужим майном (грошовими коштами в сумі 11 520 000,00 грн.) в особливо великих розмірах шляхом обману, тобто саме ця справа розглядаються в судовому зсіданні, але справа відносно службових осіб МВС України та службових осіб ТОВ «Київ-БудМаркет»за те ж діяння ще знаходиться на стадії досудового слідства. Тобто, відносно одного й того ж діяння (заволодіння державними бюджетними коштами в сумі 11 520 000,00 грн.) існує дві кримінальні справи відносно різних осіб, без урахування ознаку групи осіб. В даному випадку на думку суду просто неможливо розглянути справу окремо від інший, оскільки неможливо встановити роль кожного, фактичні дії осіб з початку перерахування коштів з розрахункового рахунку МВС України, їх подальший рух, до фактичного їх привласнення, оскільки по матеріалам кримінальної справи яка розглядається в суді взагалі неможливо встановити яким саме чином ОСОБА_13 був причетний до розкрадання бюджетних грошей, крім того що відповідно обвинувачення він отримав кошті через інших осіб в банку, та фактично був використаний в ролі лише перевізника грошей з Кіровограду до м. Київ. Крім цього само слідство в постановах неодноразово вказує не завершено розслідування кримінальної справи за фактом заволодіння бюджетними коштами службовими особами МВС України, не встановлено місцезнаходження ОСОБА_12, але одразу собі суперечить виділяючи справу відносно ОСОБА_13 в окреме провадження т. 13 а.с. 85, як можна казати коли одна справа ще не закінчена, та слідство не може встановити причетність прямих осіб до МВС України генпідрядника та інш, та одразу казати що ОСОБА_13 скоїв цей злочин разом з особами відносно який не завершено розслідування усіх обставин злочину. Тобто в даному випадку окремий розгляд вказаних справ не можливий. Крім цього як встановлено по матеріалам кримінальної справи підсудний ОСОБА_13 ( про що вказано в обвинуваченні), їздив до Києва два рази в супроводі відповідної охорони, та фактично за два рази перевіз лише три "дипломати"( а не чемодана) як вказано в обвинуваченні, про що підтвердили в судовому засіданні свідки. У суду викликає дуже великій сумнів, що в фактичних 3-х стандартних "дипломатах" могла вміститься сума грошей на яку посилається обвинувачення, тобто органи слідства взагалі не встановили скільки коштів може вмістити "дипломат", тобто скільки коштів фактично було перевезено підсудним, в даному випадку обвинувачення також є неконкретним та сам суд не може усунути це протиріччя. Органи слідства не провели відтворення обставин події злочину з приводу встановлення скільки коштів номіналом в 100 та 200 грн. ( з урахування того що тільки таки купюри була в обороті Держави на час скоєння злочину) можуть міститись в 3-х стандартних " дипломатах"

Як встановлено матеріалами справи, про що вказано в обвинуваченні підсудному, він, у серпні 2004 року та ОСОБА_12 дізналися про те, що МВС України має намір інвестувати суму грошових коштів на будівництво житла у м. Києві, а також про те, що 19.08.2004 року між МВС України та ТОВ «Алігор ЛТД»укладено договір № 36 про дольову участь у будівництві та про те, що на виконання умов договору МВС України перерахувало ТОВ «Алігор ЛТД»грошові кошти в сумі 11 520 000,00 грн. та вирішили заволодіти цими грошами.

В той же день кошти в сумі 11 520 000,00 грн. було перераховано з рахунку ТОВ «Алігор ЛТД»на рахунок ТОВ «Стройіндустріясервіс», після чого ОСОБА_12 за змовою підсудним розпорядився коштами на власний розсуд. При цьому все це було зроблено на протязі одного дня, але як вказано вище слідство взагалі не прийняло мір для встановлення фактичного " ланцюга" задіяних осіб, підприємств по перерахуванню вказаних коштів з МВС України, ТОВ «Алігор ЛТД»і ТОВ «Стройіндустріясервіс», та інші компанії які за один день перерахували державні бюджетні кошти. Так, 19.08.2004 року начальника УКБІ МВС України ОСОБА_14 у доповідній записці т. 1 а.с. 86 інформує міністра внутрішніх справ ОСОБА_15 про те, що «надіслано листа до Київзему про оформлення державного акту землекористування по вул. Г. Сталінграду 15 «В»…Після чого, УКБІ МВС України провело тендер і згідно вибрано ТОВ «Алігор ЛТД»… наряду з цим не завершено судове впровадження по даній ділянці між МВС України та ТОВ «Авторитет»»і просить дати вказівку на перерахування грошових коштів обраній підрядній організації. З цього приводу свідок ОСОБА_16 пояснював т. 15 а.с. 24, що земельна ділянка, яка відповідно до умов договорів відведена під забудову, до цього часу незаконно займається ВАТ «Авторитет»та використовується у власних інтересах під тимчасову автостоянку.». І це через 2 роки 11 місяців після витрачення цільових бюджетних коштів. В справі є лист від 19.08.2004 року (т. 1 а.с. 85) ОСОБА_14 яким він ставить до відома заступника начальника головного штабу МВС України. про те, що «надійшли проекти договорів ТОВ «Алігор ЛТД» на сумісну діяльність та дольову участь у будівництві житлового будинку по пр. Героїв Сталінграду 15 «В» та просить їх розглянути і провести правову експертизу даних документів.». Тобто знову ж з незрозумілих причин в обвинуваченні підсудному щодо виникнення умислу безпідставно стоїть дата на заволодіння коштами коли в той час відповідно вказаних документів ще розглядалося питання щодо проведення правової експертизи.

Органи досудового слідства в даному випадку не провели судово-бухгалтерську експертизу ТОВ «Алігор ЛТД», ТОВ «Стройіндустріясервіс»та МВС України з метою зясування питання повноти та правильності відображення коштів в сумі 11 520 000, 00 грн. в податковому та бухгалтерському обліках.

Слідство не з'ясувало взагалі яким чином, коли не було ні дозволу на будівництво будинку, ні було проведено експертної оцінки, ні було підписано договору підряду на будівництво, хоча відповідно до протоколу Головного управління містобудування від 01.08.2007 року ще на той час тобто через 3 роки після перерахування коштів, дозволу на проведення будівництва ще не було. т 12 а.с. 101, але з незрозумілих причин гроші МВС України за будівництво фактично перерахувало "підряднику", що прямо свідчить на зацікавленість посадових осіб МВС України не безпідставне перерахування бюджетних коштів, а яке до цього має відношення підсудний взагалі не зрозуміло, та слідством не з'ясовано. Тобто фактично з самого початку, бюджетними коштами, яки вказані в обвинуваченні підсудному незаконно заволоділо ТОВ «Алігор ЛТД», до якого підсудний ОСОБА_13 взагалі не мав ні якого відношення.

Отримавши кошти від МВС України ТОВ «Алігор ЛТД»перерахувало їх у повному обсязі 20.08.2008 року ТОВ «Стройіндустріясервіс»з формулюванням призначення платежу «передплата генпідряднику за підрядні роботи згідно договору № 19 від 19.08.2004 року». Але як встановлено в судовому засіданні з цього приводу ще під час досудового слідства свідок ОСОБА_16 в т. 15 а.с. 32, пояснював, що підписуючи договір № 19 від 19.09.2004 року між ТОВ «Алігор ЛТД»та ТОВ «Стройіндустріясервіс», та перераховуючи на його підставі отримані від МВС державні грошові кошти, він, знав, що у ТОВ «Стройіндустріясервіс немає своїх працівників, виробничих потужностей, якому перерахував кошти, тобто фактично це підприємство було фіктивним у виконанні цього договору. Тобто в даному випадку органами слідства необхідно було б дати належну оцінку діям посадових осіб МВС України, ОСОБА_16, Шеленга А та інших осіб в порядку ст. 94-97 КПК України, з приводу безпідставного перерахування бюджетних кошів

Органами слідства не були встановлені фактичні керівники ТОВ «Стройіндустріясервіс», які від імені підприємства здійснювали фінансово-господарську діяльність, а також не встановлені особи, що здійснили реєстрацію ТОВ «Стройіндустріясервіс»в державних та контролюючих органах і надавали відповідну звітність, відкривали банківські рахунки підприємства, підписували фінансові документи, здійснювали фінансові банківські операції по розрахунковим рахункам підприємства. Діям таких осіб юридична оцінка слідством також не надана.

Взагалі е цікавим той факт що органи слідства вказують в обвинуваченні що ОСОБА_13 скоїв вказаний злочин за попередньою змовою з ОСОБА_12, але в матеріалах справи містяться документи що фактично ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності не притягується, а відповідно постановою Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2008 року т.18 а.с 29 постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України за фактом заволодіння вказаними вище коштами разом з ОСОБА_13А скасована, та в порушенні кримінальної справи відмовлено. Ця постанова діє, нікім не скасована. Тобто оскільки в діях ОСОБА_12 не має взагалі складу жодного злочину, тому суд не може погодитись з обвинуваченням щодо того що ОСОБА_13 В скоїв злочин за попередньою змовою з особою т.б. з ОСОБА_12 відносно якого прийнята вказана вище постанова суду. А наявні в матеріалах кримінальної справи процесуальні документи свідчать про те що дійсно. ОСОБА_12 допитаний в якості свідка, що свідчить про те, що його дії не кваліфіковано слідством як злочин. Без притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності неможливо встановити обставини, передбачені ст. 64 КПК України, щодо причетності до злочину ОСОБА_13, зробити оцінку його діям взагалі по суті. Про що також було вказано органами слідства ще 23.02.2007 року в постанові про виділення справи в окреме провадження т. 10 а.с. 195 на звороті.

Як встановлено в судовому засіданні під час допиту свідків ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20В вони пояснювали що дійсно вони супроводжували ОСОБА_13 в м. Київ з якимось цінностями, яки знаходились як вказано вище в 3-х " звичайних дипломатах", а саме 20 та 21 серпня 2004 року до офісу АДРЕСА_1. Але особа якої ОСОБА_13 перевозив гроші слідством не встановлена, рішення по ній в порядку ст. 94,97 КПК України, у справі не прийняте.

Органи досудового слідства на думку суду формально підішли взагалі до збору доказів під час розслідування кримінальної справи, так відповідно постанови про направлення справи на додаткове розслідування . т 11 а.с.2, т 13 а.с. 103, але слідчий в порушенні вимог ст 227 КПК України, не виконав повністю вказівки прокурора відділу в частині долучення документів про те що ОСОБА_12 О е службовою особою не з'ясували яким чином ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підробили банківські документи, яку за це отримав винагороду ОСОБА_13 та інш., але навпаки відповідно довідки банку в період який вказаний в обвинуваченні ОСОБА_13, останній не проводив взагалі жодних дій по перерахуванню коштів по своїх підприємствам. т.11 а.с. 136.

В матеріалах кримінальної справи містяться ряд документів яки прямо вказують на той факт що після перерахування коштів на будівництво з " Алігор лтд" до "Стройїндустрія сервіс" в 2004 році та не виконання фактичних зобов'язань, ТОВ " Алігор лтд" зверталась до суду з позовом щодо повернення частини коштів, було відкрито провадження про визнання боржника банкрутом, заведено виконавче провадження та інш. т.11.а.с. 98,180,185 що свідчить про те " Алігор ЛТД" мало намір повернути кошти, тобто не було в змові на викрадення цих грошей, ограни досудового слідства не зробили належної оцінки відповідно вимог ст. 94,97 КПК України цім діям, та документам.

Органи слідства прийняли постанову щодо відмови в порушення кримінальної справи відносно директора ТВ " Київ-БудМартек" ОСОБА_21, щодо відмову в порушенні відносно нього кримінальної справи від 11.08.2008 року т.11 а.с. 164, але ця постанова не відповідає вимогам Закону оскільки в резолютивний частині постанови взагалі не вказано відносно якої статті кримінального кодексу України не має складу злочину в діях вказаної особи, тобто ця постанова є формальною, з якою суд не може погодитись. Під час досудового слідства т.11. а.с 169 була винесена постанова про призначення по справі експерта від 11 вересня 2007 року, але ця особа без призначення експертизи, при відсутності питань слідчого взагалі з незрозумілих причин, не зрозуміло взагалі що вона досліджувала, робить чомусь довідку спеціаліста, яка відповідно вимог КПК України не може бути визнана взагалі доказом по справі, оскільки це не висновок експерта, та в якою е рукописні виправлення а.с. 174, 175. Також у суду викликають дуже великі сумніві щодо проведення комп'ютерної експертизи, на яку обвинувачення посилається як на один з доказів вини підсудного оскільки експертиза була призначена 28 грудня 2005 року але з незрозумілих причин виконана була 02 червня 2005 року а.с. 219 т. 11 тобто за пів року до її призначення, така експертиза взагалі не може бути доказом по кримінальної справі. Теж саме стосується експертного висновку т. 14 а.с. 8 який відповідно машинописного тексту виконаний в 2004 році 11 листопада, але рік переправлений на 2005 , проаналізувавши це документ виникає одне питання у випадку вважати рік виконання висновку правдивим 2005 рік ( відповідно виправленню), це не може бути взагалі, оскільки акт прийняття виготовленої експертизи а.с. 7 датований 07.11.2005 року тобто експертиза була прийнята на 4 дні раніше її фактичного виконання, або все ж таки вона була виконання у 2004 році тобто за рік до її призначення, такий доказ також викликає дуже великі сумніві.

Під час досудового слідства також не було встановлено хто саме заподіяв матеріальну шкоду, не прийнято мір для подальшого можливого стягнення заподіяної шкоди, оскільки відповідно позовної заяви, т 12. а.с.91 позов був пред'явлений до керівництва ТОВ " Стройіндустріясервіс" тобто не до юридичної а до фізичної особи, та взагалі в резолютивної частині позовних вимог ставиться з незрозумілих причин прохання лише відшкодувати заподіяну шкоду, але невідомо яким саме чином, або стягненням грошей, або передачі права на майно та інш., як саме не вказано з кого потрібно відшкодовувати заподіяну шкоду в даному випадку е порушення права позивача звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди, оскільки в такому вигляді як викладені позовні вимоги суд позбавлений права вирішити питання щодо стягнення шкоди по суті, та ця помилка не може бути виправлена в судовому засіданні, оскільки позовні вимоги по кримінальної справі в належному вигляді повинні бути подані ще до початку розгляду справи по суті.

Тобто усі вказані вище недоліки повинні бути усунені тільки слідчим шляхом, та за сукупністю створюють перешкоду для прийняття остаточного рішення в судовому засіданні, а тому суд вимушений повернути справу на додаткове розслідування.

Керуючись ст. 281 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 3 ст.27, ч.2 ст.205, ч. 3 ст.27, ч.2, ч.3 ст.358 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК України, повернути Генеральному прокурору України для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_2 залишити попередню підписку про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської обл. на потязі 7 днів через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда Ю.О.Солопов