У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Шевченко Т.В.,

суддів за участю прокурора

Селівона О.Ф., Заголдного В.В. Колесниченко О.В.

розглянула у судовому засіданні 15
лютого 2007 року в м.Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком
Торезького міського суду Донецької області від 15 липня 2005 року ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого

засуджено за ч.3 ст.185 КК України
на 3 роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

за ч.3 ст.187 КК України на 7 років
позбавлення волі;

за ч.2 ст.189 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

за ч.3 ст.296 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На
підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно ОСОБА_1 за сукупністю злочинів
призначено покарання 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше
неодноразово судимого, востаннє - вироком цього ж суду від 22 грудня 2000 року
за ч.2 ст.140 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 17 жовтня 2002
року за відбуттям покарання

засуджено за ч.3 ст.296 КК України
на 3 роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

На
підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно ОСОБА_2 за сукупністю злочинів
призначено 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

згідно із ст.89 КК України такого, що не має судимості

засуджено за ч.3 ст.185 КК України
на 3 роки позбавлення волі.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

раніше
засудженого вироком цього ж суду від 28 листопада 2000 року за ч.2 ст.206 КК
України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 1 рік

засуджено за ч.1 ст.115 КК України
на 10 років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 5 років
позбавлення волі;

за ч.2 ст.189 КК України на 5 років
позбавлення волі;

за ч.2 ст.194 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На
підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно ОСОБА_4 за сукупністю злочинів
призначено 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

раніше засудженого вироком цього ж
суду від 18 вересня 2003 року за ч.3 ст.196, ч.2 ст.194 КК України на 4
роки позбавлення волі з випробуванням та іспитовим
строком 2 роки

засуджено за ч.2 ст.189 КК України
на 3 роки позбавлення волі.

На
підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_5
призначено 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 і ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання
з випробуванням та іспитовим строком 3 роки та покладено обовязки, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 змінено:

-
перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК
України, з ч.3 ст.185 КК України (за епізодом викрадення майна ОСОБА_6
26.04.2004р.) на ч.1 ст.162 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст.186 КК
України 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.162 КК України 2 роки обмеження
волі. Міру покарання, призначену ОСОБА_1 судом першої інстанції за ч.3 ст.185,
ч.2 ст.189 та ч.3 ст.296 КК України залишено без зміни. За сукупністю злочинів
на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено 7 років позбавлення волі;

-
перекваліфіковано дії ОСОБА_2 з ч.3 ст.185 КК України (за епізодом
викрадення майна ОСОБА_7 4.08.2003р.) на
ч.2 ст.185 КК України; з ч.3 ст.185 КК України (за епізодом викрадення майна
ОСОБА_8 1.06.2004р.) на ч.1 ст.162 КК
України і призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення
волі; за ч.1 ст.162 КК України 2 роки обмеження волі. Міру покарання,
призначену ОСОБА_2 судом першої інстанції за ч.3 ст.296 КК України залишено без
зміни. За сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно
призначено 4 роки позбавлення волі;

-
перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК
України і призначено покарання 2 роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК
України ОСОБА_3 звільнено від покарання з випробуванням та іспитовим строком 3
роки та покладено обов'язки, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.76 КК України.

В решті
вирок щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишено без зміни. Цей же вирок щодо
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 залишено без зміни.

Вироком
суду ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 визнані винними у вчиненні
умисних злочинів в період з січня 2003 року по червень 2004 року на території
м.Тореза Донецької області за таких обставин.

9.01.2003
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, групою
осіб неподалік буд.№5 по вул.Кошового м.Тореза близько 20 год. вчинили хуліганство,
що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов'язане з опором громадянам, які
припиняли хуліганські дії. В результаті хуліганських дій ОСОБА_9 були
спричинені легкі тілесні ушкодження, ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я.

29.04.2003
року близько 20 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4
прийшли додому до потерпілого ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1, де,
погрожуючи насильством, що не є небезпечним для життя і здоров'я, вимагали
передачі 120 грн.

10.05.2003
року близько 20 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 повторно прийшли до помешкання
потерпілого ОСОБА_11 з аналогічними вимогами і викликали останнього на
вулицю. При цьому з метою подавити волю
потерпілого ОСОБА_1 вдарив потерпілого рукою в обличчя, від чого той впав, а
ОСОБА_5 наніс кілька ударів ногою по тулубу; коли на шум з квартири вийшла
ОСОБА_12, ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_11 наніс удар ОСОБА_12 в область обличчя,
в результаті чого останнім були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

4.08.2003
року близько 16 год. ОСОБА_2 проник всередину будинку АДРЕСА_2, звідки таємно
викрав велосипед ОСОБА_7 вартістю 180 грн.

24.12.2003
року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, близько 1 год. пошкодили віконне скло буд. АДРЕСА_3, звідки таємно
викрали майно ОСОБА_13 на загальну суму
2940 грн.

25.02.2004
року близько 1230 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з іншою
особою, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, проникли у буд.АДРЕСА_4, де
вчинили розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з
насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_15,
спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_14 на загальну суму 207 грн., а потерпілому
ОСОБА_15 на загальну суму 172 грн.

26.02.2004
року близько 0030 год. вони ж повторно проникли у
вищезазначений будинок, де без застосування фізичного насильства стали вимагати
у ОСОБА_14 гроші, однак отримали відмову. Бажаючи довести свій умисел,
направлений на викрадення чужого майна, вийшли з будинку у двір, де пошкодили
двері літньої кухні, звідки таємно викрали майно ОСОБА_14 на суму 235 грн.

26.04.2004
року близько 20 год. ОСОБА_1 повторно прийшов до АДРЕСА_5, де, пошкодивши
вхідні двері, таємно викрав майно ОСОБА_6 на суму 150 грн.

16.03.2004
року близько 130 год. ОСОБА_4, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, у буд.АДРЕСА_6 під час сварки з ОСОБА_16 вчинив його
умисне вбивство, після чого з метою приховати скоєний злочин вчинив умисний
підпал квартири, в результаті чого було пошкоджено зазначену квартиру на суму
1980 грн. та знищено особисте майно потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 1200
грн.

1
червня 2004 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 близько 930 год. за
попередньою змовою між собою проникли у двір будинку АДРЕСА_7, де, пошкодивши
віконне скло у приміщенні літньої кухні таємно викрали майно ОСОБА_8 на
загальну суму 150 грн.

У
касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить змінити
судові рішення щодо нього, перекваліфікувавши
його дії за епізодом від 26.02.2004 року з ч.3 ст.186 КК України на ч.3
ст.185 КК України, а з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України.
Посилається на необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності
за епізодом від 26.02.2004 року за дії, кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України
у зв'язку з декриміналізацією, оскільки сума викраденого є дрібною. Вказує на
фальсифікацію доказів по справі. Крім того, посилається, що суд не урахував
пом'якшуючі покарання обставини та призначив йому надто суворе покарання.
Вважає, що суд апеляційної інстанції не перевірив справу належним чином та
поверхнево розглянув доводи апеляції.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню та просив скасувати вирок в частині засудження
ОСОБА_1 за епізодом від 26.08.2004 року
у зв'язку з декриміналізацією, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_1 та в
порядку ч.2 ст.395 КПК України щодо ОСОБА_2 - зміні з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у
вчиненні грабежу повторно за попереднім зговором групою осіб, поєднаний з
проникненням у житло, підтверджується показаннями про обставини вчинення цього
злочину засудженого ОСОБА_1 , які він давав у ході досудового слідства в якості
підозрюваного та обвинуваченого, і які суд обгрунтовано поклав в основу вироку,
поясненнями потерпілих ОСОБА_14, ОСОБА_15, даними судово-медичних експертиз про
характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих.

Посилання
засудженого, що його дії за цим епізодом слід перекваліфікувати з ч.3 ст.186 КК
України на ч.3 ст.185 КК України не знайшли свого підтвердження.

Доводи
засудженого, що його дії з ч.3 ст.187 КК України слід перекваліфікувати на ч.3
ст.186 КК України, непереконливі, оскільки судом апеляційної інстанції до
вироку вже внесено відповідні зміни.

Посилання
на те, що за епізодом від 26.02.2004 року його дії, кваліфіковані за ч.3 ст.185
КК України, підлягають декриміналізації, безпідставні, оскільки ухвалою
апеляційного суду ці дії були перекваліфіковані на ч.1 ст.162 КК України з
мотивуванням рішення в ухвалі апеляційного суду.

Разом з
тим, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з
ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України, апеляційний суд призначив за
цією статтею 5 років позбавлення волі. При цьому суд апеляційної інстанції не
врахував, що вироком місцевого суду за цією статтею ОСОБА_1 вже призначене покарання у виді 4-х років
позбавлення волі. В такому випадку апеляційний суд не міг вдруге призначити
покарання за цією ж статтею і погіршити становище засудженого.

Крім
того, суд апеляційної інстанції, призначаючи покарання за сукупністю злочинів,
не вправі був змінити спосіб, застосований судом першої інстанції з поглинення
менш суворого покарання більш суворим на часткове складання призначених
покарань.

З цих
же підстав, в порядку ч.2 ст.395 КК України підлягає зміні ухвала апеляційного
суду щодо ОСОБА_2 .

Таким
чином, на підставі ст.371 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального
закону ухвала суду апеляційної інстанції щодо зазначених осіб підлягає зміні.

Керуючись ст.394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а
л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 24 січня 2006 року щодо ОСОБА_1 та в порядку ч.2 ст.395 КПК України щодо ОСОБА_2 -
змінити.

ОСОБА_1
за ч.3 ст.186 КК України вважати засудженим до покарання, призначеного судом
першої інстанції, у виді 4-х років позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України
призначити покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі, і за ч.3
ст.296 КК України вважати засудженим до покарання, призначеного судом першої
інстанції, у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України
призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим і остаточно ОСОБА_1 призначити покарання у виді 4-х
років позбавлення волі.

ОСОБА_2
на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити
покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

В решті
вирок Торезького міського суду Донецької області від 15 липня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2006 року залишити без
зміни.

С у д д і :

Шевченко Т.В. Селівон О.Ф. Заголдний В.В.