АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11 - 499/07 Головуючий
у 1-й інстанції: Локтіонова О.В.
України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючогого -
Ржепецького О.П. суддів- Маркової Т.О.,
Войтовського С. А. з участю прокурора- Осипенко О.М. засудженого-
ОСОБА_1 потерпілих- ОСОБА_3, ОСОБА_2.

03 липня
2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в М. Миколаєві справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1 і потерпілого ОСОБА_3 на вирок Жовтневого
районного суду Миколаївської області від 17 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець с. Високопілля Херсонської області, українець,
громадянин України, раніше не
судимий,

- засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі
без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі
ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнений від
відбування покарання строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_1 зобов'язаний
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальних збитків
280 грн., моральної шкоди- 3.000 грн.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за скоєння злочину при
слідуючих обставинах.

03
вересня 2006 року приблизно о 5 годині в темний час доби при обмеженній
видимості ОСОБА_1 управляв технічно справним автомобілем КАМАЗ-5320 державний
номер НОМЕР_1 з причепом марки ГКБ 8352 державний номер НОМЕР_2 і рухався по
сухій автодорозі "Миколаїв-Дніпропетровськ" з боку М. Миколаєва у
напрямку с Калинівка
Жовтневого району Миколаївської області. На кільці ОСОБА_1 змінив напрямок
руху, виїхавши на дорогу
"Калинівка-Широке-Снигурівка-Березнегувате". Рухаючись в районі 0 км+
150 м вищезазначеної автодороги у с. Калинівка,
ОСОБА_1, . грубо порушуючи вимоги п.п. 9.9."а", 9.10,
9.11, 15.14 Правил дорожнього руху
України, проявив неуважність до
дорожньої обстановки і її змін в темний час доби при виборі безпечності
швидкості руху, не врахував дорожні
умови і стан транспортного засобу, у
зв'язку з чим не справився з керуванням і допустив з'їзд автомобіля з проїзної
частини до кювету зустрічної смуги, при
чому причеп залишився стояти поперек смуги руху у напрямку с. Калинівка.

Після
цього ОСОБА_1, не встановивши аварійний
знак або миготливий червоний ліхтар на відстані, яка забезпечила б безпечність дорожнього руху
з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху, направився в бік кільця у с. Калинівка, щоб попередити водіїв автомобілів, які рухались з боку с. Калинівка, про те,
що поперек дороги стоїть причеп.

В цей
час по вищезазначеній дорозі з боку м. Снігурівка в напрямку с. Калинівка
Жовтневого району Миколаївської області з включеним світлом фар в режимі
ближнього світла рухався технічно справний автомобіль ВАЗ-21063 державний номер
НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, який при роз'їзді з невстановленим зустрічним
автомобілем, знаходячись на відстані
44, 4 м від стоячого поперек смуги його
руху причепа не обладнаного світлоповертачами,
виявив даний причеп і, діючи
згідно п.12.3 Правил дорожнього руху України,
застосував гальмування. Однак,
водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню екстреним
гальмуванням з зупинкою автомобіля до лінії появи стоячого причепу на проїзній
частині дороги, внаслідок чого сталося
зіткнення передньої частини автомобіля ВАЗ-21063 з правою боковою частиною
причепа марки ГКБ 8352. При цьому водій ВАЗ-21063 ОСОБА_3 отримав легкі тілесні
ушкодження, які спричинили короткий
розлад здоров'я, а його пасажир ОСОБА_2
оскольчатий перелом голівки лівої плечової кістки, віднесений до категорії середнього ступеня
тяжкості.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що
досудове слідство і судовий розгляд проведені однобічно та поверхово, а викладені у вироку висновки про його
винність ґрунтуються на припущення і не відповідають фактичним обставинам
справи. На думку засудженого, після
того, як його причеп став поперек
дороги, він прийняв всі передбачені
Правилами дорожнього руху заходи для уникнення зіткнення з іншими транспортними
засобами, але водій автомобіля ВАЗ-

21063 ОСОБА_3 рухався з великою швидкістю,
проявив неуважність до дорожньої обстановки, пізно виявив причеп і не зміг вчасно
загальмувати. Засуджений вказує, що його
причеп був обладнаний світловою сигналізацією,
однак в ході розслідування і розгляду справи, це питання належним чином з'ясовано не було і
висновки про відсутність такої сигналізації,
як і визначення швидкості руху автомобіля ВАЗ були зроблені з пояснень
потерпілих. Засуджений просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В
апеляції потерпілий ОСОБА_3, не
оспорюючи доведеності вини засудженого і міру покарання, посилається на те, що суд безпідставно не розглянув його
цивільний позов до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрат на
лікування в сумі 305 грн.50 коп., пошкодження автомобіля на суму 14.051 грн.62
коп., перебування автомобіля на стоянці
на суму 293 грн., а також вимоги про
стягнення моральної шкоди в сумі 5.000 грн.. Потерпілий ОСОБА_3 просить вирок в
частині залишення його цивільного позову без розгляду, скасувати та постановити в цій частині новий
вирок, яким задовольнити його вимоги.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1 і потерпілого ОСОБА_3, які
підтримали подані ними апеляції, думку
прокурора Осипенко О.М.
, яка вважала вирок суду законним і
обґрунтованим, вивчивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляція засудженого
задоволенню не підлягає, а апеляцію
потерпілого ОСОБА_3 слідує задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Висновки
суду про винність ОСОБА_1
в скоєні злочину, за який він
засуджений, за обставин встановлених
судом, відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Доводи, викладені в апеляції засудженого, являються безпідставними і спростовуються
показаннями потерпілих та свідків,
даними протоколів огляду технічного стану транспортних засобів, висновками авто-технічних та судово-медичних
експертиз.

Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_3 слідує, що 03 вересня 2007 року він разом з родичами
на автомобілі ВАЗ-21063 виїхав з смт. Березнегувате в Одеську область. Рухався
зі швидкістю 80 км/год. Він роз'їхався з зустрічною машиною, після чого переключився на ближнє світло. За
50 метрів побачив, що в кюветі світились
габарити якогось автомобіля. Потім він роз'їхався з другою машиною та нажав на
гальма, так як побачив перед собою
причеп, який повністю загородив дорогу.
Звернути вправо він не міг, оскільки там
був кювет, а з лівої сторони біля
причепа стояв ОСОБА_1.
На КАМАЗі горіли аварійні вогні, а на
причепі їх не було видно, так як він
стояв перпендикулярно смузі. Передньої частиною машини він зіткнувся з
причепом, в результаті чого отримав
пошкодження на обличчі і голові, дружина
також отримала пошкодження на голові, а
у тещі була зламана рука. Після ДТП
ОСОБА_1 йому повідомив, що в нього
не було знака аварійної зупинки, який
потім виставили працівники ДАЇ.

З

Потерпіла ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_4 підтвердили в судовому засіданні дані
пояснення та вказали, що коли
їхали, то дійсно бачили в кюветі ліхтарі
автомобіля. Вогнів на причепі видно не було,
ніяких попереджувальних знаків на дорозі також не було. Після ДТП до них підійшов
водій КАМАЗа ОСОБА_1, просив вибачення і сказав, що заснув за кермом.

В
судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 також не заперечував своєї вини в скоєні ДТП і
пояснював, що 03 вересня 2006 року
приблизно 04 год.30 хв. він на автомашині КАМАЗ
з причепом їхав з М. Миколаєва додому в смт. Високопілля. Рухався по трасі
"Миколаїв-Дніпропетровськ". Коли від кільця у с. Калинівка проїхав
приблизно 150 метрів, то не справився з
управлінням, так як виїхав на
узбіччя, яке було мокрим. Він почав різко повертати кермо вліво і
виїхав за зустрічну смугу руху. КАМАЗ
з'їхав в кювет, а причеп залишився
на зустрічній смузі поперек дороги,
перегородивши її. Він поставив КАМАЗ
на ручне гальмо, після чого включились
аварійні ліхтарі і габарити. Аварійний знак поставити не встиг, так як побачив, що на попутній з ним смузі рухалось два
автомобіля. Він побіг в сторону кільця,
щоб попередити їх. Потім він побачив,
що зі сторони м. Снігурівки на зустрічній смузі теж рухався автомобіль.
Він побіг йому назустріч, щоб
попередити. Від причепа він встиг відбігти приблизно 10 метрів. Автомобіль ВАЗ
став гальмувати, але сунувся по дорозі і
зіткнувся з причепом. В автомобілі
постраждали водій і дві жінки.

Показання
потерпілих, свідка та засудженого, дані ними в судовому засіданні, не тільки узгоджуються між собою, але й підтверджуються даними протоколу огляду
місця події від 03.09.2006 року та схеми до нього, згідно яким ДТП сталося на 0 км+ 150 м
автодороги "Калинівка-Широке-Снігурівка". Автомобіль ВАЗ-21063 був
виявлений на смузі руху в напрямку с. Калинівка передньої частиною під
причепом. Автомобіль КАМАЗ виявлений в
кюветі, лівою частиною до дороги, на відстані 10, 2 м від передніх коліс до
знака покажчика напрямку і 5 м від проїзної частини. Причеп КАМАЗа був виявлений
поперек проїзної частини, при цьому
передні колеса причепа знаходились на краю проїзної частини, а задні- на роздільній смузі. Автомобіль ВАЗ
був спереду деформований, а на проїзній
частині виявлений слід від його гальмування.

Згідно
висновку експертизи технічного стану автомобіля КАМАЗ-5320 держ.номер НОМЕР_1
від 25.09.2006 року рульове керування,
ходова частина та гальмова система автомобіля знаходились в
працездатному стані, забезпечували водієві
технічну можливість контролювати напрямок руху транспортного засобу і здійснювати
гальмування аж до повної зупинки. У вказаних системах немає несправностей, які могли б вникнути до ДТП і обумовити
раптовий, неочікуваний водієм увід
автомобіля від прямолінійного руху при гальмуванні, русі накатом чи відмову систем.

З висновку
експертизи від 03.10.2006 року технічного стану автомобіля ВАЗ-21063 держ.номер
НОМЕР_3 вбачається, що
рульове керування та ходова система автомобіля знаходились в працездатному
стані. Гальмова система автомобіля була в непрацездатному стані внаслідок
пошкодження та розгерметизації регулятора тиску

гальм задніх коліс. Це пошкодження
могло виникнути під час ДТП, при зіткненні автомобіля з перешкодою
відповідної міцності. Несправностей ходової,
гальмової системи, а також
рульового керування у автомобіля ВАЗ,
які виникли до ДТП, не виявлено.

Згідно
висновку авто-технічної експертизи від 14.11.2006 року дії водія автомобіля КАМАЗ ОСОБА_1 не
відповідали вимогам п.п.15.14, 9.9, 9.10,
9.11 Правил дорожнього руху України. Своєчасне виконання цих вимог, а саме,
установка аварійного знаку або червоного миготливого ліхтаря дозволило б
ОСОБА_1 попередити ДТП, а водію
автомобіля ВАЗ запобігти зіткненню зі стоячим причепом на проїзній частині
дороги. При цьому зазначено, що водій
автомобіля ВАЗ-2106 в цих дорожніх умовах повинен був керуватися вимогами
п.12.3 Правил дорожнього руху України. Разом з тим, вказано,
що в умовах даної події водій автомобіля ВАЗ не мав технічної можливості
запобігти зіткненню екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до лінії появи
стоячого причепу на проїзній частині дороги,
а тому в його діях не вбачається порушень п.12.3 Правил дорожнього руху.

З
висновків судово-медичної експертизи слідує,
що у потерпілого ОСОБА_5 були виявлені легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я, а у потерпілої ОСОБА_2-
тілесні ушкодження середньої тяжкості,
які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, в строк і при обставинах вказаної
дорожньо-транспортної події.

Посилання
засудженого в апеляції про те, що він
прийняв всі передбачені Правилами дорожнього руху заходи для уникнення
зіткнення з транспортними засобами і ДТП
сталося з вини водія автомобіля ВАЗ,
який рухався з великою швидкістю,
пізно виявив причеп і не зміг вчасно загальмувати спростовуються
наведеними доказами, в тому числі, висновками авто-технічної експертизи та
поясненнями самого ОСОБА_1, який не заперечував,
що не мав знака аварійної зупинки,
не виставив його, а тому бігав з
однієї сторони в другу по дорозі,
намагаючись попередити інші автомобілі про небезпеку створену
причепом, який перегородив дорогу.

Таким
чином, перевіривши зібрані докази в
сукупності, суд обґрунтовано прийшов до
висновку про винність ОСОБА_1 в скоєні злочину і правильно кваліфікував його
дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху
особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило потерпілій
середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Покарання
засудженому призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступіня тяжкості вчиненого
злочину, який відноситься до категорії
невеликої тяжкості, даних про особу
ОСОБА_1, його позитивної характеристики за місцем проживання, наявності на утриманні двох малолітніх дітей.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виплавлення ОСОБА_1 без
ізоляції від суспільства і звільнив його від призначеного покарання на
підставі ст. ст. 75,
76 КК України.

5-

Підстав для скасування вироку і направлення справи на новий судовий
розгляд, як того просить засуджений, колегія суддів, не вбачає.

Що
стосується апеляції потерпілого ОСОБА_3,
то її слідує задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що в результаті ДТП,
яке сталося з вини водія КАМАЗа, потерпілий
ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження та був значно пошкоджений його
автомобіль ВАЗ-21063. Посилання суду на те,
що позовні вимоги ОСОБА_3 знаходяться поза межами обвинувачення, є невірними,
оскільки як отримані тілесні ушкодження,
так і пошкодження автомобіля безпосередньо пов'язані і являються
наслідками вчинення ДТП.

Крім
того, в мотивувальній частині вироку суд
зазначив про залишення позову потерпілого ОСОБА_3 без розгляду, що суперечить вимогам закону. Згідно зі ст.
ст. 291 і 328 КПК України
цивільний позов при постановленні вироку може бути залишено без розгляду лише у
випадках виправдання підсудного за відсутністю складу злочину або при неявці
цивільного позивача чи його представника у судове засідання. В даному випадку
такі підстави відсутні.

Таким
чином, посилання суду в мотивувальній
частині вироку про залишення цивільного позову ОСОБА_3 без розгляду є
необгрунтованим і даний позов підлягав розгляду в даній кримінальній справі.
Разом з тим, в резолютивній частині
вироку суд взагалі не зазначив свого рішення стосовно позову ОСОБА_3, тобто,
фактично його не розглянув.

За таких
обставин вказане посилання суду про залишення цивільного позову ОСОБА_3
підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, а справа в цій частині направленню на новий
судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Оскільки
потерпілий ОСОБА_3 просив вирок в частині залишення його позову без розгляду
скасувати і постановити в цій частині новий вирок, то його апеляція підлягає задоволенню
частково.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляцію
потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково. Виключити з мотивувальної частини
вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 квітня 2007 року
відносно ОСОБА_1 посилання про залишення цивільного позову ОСОБА_3 без розгляду
і в цій частині справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

6.

В решті вказаний вирок суду залишити без зміни.

Головуючий: підпис

Судді: підписи