У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Кривенди О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 7 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення.

Вироком Білопільського районного суду
Сумської області від 11 травня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого: вироком Білопільського районного
суду Сумської області від 19 листопада 2002 року за ч.3 ст.185 КК України на 5
років позбавлення волі; вироком цього ж суду від 28 липня 2004 року за ч.ч. 2 і
3 ст.185 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 18
серпня 2006 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 24 дня ,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років 7 місяців
позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2007 року
вирок залишено без змін.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного сп'яніння 17
грудня 2006 року у м. Ворожба Білопільського району Сумської області відкрито,
повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя й
здоров'я потерпілого, викрав у ОСОБА_2 мобільний телефон вартістю 588 грн. 90
коп. та гроші в сумі 20 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на суворість
призначеного покарання та безпідставність урахування судом як обставину, що
обтяжує покарання, вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння, просить
судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Окрім
цього, засуджений указує про порушення апеляційним судом його права на виступ з останнім словом.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що необхідно відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Установлені по справі докази і фактичні
обставини свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому грабежу. Його дії за ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно.

Так, ОСОБА_1 на досудовому слідстві та в суді підтвердив, що 17 грудня 2006
року він, уживши пива, у нічний час з метою викрадення мобільного телефону ОСОБА_2 підійшов до останнього та, завдавши
йому ударів ногою та рукою, заволодів мобільним телефоном потерпілого й грошима в сумі 20 грн.

Цими показаннями спростовуються твердження засудженого в касаційній скарзі
про те, що в момент учинення злочину він не перебував у стані алкогольного
сп'яніння.

Призначене раніше неодноразово судимому за злочини проти власності ОСОБА_1,
який учинив грабіж під час
умовно-дострокового звільнення, покарання відповідає вимогам ст.65 КК України,
а тому посилання засудженого на його суворість є безпідставним.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено
порушень вимог кримінально - процесуального закону, у тому числі й положень ст.362 КПК України, які б перешкоджали, чи могли перешкодити
суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані й справедливі судові рішення.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М.
КУЗЬМЕНКО О.Т.
КРИВЕНДА О.В.