АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-160
Категорія ст. 186 ч.2 КК України
Головуючий по 1 інстанції Очеретяний В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції Лига М.П.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 20 " лютого 2007 р. Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого

суддів

за участю прокурора

засудженого

Демиденко
АЛ. Шкреби Р.Д., Лиги
М.П. Свищ Л.А.
ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляцію засудженого
ОСОБА_1 на вирок Уманського міськрайонного суду від 4 грудня 2006р.,
яким

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого ;

1.
08.11.2005р. Уманським міськрайонним судом за вчинення злочину передбаченого ст.
189 ч.2 КК
України на 3 роки
позбавлення волі;

на підставі ст. ст. 75,
104 КК України ОСОБА_1 було звільнено від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

засуджено за вчинення злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України
на 4 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 71
КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково
приєднано не відбуте ним покарання за вироком Уманського міськрайсуду від 08.11.2005р. і
остаточно призначено 4 роки 2 місяці
позбавлення волі; -

встановила:

Згідно вироку ОСОБА_1 засуджений за те, що він в 06.10.2006, близько 20 годин, на
зупинці автобусів на вулиці Комарова №3
м. Умань, умисно, з корисливою метою, повторно, відкрито викрав належний
ОСОБА_2 мобільний телефон „Сіменс С-72" вартістю 425 грн. з стартовим
пакетом „Київ Стар"
вартістю 10 грн. на
рахунку якого було 5 грн., а
всього на загальну суму 460
грн.

Справа розглядалась в порядку ст. 299 ч.З КК України
без дослідження доказів по справі. Про правові наслідки такого розгляду
підсудному було роз'яснено і сумнівів в добровільності згоди останнього на такий
розгляд немає. По справі допитано підсудного ОСОБА_1, який свою вину по
пред'явленому обвинуваченню визнав повністю та погодився з оцінкою викраденого
майна.

2

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не заперечуючи доведеності
та кваліфікації інкримінованого йому злочину, просить про пом'якшення
призначеного покарання, застосувавши ст. 69
КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого
санкцією статті обвинувачення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 в підтримання
апеляції, думку прокурора про її безпідставність, вивчивши доводи апеляції та
дослідивши матеріали справи в межах поданої апеляції, колегія суддів приходить
висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину
доведена добутими на досудовому слідстві та дослідженими в суді в порядку ст.
299ч.З КПК України доказами.

Вказані докази добуті у встановленому законом порядку, не
оспорюється засудженим та сумнівів не викликають.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст. 186ч.2 КК
України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції в
повній мірі виконав вимоги ст. 65
КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину та його особу. Судом
враховано пом'якшуючі покарання обставини: визнання вини, відшкодування
нанесеної матеріальної шкоди, каяття та сприяння слідству в розслідуванні
справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має не погашену судимість, вчинив
злочин в період іспитового строку при звільненні від відбування призначеного
покарання з випробуванням за попереднім вироком, суд обгрунтовано призначив
йому покарання пов'язане з реальним позбавлення волі на певний строк.
Призначене остаточне покарання в порядку ст. 71 КК України є мінімальним та справедливим. Підстав для
його подальшого пом'якшення, в тому числі в порядку ст. 69 КК України
колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2006р.
щодо нього, без зміни.

Суддя