Справа № 11-72 Головуючий у І інстанції Мартинов
Категорія 54 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2011 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати

з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Габрієля В.О., Романець Л.А. з участю: прокурора Нечепоренко С.П.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року

ТАЛПАЛАРУ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина ОСОБА_4 Молдова та ОСОБА_5, молдаванина, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого головним спеціалістом аналізу, моніторингу та контролю Головного управління громадського порядку МВС ОСОБА_4 Молдова, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає в АДРЕСА_1, раніше не судимого

засуджено за ч.2 ст. 332 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією засобів вчинення злочину;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено із випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю в 3 роки;

на підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладені наступні обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну свого місця проживання та роботи та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи;

вирішене питання про речові докази.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за те, що він, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом надання порад, вказівок, засобів та усунення перешкод, сприяв організації незаконного переправлення іншої особи через державний кордон України.

Так, на початку грудня 2009 року в с. Ворничень Страшенського району Республіки Молдова, неповнолітній громадянин ОСОБА_4 Молдова ОСОБА_7 звернувся з проханням до невстановленої особи на імя «Сава»за грошову винагороду допомогти йому незаконно виїхати з ОСОБА_4 Молдова до Італійської ОСОБА_4, на що останній погодився допомогти за грошову винагороду в сумі 2000 євро. Для виготовлення необхідних документів особа на імя»«Сава»наказав ОСОБА_7 надати йому дві фотографії та копію його справжнього паспорту громадянина ОСОБА_4 Молдова.

В середині грудня 2009 року невстановлена особа на імя «Сава»звернулась до ОСОБА_2 та запропонувала йому за грошову винагороду незаконно переправити неповнолітнього ОСОБА_7 до Італійської ОСОБА_4, а саме: супроводжувати неповнолітнього, надавати вказівки, поради та усунути перешкоди, щоб запобігти виявленню підроблення паспорту, який буде виготовлено на імя неповнолітнього ОСОБА_7 Також невстановлена особа на імя «Сава»повідомила ОСОБА_2, що для переправлення неповнолітнього ОСОБА_7 буде оформлюватись довіреність, на підставі якої він буде уповноважений супроводжувати ОСОБА_7 до Італійської ОСОБА_4.

28 січня 2010 року в м. Кишинів Республіки Молдова, невстановлена особа на імя «Сава»передала ОСОБА_2 підроблений паспорт громадянина ОСОБА_5 для виїзду за кордон, виданий на імя неповнолітнього ОСОБА_7, та познайомила засудженого з ним. ОСОБА_2 дав неповнолітньому ОСОБА_7 вказівку, щоб при перетинанні державного кордону України він казав співробітникам державної прикордонної служби України, що засуджений є його двоюрідним братом, разом з яким він слідує до іншого двоюрідного брата на імя ОСОБА_8, який проживає в Італійській ОСОБА_4, а також порадив, щоб на запитання співробітників державної прикордонної служби України про обставини оформлення паспорту для виїзду за кордон відповідав, що йому нічого не відомо, оскільки цим питанням займалась його матір. В цей же день неповнолітній ОСОБА_7, виконуючи вказівку засудженого, за допомогою підробленого паспорту громадянина ОСОБА_5 придбав в приміщенні каси авіакомпанії «СТМ - Акорд», що розташована в м. Кишинів по вулиці Пушкіна, 35 авіаквиток на рейс № 9577 сполученням «ОСОБА_8 Кишинів».

29 січня 2010 року, приблизно о 01 годині, в Одеській області у пункті пропуску «Кучурган»неповнолітній ОСОБА_7 предявив підроблений паспорт громадянина ОСОБА_5 та незаконно перетнув державний кордон України і разом із засудженим вїхав на територію України. В подальшому ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_7 у м. Києві по вулиці Димитрова, 6 в приміщенні каси туристичної компанії «Орбіта»придбали авіаквитки на рейс № 311 сполученням «Київ ОСОБА_7». В цей же день приблизно о 15 год. 30 хв. в приміщенні залу "Відліт терміналу «В» державного міжнародного аеропорту «Бориспіль»при проходженні паспортного контролю неповнолітній ОСОБА_7, виконуючи вказівку ОСОБА_2, предявив інспектору державної прикордонної служби України підроблений паспорт громадянина ОСОБА_5, виданого на його імя.

В апеляції прокурора та доповненнях до неї указано на незаконність вироку, необхідність його скасування у звязку з мякістю призначеного покарання. В обґрунтування апеляції прокурор послався на те, що суд не врахував обставини вчиненого злочину, який є тяжким та направлений проти недоторканості державних кордонів України, те, що злочин вчинено щодо неповнолітнього, групою осіб, з використанням підроблених документів. Виконання засудженим вимог ст. 75 КК України вважав сумнівними, оскільки він зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 і на території України не має постійного місця проживання та роботи. Просив вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією засобів вчинення злочину.

В запереченнях на апеляцію прокурора засуджений указав на її необґрунтованість. Послався на те, що вирок є законним та обґрунтованим, при призначенні покарання судом були враховані дані про його особу, його щире каяття у вчиненні злочину, те, що він має простійне місце проживання у м. Києві, працює. Призначене йому покарання вважав необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Просив апеляцію залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляцію та доповнення до неї, підтвердив доводи цієї апеляції, просив її задовольнити, вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити засудженому покарання у відповідності до вимог, заявлених у апеляції;

засудженого, який заперечував проти задоволення апеляції, вирок суду вважав законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляцію - без задоволення;

захисника, який заперечував проти задоволення апеляції, її доводи вважав не обґрунтованими, указав на те, що засуджений має в Україні постійне місце проживання та роботи, просив залишити апеляцію без задоволення, а вирок без змін;

дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення.

Висновки суду про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, наведених у вироку та кваліфікації його дій, щодо яких судом першої інстанції, відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України за згодою всіх учасників процесу докази не досліджувались, і які у апеляції не оспорювалися, судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 365 КПК України, не перевірялися.

Щодо доводів апеляції про необхідність посилення призначеного засудженому покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

При призначені покарання засудженому ОСОБА_2, суд першої інстанції в достатній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставини, що помякшують покарання. Звільнення засудженого від відбування покарання із випробуванням проведене у відповідності та із дотриманням вимог ст. 75 КК України. Наведене указує на те, що покарання засудженому призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів

Доводи апеляції прокурора про те, що засуджений не має постійного місця проживання та роботи в Україні є безпідставними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що він забезпечений житлом, має можливість тимчасової реєстрації, може бути працевлаштований.

Зважаючи на те, що попередній вирок у цій справі фактично не скасовувався у звязку із необхідністю застосування більш суворого покарання, то з огляду на вимоги ч. 2 ст. 375 КПК України колегія суддів позбавлена можливості посилити призначене засудженому покарання, що указує на необґрунтованість апеляції прокурора.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що засудженого звільнено від відбування із випробуванням лише основного покарання, оскільки у вироку судом прийняте рішення про конфіскацію засобів вчинення злочину, які у ході досудового слідства були вилучені та приєднані до справи у якості речових доказів.

Підстав для скасування чи зміни вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає, у звязку із чим залишає цей вирок без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

СУДДІ

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10

«З оригіналом згідно»

Суддя Ігнатюк О.В.