Справа № 487/2843/15-к
Провадження № 1-кп/487/324/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року. року. Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0006007 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає в цьому ж місті за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрований в АДРЕСА_2 ) громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого по найму, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.304 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В період з 19 по 26 грудня 2014 року ОСОБА_7 перебував в Міській дитячій лікарні №2, яка розташована за адресою: вул.Рюміна, 5 в м.Миколаєві, разом з малолітнім сином співмешканки ОСОБА_8 ОСОБА_9 .
Довідавшись про наявність в одного з пацієнтів вказаної лікарні неповнолітнього ОСОБА_10 мобільного телефону «Samsung S5360», який належить матері останнього ОСОБА_4 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, а саме вказаним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , з метою уникнення вчинення самостійних активних дій, направлених на заволодіння чужим майном, використав як знаряддя вчиненого злочину неповнолітніх пацієнтів зазначеної лікарні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступних обставин.
В першій половині дня (до 10 години) 24 грудня 2014 року, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 реалізуючи виниклий в нього злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом безпосереднього психічного впливу на малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою викликати в них рішучість взяти участь у вчиненні злочину, через переконання, давання порад про місце і способи вчинення злочину та приховування його слідів, обіцяючи взяти на себе зобов`язання щодо тимчасового зберігання викраденого майна, і, скориставшись відсутністю уваги з боку пацієнтів та обслуговуючого персоналу лікарні, спрямував їх дії на таємне викрадення чужого майна.
Безпосередньо після цього, малолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , знаходячись у палаті №6 Міської дитячої лікарні №2, яка розташована за адресою: вул.Рюміна, 5 в м.Миколаєві, перебуваючи під впливом ОСОБА_7 , виконуючи настанови останнього, таємно, шляхом вільного доступу, викрали майно ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон «Samsung S5360», який перебував в користуванні її малолітного сина ОСОБА_10 . Після чого, викрадений телефон передали ОСОБА_7 , який розпорядився ним на власний розсуд.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 642,51 грн., який відшкодовано під час досудового слідства.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 щиро каючись в чиненому свою вину у вчиненні описаних злочинів визнав повністю та пояснив, що лежав в дитячій лікарні наприкінці грудня разом зі своїм сином, дізнався що в іншої хворої дитини ОСОБА_10 є телефон самсунг, який вирішив вкрасти, для чого залучив двох малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , першому з яких доручив таємно викрасти телефон, а другому грати з малолітнім ОСОБА_14 та відволікати увагу від телефону. Діючи за вказаним планом ОСОБА_15 заволодів телефоном ОСОБА_16 та приніс йому, після чого він передав викрадений телефон дружині, яка не здогадувалась про походження телефону. Пізніше, вказаний телефон був вилучений працівниками міліції. Обвинувачений попросив пробачення у потерпілої та просив строго його не наказувати.

Вина ОСОБА_7 , у вчиненні описаних вище злочинів, крім його зізнання також підтверджується наступними докази, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_17 пояснила, що її син лежав в лікарні №2, для зв`язку з ним, вона залишила йому мобільний телефон «Samsung S5360». В середу 24 грудня о 10 год. ранку її син повідомив їй про зникнення телефону. Після того, як знайти телефон власними силами в лікарні вона не змогла, звернулась до міліції, яка приблизно через місяць повернула їй викрадений телефон.

Заява про вчинене кримінальне правопорушення подана потерпілою ОСОБА_17 до органів внутрішніх справ 24.12.2014 року. Як вбачається з її змісту, потерпіла повідомляла про викрадення в цей день до 10 години в дитячій лікарні її мобільного телефону Самсунг, який знаходився в її сина ОСОБА_18 .
Згідно чеку №7178 магазину «Алло» ТОВ «Алло», вартість телефону «Samsung S5360» складає 642,51 грн.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №132 від 25.03.2015р., ОСОБА_7 страждає на данний час та страждав в період часу, до якого відноситься інкримінуєме йому діяння, легкою розумовою відсталістю. В період часу, до якого відноситься інкримінуєме йому діяння він міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюється. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів та матеріалів, які необхідні для встановлення дати, часу та місця вчинених обвинуваченим дій та вартості телефону.

На підставі досліджених доказів суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) та втягненні малолітніх у злочинну діяльність і кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.304 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів (середньої тяжкості та тяжкий), особу обвинуваченого, який покаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, має на утримання малолітню дитину, працює по найму, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має вади психічного характеру та вважає необхідним та достатнім призначити йому покарання за ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, але без його відбуття, а тому, на підставі ст. 75 КК України обвинувачений підлягає звільненню від відбуття покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.304 КК України, та призначити йому покарання:

За ч.1 ст.185 КК України - 4 (чотири) місяці арешту;

За ч.2 ст.304 КК України - 4 (чотири) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung S5360» переданий потерпілій ОСОБА_17 залишити останній за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя