Справа № 11-525/2007
рік Головуючий
185 ч.2, 304 Селіванова
України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007
року колегія суддів судової палати з

кримінальних
справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі

Головуючого Ржепецького О.П.

Суддів Тимошевського
В.П., Куценко О.В.

При
секретарі Гарусенко
Л.М.

За
участю прокурора Брек
Г.С.

Засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві

кримінальну справу за апеляцією прокурора Центрального району м.

Миколаєва Кірієнка В.П. на вирок
Центрального районного
суду м.

Миколаєва від
18 травня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- засуджений за ч.2 ст.
185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Згідно до вимог ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з

випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженець і мешканець АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст. 89
КК України не судимий,

- засуджений за ч.2 ст.
185 КК України на 3 роки позбавлення волі, ст.

304 КК України на 2 роки позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70
КК України за

сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш

суворим , остаточно призначено
покарання у виді позбавлення волі строком

на 3 роки. Відповідно до вимог
ст. ст. 75, 76
КК України звільнений від

відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 рік,

зобов'язаний на виїжджати за межі України на постійне місце проживання

без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи

кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання,
роботи, навчання, періодично з'являтись на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 1260
грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними в тому, що вони за попередньою змовою між собою 4
січня 2007 року близько 2-00 години, на
вул. . Лягіна в м. Миколаєві, із автомобіля "Москвич-2140"
держномер НОМЕР_1 викрали автомагнітолу "Піонер" вартістю 1300
грн., 40 музикальних СД-дисків на суму
1000 грн. та інше майно належне потерпілому ОСОБА_3 всього на загальну суму
3030 грн.

8 січня
2007 року близько 02-00 години ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1, на вул.
8-го березня в м. Миколаєві із
автомобіля "Газель" держномер 01268 Ш таємно викрали майно належне
потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2132 грн. 34 коп.

Крім
того ОСОБА_2 достовірно знаючи, що
ОСОБА_1 є неповнолітнім втягнув його в злочинну діяльність, запропонувавши вчинити крадіжки 4 і 8 січня
2007 року.

В
апеляції прокурор Центрального району м.
Миколаєва Кірієнко В.П. просить вирок стосовно ОСОБА_2 в частині
звільнення від відбування покарання з випробуванням, скасувати,
постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2
ст. 185 КК України - З роки
позбавлення волі, за ст.
304 КК України 2 роки позбавлення волі,
, згідно до вимог ч.1 ст. 70
КК України за сукупністю злочинів - 3 роки позбавлення волі. Посилається на
те, що ОСОБА_2 необгрунтовано звільнений
судом від покарання з випробуванням. Так
судом не враховано тяжкість вчинених ним злочинів, та соціальну небезпечність особи
засудженого, який вчинив ряд
злочинів, раніше притягувався до
кримінальної відповідальності.

Стосовно ОСОБА_2
вирок не оскаржується.

Заслухавши
доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляцію, засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_2, які заперечували проти апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Оцінивши перевірені докази, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 в
таємному викраденні

чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб
, та втягненні неповнолітнього в
злочинну діяльність. Дії засудженого судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.
185 та ст. 304 КК України.

Покарання
засудженому ОСОБА_2 судом призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України, з урахуванням ступені
тяжкості вчинених ним злочинів, які
відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, та особи засудженого, який позитивно характеризується.

При
призначенні покарання, судом враховано
як пом'якшуючі покарання обставини, те
що ОСОБА_2 визнав себе винним, розкаявся
в скоєному, сприяв розкриттю злочину.

Враховуючи
тяжкість злочину, особу
засудженого, його молодий вік, обставини справи, суд обґрунтовано прийшов до висновку про
можливість виправлення засудженого ОСОБА_2 без відбування покарання і призначив
йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Доводи
апеляції про те, що судом при призначенні
покарання не враховано, що ОСОБА_2
раніше притягувався до кримінальної відповідальності є безпідставними. Так як
відповідно до п.1 ст. 89 КК України судимість ОСОБА_2
погашена, тому він визнається
таким, що не має судимості.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Центрального району м.
Миколаєва залишити

без
задоволення, а вирок Центрального районного суду м.
Миколаєва

від 18 травня
2007 року, стосовно ОСОБА_2
залишити без зміни.