Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження № 0001965, № 0007157 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Оболонського районного суду м. Києва

від 13.05.2011 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу

в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) вироком Голосіївського районного суду м. Києва

від 20.11.2013 року за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.

________________________________

Справа № 11-кп/796/813/2015
Категорія: ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1 .
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року і за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність його винуватості та правильність кваліфікації діяння, просить вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання. При цьому ОСОБА_6 зазначає, що щиро кається у вчиненому, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень і запевняє, що в подальшому буде вести законослухняний спосіб життя.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом і вчинив крадіжку чужого майна за наступних обставин.

13 травня 2012 року близько 3 години ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 94, діючи за попередньою змовою, підійшли до мотоцикла HYOSONG HS250-2. Знявши мотоцикл з підніжки, ОСОБА_6 викотив його за будинок за вказаною адресою, а особа, матеріали відносно якої виділені, шляхом зламу замка запалювання за допомогою викрутки привела в дію двигун мотоцикла. Після цього ОСОБА_6 та вказана особа залишили місце вчинення злочину, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 28 600 гривень.

Крім того, 16 березня 2014 року о 14 годині ОСОБА_6 , знаходячись у ТРЦ Oкеан Плаза за адресою: м. Київ, вул. Горького, 176, зайшов у магазин Вайкікі і, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав жіночу куртку, яку поклав до спеціального офольгованого пакету. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, завдавши ТОВ Тема Мода Юкрейн матеріальної шкоди на суму 315 гривень 83 копійки.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; та за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, є вірною.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який є судимим за вчинення злочинів проти власності, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують.

Отже, судом взято до уваги ті дані й обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого, і правильно призначено покарання у виді позбавлення волі. При цьому покарання за більш тяжкий злочин призначено ОСОБА_6 у межах мінімального строку, передбаченого санкцією частини статті цього кримінального закону, а також застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні покарання за сукупністю злочинів.

Судом вірно застосовано і положення ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_6 , який був звільнений від відбування покарання з випробуванням, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, під час іспитового строку. І колегія суддів звертає увагу на те, що за сукупністю вироків покарання обвинуваченому призначено у розмірі, найближчому до мінімального.

Не зважаючи на те, що злочинна діяльність ОСОБА_6 розпочалася до постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року, і формально існували підстави для призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, проте, оскільки ця діяльність, яка є предметом даного кримінального провадження, закінчилася після постановлення вказаного вироку, то остаточне покарання суд визначив лише за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України з метою запобігання подвійного зарахування одного і того ж покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3