Справа № 741/1515/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/232/2015
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який працює черговим контролером ДП «Гранд Ліцей» в м. Києві, раніше не судився,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України,

за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 та заступника прокурора Чернігівської області - ОСОБА_10 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 900 грн.

Як встановив суд, 21 квітня 2014 року близько 21-ої години, в м. Носівка, Чернігівської області, біля подвір`я ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , який із своїми знайомими розпивав пиво біля подвір`я ОСОБА_11 , заподіяв ножем ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що по кримінальному провадженню допущена неповнота судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність.

За наслідком однієї події, яка мала місце 21.04.2014 року, ним та потерпілим було вчинено два злочини, передбачені ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України відповідно, проте вони розглядались у різних кримінальних провадженнях, що призвело до неправильної кваліфікації дій та неповноти судового розгляду.

На думку потерпілого, судом безпідставно відхилені показання свідків, які були очевидцями події, та не було проведено відтворення обстановки та обставин подій, що підтвердило б чи спростувало їх розбіжності в показаннях. Обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння та в момент нападу на апелянта тримав правою рукою за ошийник собаку без намордника і повідка, а лівою - садовий ніж з оголеним лезом.

Як вважає потерпілий, необхідно було зібрати відомості про породу собаки, який перебував разом з ОСОБА_6 та про наявність (відсутність) небезпеки для людини з його боку у разі перебування його без намордника, без повідка та в обстановці фізичного протистояння господаря з іншою особою.

Як вважає апелянт його дії були вчинені у стані необхідної оборони, а дії обвинуваченого належало кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України. У разі засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України йому належало призначити штраф у сумі 1 500 грн.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити, мотивуючи тим, що 21 квітня 2014 року потерпілий ОСОБА_8 на зауваження додержуватись тиші, напав на обвинуваченого ОСОБА_6 , заподіявши тому тяжких тілесних ушкоджень.

Свідки з боку потерпілого його приятелі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не бачили, як ОСОБА_8 бив ОСОБА_16 ногою по тулубу, проте побачили садовий ніж із заокругленим лезом, що виглядає неправдободібним. І тільки під час судового засідання свідок ОСОБА_12 змінив свої показання та підтвердив, що ОСОБА_6 , хоч тримав однією рукою собаку, а в іншій ніж, ніяких дій чи погроз не виказував. Обидві руки були опущені.

Саме потерпілий ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_6 та першим завдав двох ударів своєю головою в обличчя обвинуваченого, в цей час відчув поріз на руці. Після падіння обвинуваченого, саме потерпілий ногою ударив в живіт обвинуваченого, заподіявши тяжких тілесних ушкоджень.

Сам потерпілий, при зверненні в лікарню, поріз на руці пояснив тим, що порізався об скло, а не внаслідок подій 21 квітня 2014 року. Судово-медична експертиза не виключає можливості отримання порізу від скла.

На думку захисту, його підзахисний заподіяв поріз з необережності, у разі навмисної форми вини дії ОСОБА_6 необхідно розцінювати як вчинені у стані необхідної оборони.

Заступник прокурора області в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді штрафу в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 935 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що штрафу як міра покарання, призначається у твердій грошовій формі, яка повинна бути кратною зазначеному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, що суд не виконав та призначив покарання, яке з огляду на положення ч. 5 ст. 53 КК України може викликати труднощі при виконанні судового рішення. Обраний судом розмір штрафу, як вважає заступник прокурора ,не відповідає особі обвинуваченого, який вину не визнав, не розкаявся, кримінальне правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння, а тому розмір штрафу належить збільшити з 900 гривень до 935 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області та просив про ухвалення нового вироку із збільшенням суми штрафу з 900 до 935 грн., та заперечував проти апеляційних скарг захисника обвинуваченого та потерпілого; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, вказуючи, що він в той вечір нікому не погрожував, попросив компанію, яка біля двору розпивала спиртні напої та галасувала, щоб поводилася тихіше, на що ОСОБА_17 відповів у грубій формі, підійшов до нього і неочікувано схопив за плачі та завдав удару головою в лице, він встиг витягти з кишені садового ножа, яким перед цим обрізав малину, та замахнутися в бік нападника, одержав другий удар, упав, утратив свідомість, собака, на якого посилається потерпілий як на загрозу для життя та здоров`я, злякався галасу та втік, після побиття потерпілим він став інвалідом 2 групи, перевіривши матеріали судового та кримінального проваджень, доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, апеляційній скарги прокурора та потерпілого залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 21 квітня 2014 року близько 21-ої години, в м. Носівка, Чернігівської області, біля подвір`я ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , гучно відпочивала компанія, в якій перебував потерпілий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до компанії з собакою, якого тримав за ошийник при собі та попросив компанію припинити галас, на що потерпілий ОСОБА_8 відповів у грубій формі та підійшовши до ОСОБА_6 навмисно ударив лобною частиною своєї голови в праву частину обличчя ОСОБА_16 , після чого завдав удару ліктем в грудну клітину, а коли останній упав на асфальт, завдав удару ногою в область правого боку, заподіявши тупу травму живота з позачеревним розривом двадцятипалої кишки, травматичного панкреатиту, надчеревної біліогематоми, обмеженого жовчно-геморагічного перитоніту, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнаний винуватим в навмисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України на п`ять років позбавлення волі. При цьому, колегія суддів не погодилася з доводами ОСОБА_8 , що він перебував у стані необхідної оборони, оскільки ОСОБА_6 був з собакою та мав при собі ножа.

Згідно ст. 533 КПК України вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для усіх осіб, які беруть участь у кримінальному провадження, в тому числі і для колегії суддів, яка переглядає рішення суду першої інстанції, в апеляційному порядку.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги потерпілого, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми діями 21 квітня 2014 року, вчинив злісне хуліганство із застосуванням ножа та собаки, не заслуговують на увагу, як такі, що вже були перевірені під час судового розгляду судом першої та апеляційної інстанцій і не знайшли свого підтвердження.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Сам потерпілий ОСОБА_8 , пояснюючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначав, що не бачив ножа взагалі, поріз виявив після того як ОСОБА_16 пішов додому.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи №20 від 26 серпня 2014 року у потерпілого ОСОБА_8 була виявлена лише одна різана рана правого передпліччя, яка могла виникнути внаслідок дії ріжучого предмета по механізму комбінації тиснення та тертя, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Механізм заподіяння тілесних ушкоджень, повністю підтверджує слова потерпілого, що він витяг ножа з кишені після того як потерпілий почав застосовувати насильство і з метою захисту зробив один незначний замах у бік потерпілого, після чого був збитий з ніг, втратив свідомість та одержав удар ногою та тяжкі тілесні ушкодження.

Як свідчать зібрані докази, посягання з боку потерпілого ОСОБА_8 на обвинуваченого ОСОБА_6 було реальним та носило суспільно-небезпечний характер. Зауваження не галасувати в нічний час, зроблене обвинуваченим не є хуліганством, як вважає потерпілий. ОСОБА_21 , яка перебувала поряд з господарем, ні на кого не гавкала та не кидалася, не покусала нападника, захищаючи господаря. Навпаки, потерпілий, який відпочивав у компанії з п`яти осіб, продемонстрував грубу силу, спочатку нецензурно відповів на зауваження, зневажаючи правила поведінки в суспільстві, після чого побив обвинуваченого ОСОБА_6 , завдаючи удари, навіть коли останній упав на землю і не міг чинити опору.

Таким чином, завдання одного порізу передпліччя потерпілому, було здійснено ОСОБА_6 у стані необхідної оборони, і відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, не утворює.

Крім того, у обвинуваченого не було можливості уникнути суспільно-небезпечного посягання, звернувшись за допомогою до інших осіб, оскільки інші особи - були друзями потерпілого і спокійно спостерігали за тим, як їх товариш, використовуючи незначний привід побив ОСОБА_6 .

Розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, що ножове поранення було завдане обвинуваченим ОСОБА_6 під час його побиття ОСОБА_8 , проте не застосував закон, який підлягав застосуванню, а тому вирок суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину.

Оскільки, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у діях обвинуваченого складу злочину, апеляційна скарга заступника прокурора області про збільшення розміру штрафу до розміру кратного неоподаткованому мінімуму доходів громадян, задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405. 407, 413, 532 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 , заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України закрити, за відсутністю в його діях складу злочину, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24