Справа № 495/46/15-к

ВИРОК
28.01.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює за наймом, раніше судимого:
- 03.08.1999 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.143 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 25.06.2002 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст.189, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 29.06.2006 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 17.05.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки обмеження волі;
- 12.06.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. 15.01.2013 ухвалою апеляційного суду Одеської області переглянутий вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2012 року та перекваліфіковано дії з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.190 КК України та засуджено на 2 роки позбавлення волі. Звільнився з місця позбавлення волі 07.02.2014 року;
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,-
сторони кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_3
28.10.2014 року приблизно о 11.00 год. більш точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля торгівельного майданчику, розташованого по вул. Перемоги, 1, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, зустрів раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_5 , якого вважав людиною, яку легко обманути та заволодіти його майном, діючи з прямим наміром на протиправне заволодіння майном вище вказаної особи шляхом обману та зловживання довірою, обвинувачений ОСОБА_3 попросив у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300 грн. для вирішення питання щодо викупу із застави мобільного телефону, викраденого напередодні у дружини останнього, запевнивши його, що викупить зазначений мобільний телефон. Потерпілий ОСОБА_5 , будучи впевненим, що він раніше знав та довіряв обвинуваченому ОСОБА_3 , не знаючи і не підозрюючи про злочинні наміри обвинуваченого ОСОБА_3 , віддав останньому свої грошові кошти в сумі 300 гривень. Діючи з єдиним умислом на подальше протиправне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою обвинувачений ОСОБА_3 скористався належними потерпілому ОСОБА_5 грошима на свою користь, розуміючи, що викупати телефон він не буде. Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 , з корисливих мотивів шляхом зловживання довірою потерпілого, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 в сумі 300 грн.
Крім цього, 29.10.2014 року приблизно о 11.00 год. більш точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля ТОВ «Білгород-Дністровська Паляниця» по вул. Лазо, 28, м. Білгород-Дністровський Одеської області, діючи з єдиним умислом на подальше протиправне заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою раніше знайомого йому потерпілого ОСОБА_5 , знову попросив у нього грошові кошти в сумі 250 грн. для вирішення питання щодо викупу із застави мобільного телефону, викраденого напередодні у дружини останнього, при цьому запевнивши його, що викупить зазначений мобільний телефон. Після чого потерпілий ОСОБА_5 , будучи впевненим, що обвинуваченого ОСОБА_3 він раніше знав та довіряв йому, не знаючи і не підозрюючи про злочинні наміри його, віддав останньому свої грошові кошти у сумі 250 гривень.
Далі, діючи з єдиним умислом на подальше протиправне заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 скористався належними потерпілому ОСОБА_5 грошима на свою користь розуміючи, що викупати телефон він не буде. Тим самим, обвинувачений ОСОБА_3 , з корисливих мотивів шляхом зловживання довірою потерпілого, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 в сумі 250 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29.10.2014 року приблизно о 12.00 годині, більш точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля торгівельного центру «Наталі», розташованого по вул. Московській, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, зустрів раніше знайомого потерпілого ОСОБА_5 , та діючи з єдиним умислом, направленим на подальше протиправне заволодіння його майном шляхом обману та зловживання довірою попросив у останнього мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5610» з sim-карткою мобільного оператора «Київстар», щоб зателефонувати. Після чого потерпілий ОСОБА_5 , будучи впевненим, що обвинуваченого ОСОБА_3 він раніше знав та довіряв йому, не знаючи і не підозрюючи про злочинні наміри обвинуваченого ОСОБА_3 , віддав останньому мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5610» вартістю 250 гривень з sim-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 5 гривень.
Зловживаючи довірою, діючи умисно, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи свій раптово виниклий намір спрямований на заволодіння майном шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном марки «Samsung GT-S 5610» та sim-карткою мобільного оператора «Київстар», що належать потерпілому ОСОБА_5 , з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , з корисливих мотивів шляхом зловживання довірою, заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung GT-S 5610», вартістю 250 гривень, sim-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 5 гривень, чим заподіяв останньому збиток на загальну суму 255 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 пояснив наступне. 28.10.2014 року приблизно об 11.00 годині він, знаходячись на території Білгород-Дністровського центрального ринку, зустрів потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив йому, що приблизно один місяць тому назад у його дружини викрали мобільний телефон марки «Леново» білого кольору та звернувся до нього з проханням сприяти у виявленні даного мобільного телефону. Через тяжке матеріальне становище він вирішив шляхом обману заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 . Він запевнив потерпілого, що йому відомо про місцезнаходження мобільного телефону та для його викупу необхідно 300 грн. Таким чином, він заволодів грошовими коштами потерпілого у сумі 300 грн. та розпорядився на власний розсуд. Наступного дня 29.10.2014 року приблизно о 10.00 годині через тяжке матеріальне становище він знову вирішив заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 . В ході розмови з потерпілим він попросив у нього ще 250 грн. та попросив відвезти його в район вулиці Лазо, м. Білгород-Дністровський, на що потерпілий погодився. У нього була запланована зустріч з роботодавцем, а потерпілому сказав, що зараз дізнається про викрадений мобільний телефон. Після розмови він повернувся до потерпілого та на його автомобілі направились до центрального ринку м. Білгород-Дністровський. В цей момент у потерпілого він помітив мобільний телефон марки «Самсунг» та попросив його зателефонувати. Потерпілий передав йому свій мобільний телефон після чого він з мобільним телефоном потерпілого пішов по своїм справам, а в подальшому передав мобільний телефон потерпілого своєму знайомому в рахунок погашення боргу. На теперішній час повернув потерпілому спричинений збиток, який претензій до нього не має. У скоєному щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі, оскільки він повернувся проживати до батьків, працює, став на шлях виправлення.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує її дії за ст. 190 ч.2 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює за наймом, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але покарання відбув повністю, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання, потерпілий претензій до нього не має (а.с. 66-93, 95, 96).
Враховуючи пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, працює за наймом, потерпілий не має до нього претензій будь-якого характеру, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung GT-S» бронзового кольору imei НОМЕР_1 , переданий під схорону розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити йому (а.с. 53, 54).
Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання 1 (один) рік обмеження волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обирався.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung GT-S» бронзового кольору imei НОМЕР_1 . переданий під схорону розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити йому (а.с. 53, 54).
Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.
СУДДЯ