У х в а л а

іменем україни

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді
Квасневської Н.Д.,

суддів
Бех М.О., Пойди М.Ф.,

при секретарі
Мельник Г.А.,

за участю прокурора
Сєднєвої Г.Д.,

особи, щодо якої закрито

кримінальне провадження
ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного державного реєстру досудових
розслідувань за № 0000028, за
обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Автономної Республіки Крим,

мешканця АДРЕСА_1,

громадянина України, судимого,

- у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307
КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 07 березня 2013 року
ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України
на 6 років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 1061, 28 грн. судових
витрат, вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду
Чернівецької області від 21 травня 2014
року вирок щодо ОСОБА_1 скасовано та
провадження у справі закрито за
відсутністю у діях обвинуваченого
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Чернівецької області
порушує питання про скасування ухвали
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та
призначення нового розгляду в суді
апеляційної інстанції. Посилається на
істотне порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону про кримінальну
відповідальність. Вважає, що
апеляційний суд не дав оцінки
зібраними доказам, безпідставно визнав
докази недопустимими та дійшов
необґрунтованого висновку про
відсутність в діянні ОСОБА_1 складу
кримінального правопорушення, за яке
він засуджений судом першої інстанції.
Зазначає, що, залишаючи без задоволення
апеляційну скаргу прокурора, суд
апеляційної інстанції не навів в
ухвалі належних підстав на
спростування її доводів та не
мотивував свого рішення належним
чином. Вважає, що апеляційний суд,
закриваючи провадження по справі
незаконно постановив рішення в формі
ухвали, а не вироку.

Вироком районного суду ОСОБА_1
засуджено за те, що він 22 вересня 2012
року незаконно придбав у ОСОБА_2 з метою
збуту та зберігав при собі психотропну
речовину-амфетамін, та, знаходячись
поблизу будинку № 3 на вул. Стасюка у м.
Чернівцях незаконно збув за 200 грн. в
ході оперативної закупівлі покупцю під
псевдонімом ОСОБА_3 речовину, що
містить 0,1488 г. амфетамін, який
віднесено до психотропних речовин,
обіг яких обмежено.

17 жовтня 2012 року ОСОБА_1, незаконно
придбавши у ОСОБА_4 та зберігаючи при
собі з метою збуту психотропну
речовину-амфетамін, поблизу будинку №
235 на вул. Руській у м. Чернівцях, під
час оперативної закупівлі незаконно
збув покупцю під псевдонімом ОСОБА_3 за
300 грн. речовину, що містить 0,0373 г.
амфетамін, який віднесено до
психотропних речовин, обіг яких
обмежено.

Апеляційний суд дійшов висновку про
відсутність в діях ОСОБА_1 складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
оскільки апеляційним судом
встановлено, що кримінальне
правопорушення вчинено внаслідок
підбурювання ОСОБА_1 до його вчинення
агентом - оперативним закупщиком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_1, який заперечував проти
задоволення касаційної скарги, думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи касаційної скарги
заступника прокурора і заперечення
ОСОБА_1, у якому йдеться про законність
ухвали суду апеляційної інстанції,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове
рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України
передбачено, що кримінальне
провадження закривається в разі, якщо
судом встановлена відсутність в діянні
складу кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд
апеляційної інстанції, встановивши
обставини, передбачені статтею 284 цього
Кодексу, скасовує обвинувальний вирок
чи ухвалу і закриває провадження.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, суд
апеляційної інстанції, постановляючи
ухвалу про закриття кримінального
провадження щодо ОСОБА_1 повністю
дотримався вимог кримінального
процесуального закону.

Суб'єктивна сторона ч. 2 ст. 307 КК України
характеризується прямим умислом.

З матеріалів кримінального
провадження убачається, що ОСОБА_1 було
пред'явлено обвинувачення у
незаконному придбанні, перевезені,
зберіганні з метою збуту, а також
незаконний збут наркотичних речовин,
вчиненні повторно і суд першої
інстанції погодився з таким
обвинуваченням. Апеляційний суд, давши
належну оцінку показанням
обвинуваченого ОСОБА_1, який
заявляв що його дії були наслідком
підбурюванням з боку агента, який діяв
за вказівкою працівників міліції, а
також показанням свідків та письмових
документів, якими вина ОСОБА_1 не
підтверджується, дійшов висновку про
відсутність в діях останнього складу
інкримінованого правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тому
обгрунтовано прийняв рішення про
необхідність скасування незаконного
обвинувального вироку суду першої
інстанції та закриття провадження на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При прийнятті рішення суд апеляційної
інстанції обгрунтовано взяв до уваги
показання ОСОБА_1 про те, що він на
прохання особи, який у даному
кримінальному провадженні зазначений
як «ОСОБА_3» придбав для останнього
психотропну речовину - амфетамін у
вересні 2012 року у ОСОБА_2 та у жовтні 2012
року у ОСОБА_4 Збутом наркотичних
засобів він ніколи не займався, не мав
таких у наявності та вчинив зазначені
вище дії виключно за наполяганням
«ОСОБА_3», якому хотів допомогти. Також,
суд взяв до уваги покази допитаного в
режимі відеоконференції із
застосуванням заходів безпеки як
свідка «ОСОБА_3» агента, що був задіяний
для оперативної закупівлі, який
зазначив, що при проведені оперативних
закупок, ОСОБА_1 при зустрічі із ним, які
були організовані за його ініціативою,
не мав при собі психотропних речовин та
у кожному випадку телефонував у його
присутності іншим особам, із якими
домовлявся про придбання психотропних
речовин. Крім цього, суд апеляційної
інстанції взяв до уваги покази свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які зазначили, що були
знайомі із ОСОБА_1, до вересня 2012 року,
однак раніше засуджений із проханнями
про придбання психотропних речовин до
них не звертався та вони йому їх не
збували.

Суд апеляційної інстанції правильно
вказав, що у справі відсутні достовірні
данні про те, що ОСОБА_1 дійсно займався
збутом наркотичних засобів та
психотропних речовин, оскільки у
період проведення відносно останнього
оперативно-розшукових заходів не було
встановлено, що ОСОБА_1 збував чи
готувався збути наркотичні засоби чи
психотропні речовини іншим особам,
окрім «ОСОБА_3».

Таким чином, докази у справі свідчать
про те, що ініціатива у діях, які вчинив
ОСОБА_1 щодо збуту психотропних
речовин, у кожному випадку, а саме 22
вересня 2012 року та 17 жовтня 2012 року
належить легендованій особі
«ОСОБА_3», який діяв за вказівкою
працівників міліції та особисто
телефонував засудженому щодо
придбання наркотичних засобів та
психотропних речовин.

З урахуванням наведеного, висновки
апеляційного суду про відсутність в
діях ОСОБА_1 складу кримінального
правопорушення, передбаченого
ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтуються на
повному, всебічному й неупередженому
дослідженні всіх обставин
кримінального провадження, та
підтверджені сукупністю доказів, яким
суд апеляційної інстанції дав належну
оцінку з точки зору достатності та
взаємозв'язку. З висновком
апеляційного суду погоджується і
касаційна інстанція.

Відповідно до ст. 419 КПК України
апеляційний суд зазначив в ухвалі
мотиви, з яких виходив при
постановленні ухвали, положення
закону, якими керувався. Зміст ухвали
відповідає вимогам ст. 372 КПК України.

Перевіркою матеріалів кримінального
провадження не встановлено порушень
вимог кримінального процесуального
закону, які перешкодили чи могли
перешкодити апеляційному суду
ухвалити законне та обґрунтоване
рішення, а також підстав для скасування
ухвали апеляційного суду через
неправильне застосування
кримінального закону.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької
області від 21 травня 2014 року щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну
скаргу заступника прокурора
Чернівецької області залишити без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

Н.Д. Квасневська М.О. Бех М.Ф. Пойда