справа № 619/463/15-к
провадження №1-кп/619/123/15
ВИРОК
1)
іменем України

27 лютого 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
потерпілогоОСОБА_4
цивільного позивачаОСОБА_5
потерпілогоОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001033 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

установив
13 листопада 2014 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ДЕУ-Ланос» р/н НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» з боку м. Чугуїв у напрямку сел. Пісочин зі швидкістю приблизно 140 км/год., чим грубо порушив вимоги п.12.ґ Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «поза населеними пунктами на всіх дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.». Під час руху, в районі 489км+400м вказаної автодороги, на території Дергачівського району Харківської області, водій ОСОБА_8 не обрав безпечну швидкість руху свого автомобіля, не врахував дорожню обстановку у вигляді, невеликого закруглення ліворуч у напрямку його руху, частково виїхав на праве узбіччя, втратив контроль над транспортним засобом, чим грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», та скоїв виїзд за межі проїжджої частини з послідуючим перекиданням автомобіля у кювет. В результаті ДТП пасажиру автомобіля ОСОБА_9 , 1992 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи №354/14Дт від 22.01.2014 року, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді гострої черепно-мозкової травми, переломів ребер, забиття легенів, розтрощення печінки, та переломів кінцівок, які потягли за собою її смерть, а пасажиру ОСОБА_6 , 1990 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи №1105-а/14 від 18.12.2014 року, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер, перелому тіла лопатки зліва, забою серця та легенів, лівобічного гематороксу та закритої важкої спинальної травми.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перевищив максимально дозволену швидкість руху транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку у вигляді закругленої ділянки, дороги ліворуч, частково виїхав на узбіччя, втратив контроль над керуванням автомобіля і допустив виїзд за межі проїжджої частини з послідуючим перекиданням у кювет, смертельно травмувавши пасажира автомобіля ОСОБА_10 та спричинивши тяжкі тілесні ушкодження пасажирові ОСОБА_6 . Порушення п.12.1 правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. Також повністю визнав цивільні позови потерпілих.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 та заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_7 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні матір, яка є інвалідом 3 групи.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого.

Також при призначенні покарання суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п.20 постанови №14 від 23.12.2005 року, згідно яких суди повинні враховувати не лише наслідки, які настали від злочину, але і характер і мотиви допущених особою порушень безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, його відношення до цих порушень і поведінка після скоєння злочину, провину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх і так далі), а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і особу винного.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті з позбавленням права керування транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_4 був поданий цивільний позов про стягнення шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Потерпілий просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь 15153 гривень матеріальних збитків, витрачених на поховання доньки ОСОБА_9 , та моральної шкоди у розмірі 300000 гривень.

Потерпілим ОСОБА_6 був поданий цивільний позов про стягнення шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Потерпілий просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь моральну шкоду у розмірі 200000 гривень.

ОСОБА_5 був поданий цивільний позов про стягнення шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, а саме смерті її доньки ОСОБА_9 . Цивільний позивач просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоди у розмірі 300000 гривень.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В результаті злочину потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та цивільному позивачу ОСОБА_5 заподіяно шкоду.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 15153 гривні підлягає задоволенню, оскільки повністю обґрунтований та підтверджується відповідними доказами, які є в матеріалах справи та обвинуваченим не оспорюються.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.п.1-2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер правопорушення, ушкодження здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , глибину душевних страждань потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та цивільного позивача ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що заявлені позови до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди підлягають повному задоволенню, так як їх розмір знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та обвинуваченим не оспорюються.

Під час досудового розслідування слідчим суддею було накладено арешт на автомобіль «ДЕУ-Ланос» р/н НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_7 .

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так як суд задовольняє цивільні позови, то з урахуванням положень ч.4 ст.174 КПК України відсутні підстави для скасування арешту майна.

Під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_7 слідчим суддею був обраний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 24360 гривень.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розміру 15153 гривні та моральну шкоду у розмірі 300000 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 200000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 300000 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області експертизи №1048/14 від 12.01.2015 року у розмірі 917,70 грн. та експертизи №1149/14 від 12.01.2015 року у розмірі 586,80 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити незмінним застава.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1