Справа № 228/1186/12
Провадження №11/772/4/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2013 року, яким
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_1 , українець, громадянин України,
із середньою освітою, непрацюючий, неодружений,
на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий:
- 24.01.1996 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 81 КК України (ред. 1960 року) до 3-х років позбавлення волі;

- 09.09.1998 року Ковпаковським районним судом Сумської області за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145 КК України (ред. 1960 року) до 4-х років позбавлення волі;

- 03.06.2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України (ред. 2001 року) до 4-х років 6 місяців позбавлення волі,-
засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 26 вересня 2012 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи біля домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , помітив на подвір`ї вказаного домоволодіння автомобіль ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , виносив злочинний намір, спрямований на заволодіння вказаним автомобілем. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , відчинивши ворота, таємно проник на територію вище зазначеного домоволодіння, яке являється сховищем, і, діючи умисно, повторно незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , викотивши його на вулицю, де за допомогою ключів, які знаходилися в замку запалення, запустив двигун та з місця події зник, керуючи даним автомобілем. Проїхавши невелику відстань автомобілем, яким незаконно заволодів, від домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 допустив наїзд автомобіля на придорожнє дерево й паркан, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим спричинено потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 6000 гривень.
В апеляції захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, побудованим лише на визнавальних показаннях ОСОБА_7 , які він давав у ході провадження у справі досудового слідства під тиском працівників міліції, за відсутності інших доказів винуватості засудженого, просить його скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції сторони захисту, наполягаючи на залишенні вироку суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні зібрані у справі докази, належним чином їх проаналізувавши та оцінивши в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у незаконному заволодінні ним транспортним засобом, вчиненим повторно, з проникненням у сховище.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 пояснили, що, побачивши відсутність на подвір`ї автомобіля, вийшли на вулицю, де його знайшли розбитим біля дерева. За повідомленням сусідки наздогнали ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та намагались втекти. ОСОБА_11 показав на ОСОБА_7 як на особу, яка заволоділа автомобілем.

Про те, що саме ОСОБА_7 заволодів автомобілем, повідомив свідок ОСОБА_11 .

Вказані показання об`єктивно узгоджуються з визнавальними показаннями під час провадження досудового слідства самого ОСОБА_7 , його явкою з повинною, протоколом проведеного з його участю відтворення обстановки та обставин події, що суд обґрунтовано взяв до уваги, віднісшись до заперечення в судовому засіданні своєї причетності до скоєного як обраного ним способу захисту від пред`явленого обвинувачення.

Показання засудженого в тій частині, що до нього з боку працівників міліції застосовувався фізичний та психологічний тиск, внаслідок чого він вимушений був взяти провину на себе, були предметом ретельної перевірки судом та не знайшли свого підтвердження.

Таким чином дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України судом кваліфіковані вірно, а призначене йому покарання у повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року, п.11 розділу 11 Перехідних положень КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляцію адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: