№ 5-3041ск15
П О С Т А Н О В А

08 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, розглянувши касаційну скаргу захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2014 року, на окрему ухвалу цього ж суду від 20 червня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі захисники просять скасувати оскаржувані судові рішення.

В силу ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК України 1960 року, відповідно до якої в скарзі, крім іншого, повинна мати місце вказівка на те, у чому полягає незаконність судових рішень, доводи на обґрунтування такої позиції, а також конкретне прохання з урахуванням того, яке рішення може ухвалити суд касаційної інстанції.

Скаржник має вказати на конкретні істотні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущені судом першої та апеляційної інстанції при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставами для скасування вироку та ухвали касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України 1960 року).

Проте зі змісту касаційної скарги видно, що захисники, у скарзі не наводять конкретних порушень закону, допущених судом першої інстанції, які відповідно до положень ст. 398 КПК України 1960 року, є підставами для скасування оскаржуваного вироку, а натомість порушують питання про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також про неповноту й однобічність судового слідства, що відповідно до положень ст. 398 зазначеного Кодексу не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, особи, які подали касаційну скаргу, не наводять у ній жодних доводів щодо незаконності окремої ухвали міськрайонного суду чи ухвали суду апеляційної інстанції, у тому числі конкретних порушень закону, допущених судами, які є підставами для їх скасування, про що захисники також порушують питання.

Також, захисники вказали, що касаційна скарга подається до Верховного Суду України. Але, відповідно до вимог ст. 385 КПК України 1960 року та п. 2 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 245З-VI від 7 липня 2010 року касаційні скарги на вироки районних судів подані після 15 жовтня 2010 року розглядаються колегією суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно зі ст. 388 КПК України 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга, відповідно до вимог статей 350, 398 КПК України 1960 року, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити захисникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 для перевірки в касаційному порядку.

Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо вона надійде в межах строку, визначеного статтею 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущений цей місячний строк при повторному зверненні до суду).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_4