справа № 1-56/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2011 року Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого - судді Березовського О.Д.,

за участі секретаря - Береза Є.О.,

з участю прокурора - Червонюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Приморського краю Російська Федерація, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого :

- 24.06.1985 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 81 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року ) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 26.05.1992 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 206 ч. 2 КК України ( в редакції 1960 року ) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 25.03.1994 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 196-1 ч. 1 КК України ( в редакції 1960 року ) до 6 місяців виправних робіт з утриманням 20 % заробітку;

- 16.08.1994 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 81 ч. 3, 43 КК України ( в редакції 1960 року ) до 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 02.06.1998 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 196-1 ч. 1 КК України ( в редакції 1960 року ) до 2 років виправних робіт з утриманням 20 % заробітку;

- 08.09.1999 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 196-1 ч. 1, 43 КК України ( в редакції 2001 року ) до 1 року 2 місяців позбавлення волі;

- 19.11.1999 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 17, 81 ч. 3, 42 ч. 3 КК України ( в редакції 2001 року ) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.04.2003 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 70 КК України ( в редакції 2001 року ) до 7 років 6 місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

12 березня 2011 року, біля 23 години, ОСОБА_1, перебуваючи на території ВАТ «Городнянський райагрохім», що в м. Городня, вул. Леніна, б. 64-а, через яку проходив, скорочуючи шлях при поверненні додому, шляхом вільного доступу, таємно викрав з вікон будівлі колишнього оздоровчого комплексу ВАТ «Городнянський райагрохім»три віконні скла розмірами 130 см. х 60 см. х 4 мм. кожне, вартістю 38 гривень 05 копійок за одне, чим завдав вказаному підприємству матеріальних збитків на загальну суму 114 гривень 15 копійок.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому йому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю. У скоєному щиро кається. Показав, що він проживає в м. Городня разом зі своєю матірю ОСОБА_2, яка є пенсіонеркою, та займається власним господарством. 12 березня 2011 року, близько 23 години, він йшов додому з гостей. Того вечора він спиртного не вживав і був повністю тверезим. Він йшов через дендропарк, а потім повернув на вулицю Ювілейну і там вирішив скоротити собі дорогу, а саме пройти вулицю Леніна навпростець через територію підприємства, яке раніше називалося «Сільгоспхімія», а зараз називається «Райагрохім». Через цю територію зараз ходять всі місцеві мешканці і по території всюди прокладені стежки. Всі люди там ходять безперешкодно так як огорожа на більшій частині території відсутня. Що та як розміщене на території вказаного підприємства він прекрасно знає, так як все життя прожив неподалік і деякий час там навіть робив вантажником. Проходячи по території підприємства, він звернув увагу на старі будівлі і раптом в нього виникла думка, що тут можна взяти віконне скло, яке йому потрібно було у власному господарстві, так як він хотів засклити вікна в господарчих будівлях у своєму дворі. Він розумів, що ці будівлі комусь належать, але подумав, що якщо будівлі не експлуатуються, то не буде нічого страшного якщо він зніме для себе трохи скла. Ідея викрасти скло у нього виникла спонтанно. Світло на території підприємства не горіло і охорони він також ніде не бачив та ніколи не думав, що охорона там є. На території підприємства він підійшов до двохповерхневої будівлі з цегли червоного кольору, де як йому зараз відомо раніше містився оздоровчий комплекс. Він хотів подивитися, чи є в вікнах скло, яке йому може підійти. Він побачив, що в вікнах цієї будівлі стоять великі вікна, які йому могли б знадобитись в господарстві. Біля даної споруди він знайшов якусь металеву пластину та за допомогою її відірвав штапики на вікнах і витягнув з двох вікон даної будівлі три віконні скла розмірами приблизно 1,3 х 50 см, товщиною по 4 мм. кожне. Скло він витягував з зовнішніх рам, з вікон на першому поверсі. Коли він витягнув три віконні скла, то він нікого навкруги не бачив. Те що він скоюю крадіжку розумів. Викрадені три листи скла він склав до купи, взяв їх під пахву і всі разом поніс додому та переніс їх за один раз. Коли він ніс викрадене скло додому, то по дорозі його трохи розбив і приніс додому побите скло, але воно ще було придатне для того, щоб засклити вікна. Скло він залишив в своєму господарстві. 13 березня 2011 року до нього додому приїхали працівники міліції та з його дозволу оглянули його господарство і вилучили в його господарстві викрадене скло, а також чоботи, в яких він був взутий, коли скоював крадіжку, а саме чоботи 45 розміру. ВАТ «Райагрохім»він відшкодував завдані збитки та сплатив кошти за викрадене ним скло. Свою вину в крадіжці визнає повністю та щиросердно кається.

Зясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що підсудним не оспорюється доведеність його вини та кваліфікація його дій, зясувавши правильне розуміння підсудним змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, розяснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, предявлене ОСОБА_1, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, спосіб викрадення, кількість та вартість викраденого, наслідки, що настали від злочину, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до підсудного, особу винного - його вік, сімейний стан, освіту, стан здоровя, позитивну характеристику за місцем проживання, дані щодо попередніх притягнень підсудного до адміністративної відповідальності, а також те, що він раніше неодноразово судимий.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудному ОСОБА_1, суд вважає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному ОСОБА_1, судом не виявлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений підсудним злочин, що є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів та враховуючи особу винного, обставини вчиненого злочину, спосіб викрадення майна, наслідки, що настали від злочину, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до підсудного, а також наявність обставини, що помякшує покарання ( щире каяття ), та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. У звязку зі звільненням підсудного від відбування покарання з випробуванням покласти на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати в сумі 972, 51 грн., пов'язані з проведенням по справі судової трасологічної експертизи підлягають стягненню з підсудного.

Речові докази по справі, а саме три шматки віконного скла залишити ВАТ «Городнянський райагрохім»( а.с. 28-29 ); пару чоловічих чобіт 45 розміру повернути ОСОБА_1 ( а.с. 40-41 ).

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін підписку про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у три роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обовязки :

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в сумі 972, 51 грн., пов'язані з проведенням по справі судової трасологічної експертизи.

Речові докази по справі, а саме три шматки віконного скла залишити ВАТ «Городнянський райагрохім»( а.с. 28-29 ); пару чоловічих чобіт 45 розміру повернути ОСОБА_1 ( а.с. 40-41 ).

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення

Головуючий - Суддя: ОСОБА_3