Справа№11/152007року Головуючий
в 1-й інстанції ДемчукП.В.
ч.2 КК України Доповідач
УХВАЛА

Їм`ям України

2007 року січня
місяця 10 дня судова палата у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області у складі:

головуючого
судді: Кульбаби В. М.

суддів: Курдзіля
В. Й., Цугеля І.М.

з участю
прокурора: Бардецького О.І.

та адвоката:
ОСОБА_4.

потерпілої:
ОСОБА_3.

розглянула у відкритому судовому засіданні в
м. Хмельницькому справу за апеляцією потерпілої
ОСОБА_3та її представника
адвоката ОСОБА_4. на
вирок Ізяславського районного суду від 11 жовтня 2006 року.

Цим вироком:

ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1р.
у с.Михнів Ізяславського району, українця, громадянина України, з вищою
освітою, працюючого майстром лісу КП „Радошівка", мешканця с Радошівка
зазначеного району, не судимого, засуджено за ст. 272 ч.2 КК України на 3 роки
обмеження волі з позбавленням права обіймати посаду директора комунального
підприємства „Радошівка" на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1.
від відбування основного покарання звільнено з випробуванням, з
встановленням іспитового строку на 2 роки.

На ОСОБА_1. покладені
обов'язки передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК
України.

ОСОБА_1. засуджено за порушення правил безпеки під час виконання
робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель потерпілого ОСОБА_2, за
таких обставин.

ОСОБА_1., обіймаючи
посаду виконуючого обов'язки директора КП "Радошівка", не забезпечив
дотримання правил безпеки на підприємстві, не отримав дозволу Держнаглядохоронпраці
на проведення лісосічних робіт, які є підвищено небезпечними і у січні 2006
року розпочав такі роботи.

23 січня 2006 року ОСОБА_1.
проводив валку дерев бензопилкою „Штіль" і допустив до роботи у якості
помічника вальника лісу лісника підприємства ОСОБА_2, який не мав необхідної
професійної підготовки, не проходив навчання та перевірки знань з питань
охорони праці, не забезпечив його засобами індивідуального захисту.

Близько 13 год. 30 хв. в момент падіння зрізаної ОСОБА_1.
тополі висотою приблизно 25 м., діаметром 45-47 см., ОСОБА_2не відбіг на
безпечні відстань і напрямок, послизнувся, впав і був смертельно травмований у
ділянку голови стовбуром.

В апеляції порушено питання про скасування вироку з-за м'якості покарання, постановления нового і
призначення ОСОБА_1. покарання
у виді позбавлення волі.

На думку апелянтів судом не враховано те, що ОСОБА_1. вчинив тяжкий
злочин, не визнав своєї вини, не покаявся, не вжив заходів для відшкодування
заподіяної шкоди, не вибачився.

2

Апелянти також вважають, що суд безпідставно визнав обставиною, яка
пом'якшує покарання позитивні характеристики підсудного.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої та її
представника на підтримання апеляції, прокурора, засудженого на її заперечення,
вивчивши матеріали справи та наведені доводи, колегія суддів вважає апеляцію
такою, що не підлягає до задоволення.

Висновок суду 1 інстанції про винність ОСОБА_1. у порушенні правил
безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що потягло загибель
потерпілого ОСОБА_2. при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам
справи і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, сам підсудний хоча своєї вини і не визнав, проте, не заперечував що
під час валки ним тополі загинув потерпілий, який був травмований зрізаним
стовбуром.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_1. його вина
доведена такими доказами.

Свідки-очевидці ОСОБА_5. та ОСОБА_6. підтвердили, що під
час валки ОСОБА_1. тополі,
в момент її падіння, був смертельно травмований ОСОБА_2.

За даними висновку судово-медичного експерта №1243 від 18 березня 2006 року
смерть ОСОБА_2. настала внаслідок закритої черепно - мозкової травми, яка
супроводжувалась багатофрагментарним переломом кісток основи та склепіння
черепа, лицьового скелету, розтрощенням речовини головного мозку.

За даними матеріалів спеціального розслідування (а.с.6-53) причинами
загибелі ОСОБА_2. стали порушення керівником підприємства п.п. 15.1.30,
15.1.33, 15.1.5, 5.1.6, 15.1.7 „Правил охорони праці для працівників лісового
господарства та лісової промисловості".

Всім доказам суд дав належну оцінку і правильно
кваліфікував дії ОСОБА_1.
за ст.272 ч.2 КК України.

Покарання йому призначено у відповідності до вимог ст. 65
КК України, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому судом обґрунтовано прийнято до уваги те, що
злочин вчинено з необережності і вперше, засуджений по суті визнав свою вину і
висловив свої співчуття з приводу загибелі потерпілого, позитивно
характеризується.

За таких обставин колегія суддів визнає апеляцію про
необхідність посилення покарання безпідставною.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок Ізяславського районного суду від 11 жовтня 2006
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію потерпілої ОСОБА_3. та її
представника ОСОБА_4.- без задоволення.