ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0005887 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого:
- 08.05.1997 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 42, 43 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;
- 25.12.2001 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 215-3, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 42, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- 21.05.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 71, 72 КК України до 1 року та 3 місяців позбавлення волі;
- 30.12.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 15.04.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі,
проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 03 грудня 2013 року близько 15 години, знаходячись біля будинку № 5 по вул. Травнева у м. Дніпропетровську, повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму віконної рами проник в квартиру АДРЕСА_3 зазначеного будинку, звідки таємно викрав чуже майна, належне потерпілій ОСОБА_5 , а саме:
- фотоапарат «Minolta», вартістю 200 гривень;
- ланцюжок зі срібла, вагою 10 г, вартістю 40 гривень;
- сережки срібні, 2 шт., загальною вартістю 8 гривень;
- банківську карту ПАТ «Платинум Банк», з грошовими коштами на рахунку в розмірі 526 гривень.
Після того, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 03 грудня 2013 року, близько 15 години 30 хвилин, маючи при собі викрадену ним банківську карту ПАТ «Платинум Банк», в банкоматі, що розташований по пр. ім. газети «Правда», 113 у м. Дніпропетровську, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав чуже майно, знявши з зазначеної карти грошові кошти в сумі 506 гривень, таким чином заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 754 гривні, після чого разом з викраденим майном з місця скоєння злочину зник.
ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 03 грудня 2013 року близько 15 години, з метою крадіжки, він прибув до будинку АДРЕСА_4 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму віконної рами проник в квартиру АДРЕСА_3 , звідки викрав фотоапарат «Minolta», срібний ланцюжок, 2 срібні сережки та банківську карту ПАТ «Платинум Банк», з якої того ж дня, близько 15 години 30 хвилин, в банкоматі, розташованому по АДРЕСА_5 , зняв грошові кошти в сумі 506 гривень, таким чином він викрав майно належне потерпілій ОСОБА_5 . Суму завданого матеріального збитку, він не заперечує.
Про винність ОСОБА_4 , суд робить висновок виходячи з наступних доказів: протоколу огляду місця вчинення злочину, в ході якого встановлено спосіб проникнення до квартири обвинуваченим та зафіксовано сліди злочину (а.п.7-9); протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками (а.п.28), протоколу огляду викраденого майна (а.п.29-32), відповідно до яких потерпіла впізнала викрадене та належне їй майно, що визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.п.34), вартість якого підтверджується документально (а.п.49-53).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий. ОСОБА_4 повністю визнав вину, що судом враховується як пом`якшуюча його покарання обставина. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в місцях позбавлення волі, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення не встановлено, при цьому у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, бо останній вчинив зазначений злочин до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року.
Питання про речові докази, суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілої про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, суд вважає обґрунтованим, але таким, що підлягає задоволенню частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням вартості повернутого майна, та розміру завданого збитку, встановленого обвинувальним актом, а в частині відшкодування моральної шкоди, з урахуванням ступеню та характеру моральних страждань потерпілої.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, поглинувши призначене менш суворе покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, більш суворим покаранням у вигляді чотирьох років позбавлення волі, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2013 року, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з 13 травня 2014 року, зарахувавши в строк відбуття покарання, строк тримання під вартою за попереднім вироком з 04 грудня 2013 року по 12 травня 2014 року включно, міру запобіжного заходу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Речові докази: сережки срібні, банківську карту, фотоапарат «Minolta», що зберігаються у потерпілої повернути власнику ОСОБА_5 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 21 червня 2001 року, що передано в ДМС Індустріального району м. Дніпропетровська - залишити на зберіганні в ДМС Індустріального району м. Дніпропетровська.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 754 (сімсот п`ятдесят чотири) гривень.
В решті вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1