судочинство : категорія - злочини проти життя і
Справа №
ВИРОК

іменем України

«1»
жовтня 2007 року місто
Любомль

Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого:

- судді: - Пешкова М.1.,

при
секретарі - Носку А.В.,

з участю
прокурора - Ковальчука О.В.,

потерпілого - ОСОБА_2.,

підсудного - ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, громадянина України, українця, уродженця і жителя АДРЕСА_1,
військовозобов'язаного, із середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, раніше не судимого,

у
вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ст. 296 ч.1 КК України, суд, -

встановив:

ОСОБА_1,
07 липня 2007 року, близько 24-ї години, перебуваючи у стані сп'яніння, в смт.
Головно, по вул. Л.Українки,
Любомльського району Волинської області, неподалік бару «Атас», грубо порушуючи
громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, умисно наніс
декілька ударів руками в голову ОСОБА_2, заподіявши останньому тілесні
ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, які за ступенем тяжкості
відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого
розладу здоров'я потерпілого.

У
судовому засіданні ОСОБА_1. свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та
пояснив, що 7 липня 2007 року у вечірній час, він із своїми друзями вживав
спиртні напої в барі «Вікторія» в смт. Головно Любомльського району Волинської
області. Коли він перебував біля барної стійки, до нього підійшов ОСОБА_2, який
його вдарив рукою в плече. Це його образило і пізніше між ним та ОСОБА_2. з
цього приводу за баром виникла суперечка, яка переросла в незначну бійку, котру
зупинили дружина ОСОБА_2. та відвідувачі бару. Трохи пізніше, коли він
перебував біля бару «Атас»
у зазначеному населеному пункті, він з метою помститися ОСОБА_2., останньому
наніс декілька ударів в

голову і як пізніше виявилося ОСОБА_2. спричинив перелом щелепи.
У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

Крім
повного визнання вини підсудним, його вина у вчиненні злочину, повністю
стверджена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Показами
потерпілого ОСОБА_2., який у судовому засіданні пояснив, що перебуваючи з
дружиною у вечірній час в барі «Вікторія», що в смт. Головно Любомльського
району Волинської області, він підійшов до ОСОБА_1. та по дружньому стукнув в
плече, на що останній відповів нецензурною лайкою. Через деякий час, коли він
вийшов з бару покурити, до нього підійшов ОСОБА_1., який розпочав нецензурну
лайку, став шарпати його за одяг та наніс йому удари рукою в голову та груди.
Трохи пізніше, коли він із своєю дружиною перебував у барі «Атас», ОСОБА_1.
взявши його за одяг, витягнув його на вулицю, де наніс руками побої, в тому
числі удар в щелепу. Після удару в щелепу, він відразу відчув, що вона
пошкоджена. З приводу травми, перебував на лікуванні у обласній лікарні. На час
розгляду справи ОСОБА_1. добровільно відшкодував йому матеріальну шкоду, а тому
до підсудного він претензій не має і просить суд не позбавляти ОСОБА_1. волі.

Оголошеними
у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_3, котрими стверджено, що 7 липня
2007 року у вечірній час у смт. Головно Любомльського району Волинської області
її чоловікові ОСОБА_2., ОСОБА_1. безпричинно спричинив тілесні ушкодження, а
саме перелом щелепи, з приводу яких ОСОБА_2. перебував на лікуванні в м.Луцьку.

Оголошеними
у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_4, стверджено, що 7 липня 2007 року
у вечірній час, він був свідком нанесення ОСОБА_1. тілесних ушкоджень ОСОБА_2.

Повідомленням
Любомльської ЦРЛ (а.с. 5) Любомльський РВ про те, що 907.2007 року в приймальне
відділення поступив ОСОБА_2. з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому
нижньої шелепи, забою та множинних саден обличчя.

Заявою
від 11.07.2007 року ОСОБА_2. до Любомльського РВ УМВСУ у Волинській області
(а.с.8), з приводу отриманих ним від ОСОБА_1. - 07.07.2007 року тілесних ушкоджень.

Протоколом
огляду місця події (а.с. ю), яким стверджено, що працівниками міліції у
присутності понятих оглянуто місце нанесення ОСОБА_1. тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_2.

Протоколом
відтворення обстановки та обставин події (а.с. 59-64), котрим стверджено, що
ОСОБА_1. у присутності понятих, працівникам міліції розказав і потакав при яких
обставинах і коли він скоїв побиття потерпілого ОСОБА_2.

Висновком
експерта за № 758 (а.с.32), яким стверджено, що у ОСОБА_2., виявлено тілесні
ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, які за ступенем тяжкості
відносяться тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого
розладу здоров'я.

Органи
досудового слідства кваліфікують дії ОСОБА_1за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК
України.

Дослідивши
зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що повністю
доведено вину ОСОБА_1у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з
хуліганських спонукань, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК
України та в заподіянні потерпілому умисного середньої степені тяжкості
тілесного ушкодження, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК
України.

Обираючи
міру покарання підсудному, суд враховує характер і тяжкість вчинених ним
злочинів, особу підсудного, який позитивно характеризуються по місцю
проживання, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

До
пом'якшуючих обставин суд відносить те, що ОСОБА_1. щиро розкаюється у
вчиненому, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду. До обтяжуючих обставин
суд відносить те, що підсудний під час вчинення злочинів, перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що покарання підсудному слід призначити в
межах законів, за які він притягується до кримінальної відповідальності, у
вигляді обмеження волі, при цьому на підставі ст. 70 КК України із
застосуванням принципу

поглинення менш
суворого покарання більш суворим, а враховуючи, що підсудний раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, за обставинами справи суд вважає, що
виправлення й перевиховання ОСОБА_1. можливе без ізоляції від суспільства, а
тому на підставі ст.75, 76 КК України його від реального відбування покарання
слід звільнити з випробуванням та покладенням встановлених обов'язків.

Запобіжний
захід до вступу вироку у законну силу, слід залишити попередній -підписку про
не виїзд.

Крім
того, заявлені витрати про відшкодування Волинській клінічній лікарні за
стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2. у сумі 432 грн. 75 коп.3 підсудного
підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,
суд, -

присудив:

ОСОБА_1визнати
винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ст. 296 ч.1 КК України, і
за цими законами призначити йому покарання у вигляді:

за ч. 1 ст. 296
КК України у вигляді 4 (чотири) роки обмеження волі, ч. 1 ст. 122 КК України у
вигляді 2(два) роки обмеження волі.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточне покарання ОСОБА_1призначити у вигляді 4 (чотири) роки
обмеження волі.

На
підставі ст. ст. 75. 76 КК України засудженого ОСОБА_1звільнити від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Зобов'язати
засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну
місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації .

Контроль
за поведінкою засудженого покласти на органи виконання покарань по місцю
проживання.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1до вступу вироку в законну силу залишити попередній -
підписку про невиїзд.

Стягнути
із засудженого ОСОБА_1в користь Волинської обласної лікарні 432 (чотириста
тридцять дві) грн. 75 к°п.3аподіяних збитків.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області на протязі 15
діб із часу його проголошення через Любомльський районний суд.