У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Казнадзея В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Окружного суду м. Глівіце Республіки
Польща від 7 жовтня 2002 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України, уродженця м. Збаража

Тернопільської області,

раніше не судимого,

- за
ст. 148 ч. 2 п. 4 КК РП на 25
років позбавлення волі;

- за
ст.280 ч.2 КК РП на 5 років позбавлення волі;

- за
ст. 245 КК РП на 1 рік позбавлення волі;

- за
ст. 289 ч.1 КК РП на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 85, 88 КК РП за
сукупністю злочинів ОСОБА_1. визначено остаточне покарання - 25 років позбавлення волі.

Визначено рахувати
строк відбуття покарання з 03.03.1999 року.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2,
справа щодо якого не розглядається.

Вироком апеляційного суду м.
Катовіце Республіки Польща від 19 листопада 2003 року вищенаведений
вирок Окружного суду м. Глівіце щодо
ОСОБА_1 змінено: за ст. 148 ч. 2 п. 4 КК РП
ОСОБА_1. пом'якшено покарання до
15 років позбавлення волі і за сукупністю злочинів йому визначено остаточне
покарання - 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнано винуватим і
засуджено за вчинення злочинів за таких
обставин.

29 жовтня 1998 року ОСОБА_1. в
АДРЕСА_1 Республіки Польща за попередньою змовою з ОСОБА_2. вчинив умисне
вбивство гр. ОСОБА_3, з яким перебував у неприязних стосунках з приводу
несплати останнім поставленого нелегального алкоголю, шляхом здійснення
пострілу з невстановленої зброї у голову
потерпілого, що спричинило смерть ОСОБА_3 на місці події.

29 жовтня 1998 року там же,
продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. з
метою короткочасного використання незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_3
"Пежо-605", на якому поїхали в АДРЕСА_2.

29 жовтня 1998 року по прибуттю в
АДРЕСА_2 Республіки Польща ОСОБА_1., діючи разом із ОСОБА_2. і у змові з іншими
особами, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я
потерпілого ОСОБА_4 - власника ІНФОРМАЦІЯ_2, у виді пострілів з вогнепальної і
газової зброї, вчинили напад на нього з метою заволодіння його майном,
внаслідок чого змусили ОСОБА_4. забарикадуватись в іншому приміщенні АЗС. Після
цього ОСОБА_1. і ОСОБА_2 за допомогою тарану зламали двері приміщення АЗС,
проникли до нього і викрали з каси гроші
в сумі 6240 злотих Республіки Польща.

29 жовтня 1998 року, а також в
кінці 1998 року чи в лютому 1999 року в АДРЕСА_1, у АДРЕСА_3 Республіки Польща
ОСОБА_1. разом із ОСОБА_2. з використанням вогнепальної зброї реально
погрожували вбивством ОСОБА_5 з метою впливу на нього як на свідка, який
був очевидцем вбивства ОСОБА_3 і
розбійного нападу на ІНФОРМАЦІЯ_2 у Радоні.

За згодою ОСОБА_1 його на підставі
Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передано для
відбування покарання в Україну.

Ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 11 грудня 2006 року визнані зазначені вище судові рішення,
ухвалені щодо ОСОБА_1 в Республіці Польща.

Зокрема, визнано, що у вчинених ним
на території Республіки Польща діях є склад злочинів, передбачених ст. 93 п.
"і", ст. 142 ч.2, ст. 100, ст.
215-3 ч.2 КК України 1960р., за якими ОСОБА_1. призначено покарання: за ст. 93
п. "і" КК України 1960 р. - 15 років позбавлення волі; за ст. 142 ч.
2 КК України 1960р. із застосуванням ст.69 КК України 2001р. - 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна; за ст. 100 КК України 1960р. - 1 (один)
рік позбавлення волі; за ст.215-3 ч. 2 КК України 1960р. - 1 (один) рік
позбавлення волі; на підставі ст. 42 КК України 1960р. за сукупністю злочинів
ОСОБА_1. визначено остаточне покарання - 15 років позбавлення волі без
конфіскації майна.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1., посилаючись на
недоведеність його винуватості у вчиненні злочинів, за які він засуджений, і
незаконність постановлених щодо нього в
Республіці Польща судових рішень, просить їх
і ухвалу апеляційного суду
Львівської області скасувати, а його від призначеного покарання звільнити по
відбутому з 03.03.1999р. строку.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, висновок прокурора про залишення ухвали апеляційного
суду Львівської області без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, при
вирішенні питання про визнання судових рішень Республіки Польща щодо ОСОБА_1 і
приведення їх у відповідність до законодавства України апеляційним судом
Львівської області дотримано положень Європейської Конвенції про передачу
засуджених осіб від 21 березня 1983 року та вимог кримінально-процесуального
законодавства України.

Дії, вчинені ОСОБА_1. на території
Республіки Польща, як убачається з матеріалів справи, є злочинами, які за
кримінальним законодавством України підпадають під ознаки злочинів,
передбачених ст. 93 п. "і", ст. 142 ч. 2, ст. 100, ст.215-3 ч.2 КК
України 1960р.

Що стосується доводів засудженого
ОСОБА_1 у касаційній скарзі про незаконність постановлених щодо нього судових
рішень судами Республіки Польща, то питання про обґрунтованість засудження
відповідно до ст. 13 Європейської Конвенції від 21.03.1983 року не можуть бути
предметом розгляду судами України, а відносяться до компетенції відповідного
суду держави постановлення вироку. Як видно зі справи, апеляція захисника засудженого ОСОБА_1, в
якій зазначалося про необґрунтованість засудження останнього, перевірялася
Апеляційним судом у Катовицях Республіки Польща, і вироком цього суду від 19
листопада 2003 року в цій частині визнана безпідставною.

При вирішенні питання щодо
покарання ОСОБА_1. апеляційний суд Львівської області, як убачається з його
ухвали, виходив із положень ст. 10 зазначеної вище Конвенції.

Призначене ОСОБА_1. за судовими
рішеннями Республіки Польща покарання, у тому числі і остаточне у виді 15 років
позбавлення волі без конфіскації майна, за видом і тривалістю є сумісним із
законодавством України і співвідноситься із покаранням, передбаченим КК України
(1960р.) за вчинення аналогічних злочинів.

Підстав для пом'якшення
призначеного ОСОБА_1. покарання колегія суддів не знаходить.

Отже, підстав для скасування чи
зміни ухвали апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_1 немає.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11
грудня 2006 року щодо нього - без зміни.

С у д д і:

Паневін В.О.
Кліменко М.Р. Школяров В.Ф.