УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді- Левчука О.Д., суддів - Шевченко О.В., Шроля Р.А. з
участю прокурора - Єлфімова
І .П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за апеляцією захисника ОСОБА_4. в інтересах засудженого ОСОБА_1.,
захисника ОСОБА_3. в інтересах засудженого ОСОБА_2. на вирок
Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2006 року . Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження , не судимого,
громодянина України, українця ,
засуджено за ст. 187
ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення
волі із конфіскацією майна;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження , не судимого,
громодянина України, засуджено за ст. 187
ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення
волі з конфіскацією майна.

Постановлено
автомобіль „ВАЗ-21013", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 конфіскувати на
користь держави , як
знаряддя злочину.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з
вироком, ОСОБА_1. та ОСОБА_2визнані
винними та засуджені за те, що вони, 31
березня 2006 року , близько 3 години 30 хвилин , за попередньою
змовою між собою та ОСОБА_5.,
котрий визнаний неосудним, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння , на автомобілі
ВАЗ-21013 , реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1під
керуванням ОСОБА_1. прибули в м.Яготин
Київської області з метою вчинення нападу та заволодіння майном перехожих громодян.

Близько 4 години , на вулиці
Котляревського , в районі
будинку № 5 , ОСОБА_5,
який визнаний неосудним і відносно якого застосовані заходи медичного характеру
, діючи з метою
заволодіння майном ОСОБА_6. вчинив на нього розбійний напад , при цьому наніс
удар кулаком в обличчя ОСОБА_6., заподіявши потерпілому забійну рану нижньої
губи. Після цього ОСОБА_2. та ОСОБА_1., з метою утримання потерпілого та
заволодіння його майном, застосували щодо нього насильницькі дії , ОСОБА_2.
утримував за ліву руку , а ОСОБА_1. наніс удар по потиличній частині голови.
Вчиняючи опір потерпілий ОСОБА_6. вирвався від нападників і втік, а його
дублянка, ціною 675 гривень
залишилась в руках нападаючих осіб.

В апеляції захисник ОСОБА_4. в інтересах засудженого ОСОБА_1. просить вирок
відносно нього скасувати, вважаючи його незаконним і таким , що не відповідає
обставинам справи. Вказує, що дії засудженого ОСОБА_1. необхідно
перекваліфікувати на ст.186 ч.2 КК України , виключити з вироку вказівку про
конфіскацію автомобіля як знаряддя злочину , пом'якшити
засудженому міру покарання , врахувавши позитивні характеристики, особу винного
і застосувати відносно нього умовне покарання.

Справа №
11-321 Головуючий в 1-й
інстанції Коляденко І.В.

Категорія ст. 186
.2 КК України Доповідач
Левчук О.Д.

В апеляції
захисник ОСОБА_3. в інтересах засудженого ОСОБА_2. просить вирок відносно нього
скасувати, вважаючи його незаконним і таким , що не відповідає вимогам закону, а справу закрити за
відсутності в його діях складу злочину.

В апеляції
прокурор , який приймав
участь у розгляді справи в суді першої інстанції просить вирок відносно
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. скасуватим в зв'язку з м'якістю призначеного їм покарання
і постановити вирок апеляційного суду ,
призначивши їм покарання у вигляді 7
років позбавлення волі.

Іншими
учасниками судового розгляду справи апеляції не подавались .

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_1., які підтримали вимоги апеляції , захисника
ОСОБА_3., засудженого ОСОБА_2., підтримавших свої апеляційні вимоги , думку прокурора,
не підтримавшого апеляцію прокурора ,
вважаючого , що дії засуджених необхідно
перекваліфікувати з ст. 187 ч.2 на ст. 186 ч.2 КК Украіни і призначити їм покарання в межах
санкції статті, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово засуджених,
дослідивши матеріали справи та обговоривши апеляції учасників процесу , апеляційний суд
вважває , що
апеляція прокурора задоволенню не підлягає , апеляція захисника засудженого ОСОБА_2. задоволенню не
підлягає , а
апеляція захисника засудженого ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Вина засудженних
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у вчиненому злочині ,
при обставинах вказаних у вироці ,
встановлена судом і підтвержується доказами дослідженими в судовому
засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1. вину свою визнав частково , підтвердив обставини за якими був
вчинений злочин.

В суді ОСОБА_2. вину у
вчиненому злочині не визнав і показав що ніяких дій, направлених на заволодіння
майном потерпілого не вчиняв, а на досудовому слідстві оговорив себе.

Не зважаючи на
те, що ОСОБА_1. частково визнає свою вину,
а ОСОБА_2. не визнає своєї вини , суд правильно встановив фактичні обставини вчиненого ними
злочину і обгрунтовано визнав їх винними.

Висновки суду
грунтуються на доказах, детально викладених у вироку, а доводи засудженого
ОСОБА_2. та його захисника про те ,
що в суді не доведено його вини у вчинені злочину за який його засуджено є
безпідставними і спростовуються наступними доказами по справі.

З показів
потерпілого ОСОБА_6. встановлено за яких обставин засуджені напали на нього та
заволоділи його майном і якими діями йому були заподіяні тілесні ушкодження .

Свої покази
потерпілий ОСОБА_6. підтвердив на очних ставках з ОСОБА_1., ОСОБА_2., підтвердивши
обставини вчинення на нього нападу.

Вина засуджених
найшла підтверження також показами свідка ОСОБА_7. , який показав про
обставини звернення в чергову частину міліції потерпілого ОСОБА_6., обставини
затримання ОСОБА_1, ОСОБА_2та ОСОБА_3,
які вчинили напад на потерпілого з метою заволодіння його майном.

Винність
засуджених найшла підтверження також протоколами відтворення обстановки
обставин події злочину за участю ОСОБА_1., ОСОБА_2., які показали за яких
обставин напали на потерпілого ,
підтвердивши видвинуте обвинувачення на досудовому слідстві.

Винність
засуджених найшла підтверження також даними , які зафіксовані під час огляду місця події , протоколом
медичного освідування ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. , проведеного
після їх
затримання ,
висновком
судово-товарознавчої
експертизи про вартість
дублянки потерпілого, висновком судово-медичної експертизи про характер та ступінь тяжкості тілесних
ушкоджень, які були виявлені у потерпілого після нападу на нього.

Дослідивши та
проаналізувавши перераховані докази ,
суд дав їм належну оцінку і обгрунтовано визнав ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
винними .

Докази на які
послався суд в обгрунтування вини засуджених узгоджуються між собою , а тому повністю спростовують доводи засудженого
ОСОБА_2. та його захисника , викладених в апеляції.

Суд, проаналізувавши покази засудженого ОСОБА_2. на різних стадіях
кримінального процесу, дійшов правильного висновку про те , що останній
змінив свої покази в суді з метою уникнути покарання.

Перевіркою
матеріалів справи встановлено ,
що істотних порушень вимог кримінально-процесуальнгого закону, якіб тягли
за собою скасування вироку не допущено.

В обгрунтування
винності засуджених суд зіслався на докази з дотриманням вимог їх достатності, допустимості та
стосовності.

Разом з тим,
правильно встановивши фактичні обставини справи , суд припустився помилки стосовно кваліфікації дій
засуджених за ст. 187 ч.2 КК
України і вирішення питання про конфіскацію автомобіля як знаряддя злочину , а тому апеляція
захисника в інтересах засудженого ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню.

Доводи захисника
в інтересах засудженого ОСОБА_2. про відсутність в його діях складу злочину
апеляційний суд вважає безпідставними і такими , що не підлягають задоволенню.

Також такою, що не підлягає задоволенню , апеляційний суд вважає і апеляцію прокурора, який приймав
участь у розгляді справи в суді першої інстанції , крім того його апеляцію не підтримав прокурор, який
приймав участь в апеляційній інстанції.

З врахуванням
встановлених обставин справи ,
апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині кваліфікації
дій засуджених з наступних підстав.

За ст. 187 ч.2 КК України
як напад, з метою заволодіння чужим майном , поєднаний із насильством , небезпечним для життя чи здоров'я особи , яка зазнала
нападу , або з
погрозою застосуваннгя такого насильства (розбій) , вчинений групою
осіб кваліфікуються дії, коли винні особи під час нападу застосовували таке
насильство .

В конкретному
випадку в матеріалах справи відсутні докази про те, що відносно потерпілого
були вчинені насильницькі дії ,
небезпечні для життя чи здоров'я ,
або погроза застосування такого насильства.

В висновку
судово-медичного експерта зазначено, що у ОСОБА_6. виявлені забійна рана
передньої нижньої губи, крововилив поверхні лівого колінного суглоба та
множинні садна правої долоні. Забійна рана губи відноситься до легких тілесних
ушкоджень , що
потягли за собою короткочасний розлад здоров'я , решта тілесних ушкоджень до легких тілесних ушкоджень.
Потерпілому було нанесено не менше двох ударів.

В висновку
експерта не зазначено і не конкретизовано за якими критеріями рана губи тягне
за собою короткочасний розлад здоров'я і не вказано чи являються зазначені
тілесні ушкодження небезпечними для життя. Не вияснені зазначені обставини і
під час судового розгляду справи.

В ст.62 Конституції України
зазначається , що усі
сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому дії
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. необхідно перекваліфікувати з ст. 187 ч.2 КК України
на ст. 186 ч.2 КК
України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) , поєднаний з
насильством , яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я ,
вчинений за попереднього змовою групою осіб.

Відповідно до ст.81 КПК України знаряддям злочину можуть бути визнані лише
предмети, які використовувались безпосередньо при виконанні дій , що утворюють
об'єктивну сторону складу злочину. Таких дій на автомобілі , який визнаний
знаряддям злочину, засуджені не вчиняли, тому суд безпідставно прийняв рішення
про його конфіскацію. Крім того зазначений автомобіль не належить засудженому
ОСОБА_1. , оскільки
він керував ним по дорученню. За наведеним з резолютивної частини вироку
необхідно виключити вказівку про конфіскацію автомобіля як знаряддя злочину.

Покарання
засудженим ОСОБА_1., та ОСОБА_2. необхідно призначити в межах санкції ст. 186 ч.2 КК України.
При цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винних,
конкретні обставини справи ,
характеризуючі дані, сімейне положення, стан здоров'я , обставини на які
в апеляції посилається захист. Підстав для пом'якшення покарання , яке призначив суд
першої інстанції і застосування умовного покарання, апеляційний суд не вбачає.
Необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження нових
злочинів для засуджених є позбавлення їх волі.

На підставі
викладеного , керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК
України , колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської
області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника
ОСОБА_4. в інтересаїх
засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Апеляції
захисника ОСОБА_3. в інтересах засудженого ОСОБА_2. та прокурора, який
брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 28 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1. та ОСОБА_2. з ст. 187 ч.2 КК України на ст. 186 ч.2 КК України
та призначити їм покарання у вигляді 4
років позбавлення волі кожного.

Виключити з
резолютивної частини вироку вказівку про конфіскацію, як знаряддя злочину, на
користь держави автомобіль „ВАЗ-21013," реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. В решті вирок
залишити без змін.