Деражнянський районний суд Хмельницької області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Мантуляка Ю.В.

при секретарі Данилишиній М.О.

з участю прокурора Кисіля В.М.,

захисників ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Деражня справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого 28 травня 1993 року військовим судом Хмельницького гарнізону за ст. 240 п. "а", 144 ч.2, 140 ч.3, 141 ч.2, 42 КК України до двох років позбавлення волі; 10 березня 1995 року Деражнянським районним судом за ст.141 ч.3 КК України до семи років позбавлення волі, звільненого 23 листопада 2001 року в зв'язку з відбуттям строку покарання; 4 жовтня 2002 року Деражнянським районним судом за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч.1, 395, 70 КК України до трьох років позбавлення волі; 18 березня 2003 року Деражянським районним судом за ст.ст.186 ч.3, 70 ч.4 КК України до шести років позбавлення волі, звільненого 3 червня 2008 року в зв'язку з відбуттям строку покарання,

за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 17 червня 2008 року Деражнянським районним судом за ст.185 ч.1 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст.104 КК України зі звільненням від покарання з випробуванням, іспитовий строк один рік; 11 лютого 2009 року Деражнянським районним судом за ст.122 ч.1, 70 ч.4 КК України до одного року і шести місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75, 76 КК України зі звільненням від покарання з випробуванням, іспитовий строк один рік і шість місяців,

за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, жителя ІНФОРМАЦІЯ_11, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 14 травня 2004 року Деражнянським районним судом за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 69, 70 КК України до трьох років та трьох місяців позбавлення волі, звільненого у зв'язку з відбуттям покарання 11 травня 2007 року; 27 листопада 2008 року Деражнянським районним судом за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до трьох років та трьох місяців позбавлення волі, звільненого у зв'язку з відбуттям покарання;

за ст.198 КК України, -

в с т а н о в и в:

В ніч з 20 на 21 вересня 2007 року неповнолітній ОСОБА_5 через незачинені вхідні двері проник в приміщення сараю господарства ОСОБА_7, що розташоване в м. Деражня по вул. Гагаріна, 42, звідки умисно таємно викрав жіночий велосипед вартістю 200 гривень, три пластикових вудочки вартістю по 100 гривень кожна, чотири пластикових спінінги вартістю по 100 гривень кожен, садок вартістю 40 гривень, сачок вартістю 40 гривень, набір електроінструментів в комплекті із тестером, контролером, пасатижів, викрутки з насадками загальною вартістю 250 гривень, дві каністри ємністю 25 л. вартістю по 25 гривень кожна, електродвигун 1,5 кВт вартістю 150 гривень, а всього викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму 1430 гривень, чим заподіяв останній матеріальну шкоду.

Крім того, 13 травня 2009 року біля 22 год. в м. Деражня, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою між собою, на території Деражнянської центральної лікарні, що по вул. Подільська, 1, умисно, повторно, з метою відкритого заволодіння чужим майном підбігли до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Джана, де ОСОБА_4 ударом руки в голову збив з ніг ОСОБА_8, після чого наніс йому декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів волосяної частини голови в потиличній ділянці зліва, чола зліва, саден задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів, тильної поверхні лівої китиці в проекції чотирипясної кістки, тильної поверхні правої китиці в проекції основних фаланг другого та четвертого пальців, синця задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_5 ударом руки в голову збив з ніг ОСОБА_9 та спільно із ОСОБА_4 нанесли йому декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу, чим заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої та нижньої повік лівого ока, садна зовнішнього кута лівої очної щілини, осаджень слизової оболонки верхньої губи зліва, садна переднє-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заволоділи у ОСОБА_8 коштами в сумі 52 гривні та пачкою цигарок «Три королі» вартістю 2 гривні 80 копійок, а у ОСОБА_9 коштами в сумі 45 гривень

18 травня 2009 року біля 19 год. в м. Деражня ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, повторно, таємно, умисно викрав, взявши зі столу та заховавши в кишеню мобільний телефон «Нокіа -6300» вартістю 1300 гривень, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду.

В першій половині дня 19 травня 2009 року ОСОБА_6, перебуваючи в магазині по вул.. Лесі Українки, 5 в м. Деражня, достовірно знаючи з розповіді ОСОБА_5 про факт вчинення ним крадіжки мобільного телефону «Нокіа -6300» вартістю 1300 гривень у ОСОБА_10, заздалегідь не обіцяно збув спільно із ОСОБА_5 вищевказане майно, продавши телефон ОСОБА_11 за 250 гривень.

27 травня 2009 року у період часу з 12 год. 30 хвилин до 13 години в м. Деражня ОСОБА_4, перебуваючи неподалік будинку культури на автобусній зупинці по вул. ОСОБА_1, з метою заволодіння чужим майном наніс два удари в голову ОСОБА_12, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м'яких тканин верхньої повіки правого ока, лобної ділянки голови, садна шкіри правої скроневої ділянки, після чого повторно, умисно, відкрито викрав у потерпілого з внутрішньої кишені піджака обгортку від записника без вартості, 125 гривень, пенсійне посвідчення на прізвище ОСОБА_12 та банківську картку "Приватбанку" на прізвище ОСОБА_12

Того ж дня, ОСОБА_4 в м. Деражня, біля 13 год., за допомогою банківської картки «Приватбанку» на імя ОСОБА_12 та пін кодом до неї, якими він відкрито заволодів у останнього, з банкомату, що розташований зовні приміщення Деражнянського відділення Хмельницької філії публічного акціонерного товариства "Приватбанк", що по вул. Миру, 38, повторно, таємно, умисно викрав кошти в сумі 3140 гривень, знявши їх з пенсійного банківського рахунку ОСОБА_12, чим заподіяв йому матеріальну шкоду.

Підсудний ОСОБА_4 винним себе у вчиненні пограбування Свириди, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вчиненні крадіжки майна ОСОБА_13 не визнав, а вину у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_12 визнав повністю та показав, що грабіж 13 травня 2009 року він не вчиняв так як ОСОБА_5 вчинив цей злочин самостійно. Він дійсно того вечора спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживали спиртні напої і коли вони були в парку біля центральної районної лікарні, то ОСОБА_5 побіг за незнайомими чоловіками в сторону лікарні. Почувши крики він побіг слідом за ним, і побачивши бійку, вирішив її зупинити. Він наказав ОСОБА_5 не чіпати нікого. Коштами та іншим майном потерпілих він не заволодівав. На досудовому слідстві зізнавальні показання по вказаному епізоду дав під психологічним тиском працівників карного розшуку. Щодо крадіжки коштів ОСОБА_12 показав, що 27 травня 2009 року коли він проходив біля кафе «Молодіжне» по вул. Миру в м.Деражня побачив біля декоративних клумб невідомого чоловіка похилого віку, який сидів на землі і був в стані алкогольного спяніння. Неподалік від чоловіка на землі лежала обгортка від блокнота червоного кольору, яку він штовхнув ногою, звідки випали пенсійна банківська картка та шматок паперу, на якому був записаний пін-код до картки. Більше ніяких речей в обгортці не було. Прийшовши до банкомату, що знаходиться зовні приміщення банку «Приватбанк» по вул. ОСОБА_1, він попросив охоронця допомогти йому зняти кошти, який зняв 3140 гривень. Кошти він потратив на продукти харчування та купівлю золотих виробів для себе та дружини.

Підсудний ОСОБА_5 вину у вчиненні крадіжок майна ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнав повністю, вину у вчиненні пограбування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнав частково та показав, що у вересні 2007 року після вживання спиртних напоїв він вирішив вчинити крадіжку в одному з господарств по вул. Гагаріна, так як знав, що там мешкають лише жінка з дочкою. В сараї, двері якого не були зачинені на замок, він виявив жіночий велосипед, каністри, вудочки та спінінги, дипломат з інструментом, та інші речі, які він поскладав у мішок та на велосипеді перевіз в с. Коричинці Деражнянського району. Частину речей продав, велосипед викрали в нього невідомі особи. 13 травня 2009 року він святкував свій день народження із ОСОБА_14, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та вживав із ними спиртне. ОСОБА_4 запропонував провідати його дружину у лікарні, на що вони погодились. Коли вони були у парку біля лікарні та ще вживали спиртне, він зустрів невідомого чоловіка літнього віку, з яким почав розмовляти. Згодом до чоловіка підійшов ще один чоловік кавказької національності і вони удвох пішли в сторону лікарні. Він вирішив пограбувати цих чоловіків, тому побіг слідом за ними. Коли наздогнав, то одразу збив чоловіків із ніг, нанісши декілька ударів кожному. В чоловіка кавказької національності та в літнього чоловіка він забрав кошти, суми не пам'ятає. В цей час підбіг ОСОБА_4, який наказав, щоб він нікого не бив, тому він з місця події пішов. ОСОБА_4 участі у пограбуванні не брав. На досудовому слідстві давав показання щодо участі ОСОБА_4 у пограбуванні під впливом працівників карного розшуку, які обіцяли посприяти отримати меншу міру покарання. Крім того, в середині травня 2009 року після того, як він спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в квартирі останнього вживали спиртні напої і ОСОБА_6 пішов додому, а ОСОБА_10 заснув, він вирішив викрасти телефон, який лежав на столі. Поклавши телефон у кишеню, він вийшов з квартири, а наступного дня розповів ОСОБА_6 про крадіжку. ОСОБА_6 запропонував продати телефон у магазині неподалік школи №2, що вони удвох зробили, продавши телефон продавцю за 250 гривень.

Підсудний ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину фактично не визнав, та показав, що в середині травня 2009 року він спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Біля 20 години він пішов додому. На наступний день до нього додому прийшов ОСОБА_5, який показав телефон і запропонував його продати, спитавши, де це можна зробити. Він запропонував продати в магазині біля школи. Після продажу ОСОБА_5 повідомив, що телефон викрав у ОСОБА_10.

Винна підсудних у вчиненні злочинів підтверджуються сукупністю наступних доказів по справі.

По епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_7 винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілої, з яких вбачається, що напередодні крадіжки її майна у вересні 2007 року вона ввечері зачинила двері підсобного приміщення, однак навісні замки на ключ не зачинила. На наступний день вранці побачила навісні замки на землі, а в підсобних приміщеннях виявила крадіжку її речей, серед яких велосипед, дві каністри, вудки та спінінги, набір інструментів, електродвигун та інше майно на загальну суму 1430 гривень.

Із протоколу відтворення обстановки та обставин події від 8 липня 2009 року вбачається, що ОСОБА_5 на місці вчинення злочину розповів про обставини його вчинення, при цьому вказав на такі обставини, які могли бути відомі лише особі, яка вчинила злочин: місце розташування домоволодіння, місце вчинення крадіжки на подвірї, місце розташування речей. Крім того, показання ОСОБА_5 щодо цих обставин повністю збігаються із показаннями потерпілої по справі, а також даними, здобути під час проведення огляду місця події 27 вересня 2007 року, яким зафіксовано обстановку після вчинення злочину (т. 2 а.с.149-151, 114-118).

Із показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 встановлено, що під час відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_5 останній добровільно на місці розповідав та показував яким саме чином він вчинив крадіжку майна.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_7 доведена повністю.

По епізоду вчинення пограбування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8, з яких встановлено, що в середині травня ввечері він пішов до лікарні провідати батька. В парку до нього підійшов невідомий хлопець, з яким він порозмовляв декілька хвилин, а згодом підійшов його зять ОСОБА_9, і вони удвох пішли до лікарні. На території лікарні він почув удар в потилицю, від чого впав на землю. Також на землі йому нанесли удар ногою в тулуб . Всіх подій на час допиту в суді потерплій не памятає, однак категорично стверджує, що нападників було двоє, один з яких напав на нього, а інший на його зятя. Один із грабіжників на російській мові звернувся до іншого на ім'я ОСОБА_13 та сказав, щоб старого, тобто його, він не бив. Обличчя та інші прикмети грабіжників не запамятав. Показання, які давав на досудовому слідстві підтвердив.

Як вбачається із протоколу допиту в якості потерпілого на досудовому слідстві ОСОБА_8 детально розповів про обставини вчинення відносно нього грабежу та показав, що злочин вчинили двоє осіб, при цьому потерпілий описав одяг особи, яка наносила йому тілесні ушкодження. Вказаний опис повністю збігається з описом підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одягу ОСОБА_4 (т.1 а.с.17).

Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив показання ОСОБА_8, вказавши, що на території лікарні йому було заподіяно удар по голові, від чого він впав на землю. Під час пограбування невідомі особи, яких було двоє, заволоділи його коштами в сумі 45 гривень, при цьому обшукали його одяг. Крім того, потерпілий зазначив, що на досудовому слідстві давав добровільно показання та вони повністю відповідають обставинам події.

Із протоколу допиту ОСОБА_9 на досудовому слідстві встановлено, що на нього із тестем було вчинено напад двома особами, один із яких був одітий у темний одяг, а інший у світлий. Після того, як невідомий в темному одязі наніс йому удар в потилицю, він впав, однак одразу ж підвівся та намагався чинити опір, але невідомий чоловік в світлому одязі збив його з ніг. Після чого його обшукали та забрали гроші в сумі 45 гривень (т.1 а.с.19).

Таким чином, із показань потерпілих встановлено, що пограбування вчинили дві особи, які спільно наносили тілесні ушкодження та заволоділи їх коштами.

ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що в середині травня 2009 року спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 святкували день народження останнього та вживали спиртні напої. Згодом за пропозицією ОСОБА_4 пішли до лікарні, однак подій там не памятає, так як сильно спянів. На досудовому слідстві показання давав на прохання слідчого, який самостійно їх написав, а він підписав протокол, не читаючи його.

Суд критично оцінює ці показання, оскільки ОСОБА_6 перебуває з підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дружніх стосунках, а отже є зацікавленим по справі.

Разом з тим, із показань ОСОБА_6 на досудовому слідстві вбачається, що в парку запропонував вчинити пограбування потерпілих ОСОБА_4, на що він відмовився, а ОСОБА_5 погодився. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 удвох пішли за потерпілими в сторону лікарні (т. 1 а.с.27). Про вчинення пограбування саме ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_4 вказав ОСОБА_6 і під час допиту його як обвинуваченого по справі (т.2 а.с.93).

Згідно висновку №154 від 21 травня 2009 року судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів волосяної частини голови в потиличній ділянці зліва, чола зліва, саден задньої поверхні правого та лівого ліктьових суглобів, тильної поверхні лівої китиці в проекції чотирипясної кістки, тильної поверхні правої китиці в проекції основних фаланг другого та четвертого пальців, синця задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, які могли утворитися від неодноразової дії тупими твердими предметами із обмежуючою контактуючою поверхнею, у випадку спричинення саден травмуючі предмети діяли по дотичній до тіла, не виключено, що садна обох ліктьових суглобів та китиць, синець лівого ліктьового суглобу могли утворитися і при падінні з висоти власного росту та ударі об тупі тверді предмети з послідуючим зміщенням по них (т.1 а.с.34-35).

Із висновку №155 від 21 травня 2009 року судово медичної експертизи встановлено, що ОСОБА_16 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої та нижньої повік лівого ока, садна зовнішнього кута лівої очної щілини, осаджень слизової оболонки верхньої губи зліва, садна переднє-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, які могли утворитися від неодноразової дії тупими твердими предметами із обмеженою контактуючою поверхнею, у випадку спричинення саден травмуючі предмети діяли по дотичній до тіла, не виключено, що садно переднє-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу могло утворитися і при падінні з висоти в-ласного росту та ударі об тупий твердий предмет з послідуючим зміщенням по ньому (т.1 а.с.37).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 показав, що пограбування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинив самостійно, а ОСОБА_4 оговорив під психологічним впливом працівників міліції. ОСОБА_4 показав, що не причетний до грабежу, оскільки особисто знайомий із потерпілим ОСОБА_8, у звязку з чим не міг вчинити пограбування, а також, що під час досудового слідства останній вказував на непричетність його до пограбування, про що написав письмову розписку, яку органом досудового слідства не було долучено до матеріалів справи. Зізнавальні показання на досудовому слідстві давав під психологічним тиском працівників міліції.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо непричетності останнього до вчинення злочину, оскільки як на досудовому слідстві, так і в суді ОСОБА_8 стверджував, що обличчя грабіжників не бачив, у звязку з чим потерпілий не міг достовірно підтвердити факт вчинення злочину саме ОСОБА_4, з яким знайомий через матір останнього. Жодних даних про застосування щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 психологічного тиску працівниками міліції в матеріалах справи не має. Натомість сам факт того, що під час досудового слідства ОСОБА_4 давав показання про свою причетність до пограбування ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та непричетність до вчинення грабежу ОСОБА_12 свідчить по те, що він не був позбавлений можливості давати будь-які показання на захист своїх інтересів (т.1 а.с.112-113, а.с.195-196). Крім того, підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 давали показання в присутності захисників, що виключає можливість застосування недозволених методів слідства, в тому числі психологічного тиску.

Як встановлено із протоколу допиту ОСОБА_5 на досудовому слідстві він вказав, що коли вони перебували в парку біля лікарні ОСОБА_4 запропонував йому та ОСОБА_6 наздогнати чоловіків та відібрати в них гроші, на що ОСОБА_6 відмовився, а він погодився. Коли вони наздогнали в лікарні чоловіків, він підбіг до молодшого, якого збив з ніг та наніс декілька ударів руками та ногами в голову та по тулубу. ОСОБА_4 вимагав, щоб потерпілі віддали гроші. При цьому ОСОБА_4 допоміг впоратися із чоловіком кавказької національності, так як той чинив опір. В цього чоловіка він забрав 20 гривень, а ОСОБА_4 забрав гроші в іншого чоловіка (т.1 а.с.21; т.2 а.с. 163-164).

Із протоколів допиту ОСОБА_4 встановлено, що в парку запропонував пограбувати чоловіків ОСОБА_5, на що ОСОБА_6 відмовився, а він погодився. Наздогнавши чоловіків він підбіг до старшого, якого відкинув в сторону, а сам підбіг до ОСОБА_5 та іншого чоловіка, який чинив опір, при цьому наніс удар чоловікові в обличчя. В старшого чоловіка він забрав 50 гривень із внутрішньої кишені куртки (т.1 а.с.43-44, 195-196).

Незважаючи на незначні відмінності показань щодо ініціатора злочину та обставин відібрання коштів, в цілому показання ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які вони давали на досудовому слідстві щодо спричинення тілесних ушкоджень відповідають одне одному, а також відповідають показанням потерпілих по справі, у звязку з чим суд вважає їх достовірними та кладе в основу вироку.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні грабежу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доведена повністю.

По епізоду крадіжки майна ОСОБА_10, вчиненої ОСОБА_5, та збуту ОСОБА_6 майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, вина підсудних підтверджується, показаннями потерпілого, з яких вбачається, що він із підсудними в середині травня 2009 року вживав спиртні напої. Під час застілля ОСОБА_5 взявши у потерпілого мобільний телефон, слухав музику. Увечері ОСОБА_6 сильно спянів, тому пішов додому, а він продовжував вживати спиртне із ОСОБА_5, а згодом заснув. Ранком виявив зникнення мобільного телефону. Мобільний телефон на наступний день у ОСОБА_17 відкупив за 250 гривень його син ОСОБА_18.

Свідок ОСОБА_17 показала, що в середині травня до магазину, де вона працює, прийшли двоє чоловіків, які запитали, чи бажає вона придбати мобільний телефон, так як терміново потрібні гроші. Вона придбала телефон за 250 гривень. Через деякий час в магазин прийшли один із чоловіків, який продавав телефон, разом із ОСОБА_19, який повідомив, що телефон його батька, в якого його було викрадено. Тому вона повернула ОСОБА_19 телефон, а він повернув їй 250 гривень.

Судом критично оцінюються показання ОСОБА_6 про те, що він не знав про крадіжку мобільного телефону у ОСОБА_10, оскільки напередодні збуту під час спільного із ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вживання спиртного бачив у потерпілого телефон, що не заперечує в судовому засіданні сам ОСОБА_6. Крім того, ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що перед продажем розповів про крадіжку телефону ОСОБА_6, який запропонував продати його в магазині.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаної крадіжки майна ОСОБА_10, та вина ОСОБА_6 у збуті майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, доведена повністю.

По епізоду пограбування ОСОБА_12 вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що коли він сидів на лавці автобусної зупинки неподалік будинку культури невідома особа вдарила його двічі рукою в голову, від чого він втратив свідомість. Прийшовши до свідомості виявив зникнення банківської картки, пін-коду, пенсійного посвідчення та грошей, які перебували в обкладинці від блокнота у внутрішній кишені піджака. Він не памятає особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження, однак категорично заперечує факт вживання алкогольних напоїв та можливості втрати речей.

Свідок ОСОБА_20 показав, що в кінці травня одного з днів в обідню перерву він стояв на площадці біля банку. В цей час до банкомату підійшов невідомий йому хлопець, який намагався зняти з банківської картки кошти і попросив, щоб він допоміг йому. Він вставив картку, хлопець ввів код, і він запитав, чи необхідно перевірити баланс рахунку. У відповідь хлопець сказав, що потрібно і додав, що картка його дружини і що вона з дітьми в лікарні. На рахунку виявилося 3145 гривень і він зняв 3140 гривень. В руках у хлопця було свідоцтво про народження дитини, з якого він прочитав прізвище ОСОБА_4. На наступний день від ОСОБА_12 він дізнався про крадіжку його банківської картки.

Свідок ОСОБА_21 показала, що ОСОБА_12 27 травня 2009 року в обідній час заходив у кафе поснідати та випив бокал пива. В стані алкогольного сп'яніння не перебував, будь-яких тілесних ушкоджень вона у ОСОБА_12 не бачила.

Із фотографій зроблених фотокамерою банкомату та відеокамерою відділення "Приватбанку" встановлено, що кошти з рахунку ОСОБА_12 знімалися ОСОБА_4 (т.1 а.с.73-74, 76-83).

Із довідки Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" встановлено, що 27 травня 2009 року із банкомату по вул. Миру, 38 у м. Деражні знято 3 140 гривень.

Згідно висновку №1172 від 4 червня 2006 року судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м'яких тканин верхньої повіки правого ока, лобної ділянки голови, садна шкіри правої скроневої ділянки, що могли утворитися від дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (т.1 а.с.100).

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 вказала, що отримання тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів м'яких тканин верхньої повіки правого ока від падіння малоймовірне.

Суд оцінює показання ОСОБА_4 про непричетність до відкритого викрадення мана ОСОБА_12 як спробу уникнути кримінальної відповідальності з наступних міркувань.

Так, потерпілий на досудовому слідстві та в суді послідовно давав показання про відкрите викрадення його майна невідомим чоловіком, обличчя якого він не запам'ятав. Підстав сумніватися в достовірності показань потерпілого у суду не має. Натомість підсудний під час досудового слідства неодноразово змінював свої показання щодо своєї причетності до злочину, заявляючи про непричетність до пограбування взагалі (т.1 а.с.112-113) чи про причетність лише до таємного викрадення коштів з банкомату (т.1 а.с.123-124, 195-196). Крім того, про причетність ОСОБА_4 саме до пограбування потерпілого свідчить той факт, що упродовж незначного проміжку часу з моменту спричинення в центрі міста ОСОБА_12 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зняв кошти з рахунку останнього.

ОСОБА_4 за епізодом заволодіння майна ОСОБА_12 обвинувачується за ч.2 ст.186 КК України. За епізодом заволодіння карток та коштів в сумі 125 гривень органами досудового слідства вірно кваліфікували діяння. Однак, суд вважає, що дії ОСОБА_4, які полягали у зніманні коштів з рахунку потерпілого слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, оскільки відкрито викрадені банківська картка та пін-код до неї стали лише знаряддям доступу через банкомат до рахунку потерпілого. При заволодінні коштами в сумі 3140 гривень відсутня ознака об'єктивної сторони складу пограбування відкритий характер діяння.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні крадіжки чужого майна, зокрема в тому, що в ніч на 24 січня 2009 року біля 24 години він, розбивши скло лівої дверцяти, проник в салон автомобіля «Івеко», д/з ВХ 6072 АО, що належав ОСОБА_23 та який знаходився на узбіччі вулиці Івана Франка навпроти будинку №67, звідки умисно, повторно, таємно викрав авто магнітолу «Блаутпункт» вартістю 1200 гривень, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні цього злочину органом досудового слідства та державним обвинуваченням не доведена, у звязку з чим вказаний епізод підлягає виключенню з обвинувачення.

Так, в основу обвинувачення покладено зізнавальні показання ОСОБА_4, дані ним під час досудового слідства при допиті в якості свідка, обвинуваченого та при проведенні відтворення обстановки та обставин події (т.1 а.с.177-178, 179-180, 185, 195-196).

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні цього злочину не визнав та показав, що на досудовому слідстві він себе оговорив на прохання працівників міліції. Однак зазначає, що зазначеного злочину не вчиняв, а на час його вчинення перебував в м.Тернополі. Обставини скоєння злочину йому відомі зі слів працівників міліції.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тому суд не може покласти в основу дані, здобуті під час допиту ОСОБА_4 в якості свідка (т.1 а.с.179-180) та проведення відтворення обстановки та обставин події (т.1 а.с.177-178), оскільки вказані слідчі дії проводились із ним як із свідком, а отже було допущено порушення його права на захист, тому ці докази по справі є недопустимими.

Крім того, із показань свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 встановлено, що на час крадіжки майна ОСОБА_13 ОСОБА_4 перебував у м. Тернополі.

При наявності лише показань ОСОБА_4 як обвинуваченого (т.1 а.с.185, 195-196) та за відсутності інших даних, які б свідчили про вчинення цього злочину саме ним, суд вважає, що його вина у вчинення крадіжки майна ОСОБА_13 не доведена.

Таким чином, судом кваліфікуються дії підсудних: ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з поникненням в інше приміщення, та ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_6 за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

При призначені покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, особи винних та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з який є тяжким, інший середньої тяжкості, обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Обставини, що пом'якшують покарання, відсутні. Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, однак позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є злочином середньої тяжкості, інші два - тяжкими, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Обставиною, що пом'якшує покарання, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий та вчинив злочини в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, обставини, які обтяжують та помякшують покарання, відсутні. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше судимий, страждає хронічним алкоголізмом, однак за місцем проживання характеризується позитивно.

Судом не враховуються зазначені в обвинувальному висновку обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рецидив злочину, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки ці обставини є ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, що впливають на їх кваліфікацію, і відповідно до ч.4 ст.67 КК України суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як такі, що його обтяжують. Крім того, не враховується обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_5, вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки ОСОБА_8 не є такою особою.

З урахуванням зазначених обставин суд, визнає за необхідне призначити підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, а ОСОБА_6 у виді арешту, яке є необхідними та достатніми для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 1430 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі. Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_4 підлягає задоволенню повністю в сумі 3265 гривень, оскільки підсудний визнаний винним у заволодіння цією сумою коштів, та частково в сумі 1500 гривень моральної шкоди. При цьому, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує пережиті потерпілим фізичну біль, а також моральні страждання та переживання щодо заволодіння його майном.

На майно ОСОБА_4 на яке накладено арешт необхідно звернути стягнення в рахунок відшкодування спричиненої шкоди ОСОБА_12 (т.1 а.с.202-203).

Речові докази по справі та судові витрати відсутні.

Міру запобіжного заходу підсудним до вступу вироку в законну силу - залишити попередню: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримання під вартою, ОСОБА_6 підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 321 - 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупності злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк пять років.

ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, що призначено за даним вироком, менш суворого покарання, що призначено вироком Деражнянського районного суду від 11 лютого 2009 року, та визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Згідно із ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Деражнянського районного суду від 11 лютого 2009 року, та визначити за сукупністю вироків ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців.

ОСОБА_6 визнати винним за ст.198 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк два місяці.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 попередню утримання під вартою, ОСОБА_6 підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з 20 травня 2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час утримання під вартою ОСОБА_4 з 1 червня 2009 року по 20 травня 2010 року, ОСОБА_5 з 6 липня 2009 року по 20 травня 2010 року,

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі та стягнути на її користь з ОСОБА_5 1430 (одну тисячу чотириста тридцять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_12 в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі та в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та стягнути на його користь із ОСОБА_4 3265 (три тисячі двісті шістдесят п'ять) гривень матеріальної шкоди та 1500 (одну тисячу п'ятсот) гривень моральної шкоди.

Звернути в рахунок відшкодування спричиненої шкоди ОСОБА_12 стягнення на майно ОСОБА_4, на яке накладено арешт слідчим (т.1 а.с.202-203).

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя Мантуляк Ю.В.