Дата документу 01.04.2026 Справа № 335/8803/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8803/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/161/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2026 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000163, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту, з метою збереження речових доказів на майно, яке було вилучено 23 січня 2026 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: військовий білет № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , мобільний телефон марки Iphone з чохлом світлого кольору; мобільний телефон марки Iphone SE з чохлом; мобільний телефон марки Iphone з чохлом; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; свідоцтва про реєстрації транспортного засобу на автомобіль Honda Accord, № НОМЕР_2 ; банківська картка Monobank № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконний посів та незаконне вирощування конопель, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в невстановлений досудовим слідством час та місці, незаконно придбали невстановленим під час досудового розслідування способом насіння рослини коноплі, яке за попередньою змовою і ОСОБА_7 вирішили посіяти та вирощувати.

23 січня 2026 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно.

Крім того, обґрунтовуючи клопотання в частині мети накладення арешту на майно, слідчий зазначив, що необхідність накладання арешту на вилучені мобільні телефони обумовлюється тим, що їх неможливо оглянути, у зв`язку із чим виникла необхідність у проведенні слідчих дій.

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2026 року клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на вилучені речі 23 січня 2026 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки Iphone з чохлом світлого кольору; мобільний телефон марки Iphone SE з чохлом; мобільний телефон марки Iphone з чохлом; банківську картку Monobank № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 . В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині арешту телефону Iphone 13 в чорному чохлі та Iphone SE, вилучених 23 січня 2026 року, зобов`язати слідчого повернути вилучені 23 січня 2026 року телефони Iphone 13 та Iphone SE, власнику.

В обґрунтування скарги вказує, що виходячи з характеру інкримінованого кримінального правопорушення, а саме вирощування рослин, очевидним є те, що телефон не був об`єктом злочину, в оскаржуваній ухвалі не конкретизовано в чому саме полягало використання телефону, як знаряддя для вчинення певних дій, які саме сліди могли зберегтись на телефоні у зв`язку з поливанням рослин.

Вважає, що телефон не відповідає критеріям необхідним для визнання його речовим доказом у даному провадженні.

Крім того зазначає, що слідчим в клопотанні не доведено які саме завдання, потреби досудового розслідування можуть бути досягнуті в результаті арешту телефону, які саме сліди та докази слідчий планує віднайти та виправдовували б втручання в права людини на таємницю листування та охорону приватного життя.

Звертає увагу на те, що він є офіційно зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, а на вилученому телефоні встановлено додаток банку, через який проводяться фінансові операції у зв`язку із підприємницькою діяльністю.

Вказує, що вилучення телефону блокує та робить неможливим ведення бізнесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині арешту телефону Iphone XS, вилученого 23 січня 2026 року, зобов`язати слідчого повернути вилучений 23 січня 2026 року телефон Iphone XS власнику.

В обґрунтування скарги вказує, що з огляду на характер інкримінованого, вилучений телефон не є об`єктом злочину, в оскаржуваній ухвалі не конкретизовано в чому саме полягало використання телефону, як знаряддя для вчинення певних дій, які саме сліди могли зберегтись на телефоні у зв`язку з поливанням рослин, телефон не відповідає критеріям, необхідним для визнання його речовим доказом.

Вказує, що він є офіційно зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, а на вилученому телефоні встановлено додаток банку, через який проводяться фінансові операції у зв`язку із підприємницькою діяльністю.

У судовому засіданні апеляційного суду власник майна ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що вилучений телефон не є речовим доказом, досудове розслідування закінчено, кримінальне провадження скеровано до суду.

Прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг та вказав, що зазначені у клопотанні про арешт майна, речі були у підозрюваних під час обшуку.

Власник майна ОСОБА_8 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційних скарг, однак до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши доповідь судді, власника майна ОСОБА_7 , прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб;

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданих апеляційних скарг ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , апеляційний суд дійшов до висновку, що накладаючи арешт на мобільний телефон марки Iphone з чохлом світлого кольору; мобільний телефон марки Iphone SE з чохлом; мобільний телефон марки Iphone з чохлом, слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався та обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно в цій частині.

Так, із матеріалів провадження убачається, що на час звернення слідчого із клопотанням про арешт майна здійснювалось досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 21 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 23 січня 2026 року був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

Постановою старшого слідчого від 23 січня 2026 року вказане в клопотанні майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги власників майна щодо арешту мобільних телефонів, вилучених у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку про наявність правової підстави для накладення арешту на таке майно, оскільки органом досудового розслідування були вилучені мобільні телефони відповідно до приписів ч. 2 ст. 168 КПК України.

Так, із матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України.

На переконання апеляційного суду, вилучення мобільних телефонів здійснено у межах кримінального провадження, у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що на них може міститися інформація, що має доказове значення.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку мобільні телефони марки Iphone з чохлом світлого кольору та марки Iphone з чохлом, мали захист у вигляді паролів, які ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не повідомили, а мобільний телефон марки Iphone SE з чохлом, знаходився у вимкненому стані, у зв`язку із чим, орган досудового розслідування не мав достатньою можливості перевірити всю інформацію, яка міститься на них, під час проведення обшуку.

Отже, правомірність накладення арешту на зазначене майно обумовлюється як положеннями ст. 168 КПК України, так і з наявністю достатніх підстав вважати, що інформація, яка може міститься на вилучених у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мобільних телефонах може становити певний інтерес для досудового розслідування в контексті розслідуваних обставин.

Ураховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на мобільні телефони у даному кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучені мобільні телефони, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг, слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2026 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000163, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4