Справа № 727/3954/26
Провадження № 1-кс/727/1142/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалам кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000734 від 05.12.2025 року, відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коновка Кельменецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

В клопотанні посилається на те, що ОСОБА_4 вступивши у попередню змову з ОСОБА_7 та іншими, невстановленими на даний час слідством особами, у період часу до 19.03.2026, достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, термін дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026, затвердженим Законом України від 14.01.2026, строком на 90 діб, у зв`язку з чим продовжували діяти раніше запроваджені обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України до республіки Румунія, а також керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, за наступних обставин.

Так до 18 березня 2026 року ОСОБА_7 , будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_4 та невстановленими на даний час слідством особами, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, при невстановлених на даний час обставинах підшукав військовозобов`язаних громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, та запропонував організувати їх незаконне переправлення за грошову винагороду в розмірі 8 750 євро з кожного, на що останні погодились.

Після чого до 19 березня 2026 року, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_4 та невстановленими на даний час слідством особами, розробили план вчинення кримінального правопорушення, який полягав у пошуку автомобіля, який буде непримітний у військовий час у вигляді мікроавтобуса, визначили маршрут руху з м. Києва до прикордонного району, а саме Чернівецької області, Чернівецького району с. Тереблече на відстані приблизно 5 кілометрів до кордону з Румунією та подальше забезпечення безперешкодним маршрутом руху по GPS координатам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У подальшому, 19 березня 2026 року приблизно о 08:00 годині ОСОБА_4 , виконуючи відведену йому роль у злочинному плані, на автомобілі марки «Форд Транзит» темно зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , у межах населеного пункту м. Ірпінь Київської області забрав військовозобов`язаних громадян України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та направився на вказаному автомобілі по попередньо обумовленому маршруту до прикордонного району с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області. При цьому пояснив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що їм необхідно заховатись під заздалегідь підготовленою ОСОБА_4 купою речей, у тому числі маскувальними сітками в будці мікроавтобуса.

Рухаючись по обумовленому згідно попереднього плану маршруту, з м. Ірпінь Київської області, неподалік стаціонарного блокпосту біля с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 передали ОСОБА_11 раніше обумовлені з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами грошові кошти в сумі 17 500 євро за їх незаконне переправлення через державний кордон України, які ОСОБА_4 заховав у своє взуття, а ОСОБА_10 мав передати грошові кошти за його незаконне переправлення через державний кордон вже будучи біля кордону.

У подальшому, 19.03.2026 року на стаціонарному блокпосту біля с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області затримано ОСОБА_4 , який на автомобілі марки «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , перевозив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились у автомобілі, в с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до республіки Румунія.

19.03.2026 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

20.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , підозрюваним ОСОБА_7 ; протоколом обшуку транспортного засобу марки «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 ; протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких знято гриф таємності, іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з підстав викладених в ньому, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 410 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 364 480 грн., виходячи з розміру отриманої неправомірної вигоди.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозрюваний з отриманих коштів мав одержати по 250 євро з кожного, тобто всього 750 євро і решту коштів передати. ОСОБА_4 вину визнає, у вчиненому розкаявся. Просять визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі не більше 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступних висновків.

05.12.2025 року внесені відомості до ЄРДР за №0000734 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

19.03.2026 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

20.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Вважаю, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому підозрюваному ОСОБА_4 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому враховую те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Задовольняючи клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини кримінального провадження, вважаю за можливе визначити підозрюваному ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною п`ятою ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конституційний суд посилався на своє рішення у справі Поліція проти ОСОБА_12 від 25 жовтня 2013 року, в якому він визнав, що повинна бути пропорційність між сумою, яку заявник повинен внести для його звільнення під заставу та його фінансовими можливостями. Розмір застави не повинен бути занадто високим і повинен забезпечити присутність обвинуваченого на різних етапах кримінального провадження (рішення Суду в Mонгурас проти Іспанії ([ВП], №. 12050/04, § 79, ЄСПЛ 2010), рішення Конституційного Суду з справі Сальваторе Гаучі проти Генерального прокурора від 31 липня 1998 року) Крім того, в даних рішеннях було визнано, що під час встановлення суми, яка повинна бути внесена як гарантія суд також повинен розглянути інші обставини, такі як серйозність правопорушення та небезпеку для суспільства.

Гарантія, передбачена статтею 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява № 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року).

Визначаючи в клопотанні розмір застави в розмірі 1 364 480 000 грн. слідчий та прокурор посилаються на тяжкість кримінального правопорушення, розмір отриманої неправомірної вигоди за організацію незаконного переправлення через державний кордон України.

Проаналізувавши, чи достатньо обґрунтували слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні свої рішення про визначення розміру застави для дотримання вимог статті 5 Конвенції, слідчий суддя приходить до висновку що визначення саме такого розміру застави 1 364 480 грн. є непомірним, не відповідає матеріальному та сімейному стану підозрюваного.

Таким чином, визначаючи розмір застави, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя бере до уваги обставини кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , його матеріальний та сімейний стан, позитивну характеристику, те, що є священнослужителем, його вік, вважає за необхідне визначити заставу в розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказаний розмір застави є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків та є помірним для нього, не порушує його права та права інших осіб, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 197, 199, 309, 370-371 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 16 травня 2026 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб тобто 732 160 (сімсот тридцять дві тисячі сто шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок:

Одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області

Код

Банк: Держказначейська служба України, м. Київ

Код банку отримувача: 37567646

Рахунок: UA0008745.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , підозрюваним ОСОБА_7 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для

виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16 травня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Чернівці.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 20.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1