Справа № 297/557/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

23 лютого 2026 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 21 лютого 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із клопотанням погодженим прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 21 лютого 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метоюнезаконного переправлення громадянУкраїни через державний кордон Україниу період дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років, за попередньою змовою зневстановленими особамисприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянину України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за наступних обставин.

Зокрема, 21.02.2026в ході телефонної розмови ОСОБА_5 за проханням невстановленої досудовим розслідуванням особи погодився сприяти у незаконному переправленні через державний кордон України громадянина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за грошову винагороду в розмірі 4000 гривень, яку повинен був отримати після довезення вказаних громадян на безпосередню близькість до державного кордону у с. Четфалва Берегівського району.

Так, 21.02.2025 близько 18 години, за вказівкою невстановленої досудового розслідування особи ОСОБА_5 на автомобілі марки «Volkswagen» моделіLT28, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув за місцем перебування гр. ОСОБА_10 у місто Ужгород, де о 19 год. 20 хв. здійсни вйого посадку до вказаного транспортного засобу, а саме в салон автомобіля, між передніми сидіннями та сидіннями другого ряду, перед стінкою багажного відділення, надаючи вказівки лягти та сховатися, накрившись наявними в автомобілі покривалами, а також надав вказівку вимкнути та віддати мобільні телефони марки, які поклав зверху на панель автомобіля.

Після чого, ОСОБА_5 , направився з вказаною особою в напрямку с. Четфалва, Берегівського району по маршруту м. Ужгород м. Мукачево с. Сільце с. Велика Копаня м. Виноградів с-ще Вилок с. Четфалва, обминаючи при цьому встановлені по ходу руху пости.

Близько,21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , рухаючись за вказаним маршрутом, зупинився у селі Велика Копаня, Берегівського району, де здійснив посадку громадянина ОСОБА_8 , між передніми сидіннями та сидіннями другого ряду, перед стінкою багажного відділення поряд з громадянином ОСОБА_10 , надаючи вказівки лягти та сховатися, накрившись наявними в автомобілі покривалами, а також надав вказівку вимкнути та віддати мобільний телефон, який поклав зверху на панель автомобіля.Після чого останні вирушили за зазначеним маршутом в напрямку с. Четфалва Берегівського району.

Так, гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за вказівкою невстановленої досудового розслідування особи після перетину державного кордону України повинні були переказати 12000 доларів США та 8000 доларів США відповідно за послуги нелегального перетину державного кордону на крипто-гаманець, який невстановлена досудовим розслідуванням особа мала надіслати після перетину кордону.

Однак, 21.02.2026 близько 21 годин 55 хвилин вказаний транспортний засіб працівниками СКП Берегівського РВП спільно з УМП ГУНП в Закарпатській області та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 був зупинений в безпосередній близькості (близько 300 метрів) до держаного кордону України на околиці населеного пункту Четфалва Берегівського району, а ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані.

21 лютого 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 332 КК України.

22 лютого 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.02.2026 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами впізнання особи за фотознімками із останнім від 22.02.2026 року, постановою про визнання речовим доказами від 22.02.2026 року, протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 21.02.2026 року, повідомленням про підозру від 22.02.2026 року та іншими доказами.

Як зазначає слідчий під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від до 9 років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками в даному кримінальному провадженні та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки вважає таке безпідставне, ризики не доведеними, підозрюваний ОСОБА_5 має хронічні захворювання, а саме цукровий діабет та переніс операцію на серце, сприяв досудовому розслідуванню, а також те, що останній має похилий вік, у зв`язку з чим, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, 21.02.2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000091 від 21.02.2026 року вбачається, що 21.02.2026 року на адресу Берегівського РВП надійшло повідомлення оперативних працівників про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів працівниками СКП Берегівського РВП спільно з УМП ГУНП в Закарпатській області було зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі LT28, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який сприяв незаконному перетину державного кордону поза пунктом пропуску 2 особам чоловічої статі, яких останній з приховуванням перевозив в салоні вказаного автомобіля безпосередньо до державного кордону.

В подальшому слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: а саме: протоколом огляду місця події від 21.02.2026 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами впізнання особи за фотознімками із останнім від 22.02.2026 року, постановою про визнання речовим доказами від 22.02.2026 року, протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 21.02.2026 року, повідомленням про підозру від 22.02.2026 року та іншими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на до 9 років позбавлення волі, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Разом з тим, в ході судового розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до 9 років, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, та має реальні можливості покинути територію України.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та інших осіб в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Так, на думку слідчого судді, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку слідчого судді, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Для того щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, фактичних обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, повинен раціонально співставити їх з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого та тяжкістю злочину у вчиненні якого вони обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб не викликати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд виходить з того, що застава має гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, бути реальною та досяжною для обвинуваченого, не носити характеру завідомо непомірного фінансового тягаря.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваному обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, характер та тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , даних про особу підозрюваного, який має зареєстроване та фактичне місце проживання, його похилий вік та хронічні захворювання.

При цьому, на думку слідчого судді, запропонований прокурором розмір застави носить каральний характер для підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави та буде завідомо непомірним для особи, що притягується до кримінальної відповідальності, в той час, як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор.

Сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан підозрюваного та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Також прокурором не надано відомостей про майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 та фінансову спроможність, останнього внести заставу у розмірі, про який просить прокурор.

Статтею 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність, яке може бути обмежене лише у виключних випадках та відповідно до встановленої законом процедури, якими є законні затримання, арешт та ув`язнення.

Розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку суду, тяжкість покарання, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , більшого розміру застави аніж визначеного в передбачених законом межах, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в разі внесення щодо підозрюваного ОСОБА_5 , застави покласти наступні обов`язки у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не виїжджати за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування із свідками експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 21 лютого 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинний бути звільнений з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000091 від 21 лютого 2026 року;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали закінчується 24 квітня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11