ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Жміївка Іванківського району Київської області, українцю, громадянину України, не одруженому, із неповною середньою освітою, військовослужбовцю військової служби за мобілізацією, солдата військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та без постійного місця проживання, раніше судимого 08.11.2021 року Малинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, який умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 01 рік 01 місяців 02 дні на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2024 року,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000002 від 08.01.2026 року, -

встановила:

до провадження слідчого судді надійшло клопотання заступника начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162, ч.4 ст.1985 КК України, в рамках кримінального провадження №0000002 від 08.01.2026 року.

У клопотанні слідчий зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2025 № 295 та з метою удосконалення організаційно-штатної структури і складу військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації, як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, під час перебування поза розташуванням військової частини не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

ОСОБА_4 розуміючи, що на території України введено воєнний стан, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 04.12.2025 близько 12 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна.

Відразу ж після цього, з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, потрапив шляхом розбиття скла у вікні до будинку за вищевказаною адресою, тим самим проник до житла, де шляхом вільного доступу викрав бензинову мотокосу (тример) «HUNTER KS-250», вартістю 2 533 гривень 33 копійки, алюміній вагою 17 кг, вартістю 918 гривень 00 копійок, які належать потерпілій ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3 451 гривня 33 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 діючи умисно, 02.01.2026 близько 20 год. 30 хв., перебував поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла чи іншого володіння особи, шляхом незаконного проникнення до огородженої території домоволодіння та частини будинку, що перебувають у фактичному користуванні, розпорядженні і володінні ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла чи іншого володіння особи, ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 , без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла та іншого володіння особи, діючи умисно, протиправно, переліз через паркан ділянки № 18 лінії 3 СТ «Колос» в с. Мотовилівська Слобідка Фастівського району Київської області, таким чином потрапив на її територію, після чого підійшовши до будинку, помітив металеві прути, які огороджують веранду будинку, та виявив, що вказані прути здатні під фізичним впливом вигинатись.

В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що порушує недоторканність житла чи іншого володіння особи, долаючи перешкоду, шляхом застосування фізичної сили рук вигнув два металевих прута, через які потрапив до веранди будинку, тобто такими своїми діями ОСОБА_4 незаконно проник до житла, а саме частини будинку (огородженої веранди), яка належить потерпілій ОСОБА_8 , чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному проникненні до житла чи до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

29.01.2026 ОСОБА_4 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185КК України.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, враховуючи те, що у підозрюваного відсутнє джерело доходу, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а тому, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , недоцільно застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав у ньому наведених та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив суд обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме: у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

29.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162, ч.4 ст.185 КК України, а саме: у незаконному проникненні до житла чи до іншого володіння особи та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повнотрно, в умовах воєнного стану.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя, суд згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, приймає до уваги, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення і характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.01.2026; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08.01.2026; протоколом огляду місця події від 08.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.01.2026; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.01.2026; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 08.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2026; протоколом огляду речей від 14.01.2026; висновком експерта судової товарознавчої експертизи від 22.01.2026; протоколом огляду місця події від 22.01.2026; протоколом роз`яснення права на захист від 29.01.2026; протоколом допиту підозрюваного від 29.01.2026 та іншими матеріалами та речовими доказами у своїй сукупності.

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні, та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тільки на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних зобов`язаний визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

У клопотанні зазначено, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме: інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162, ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, і створення перешкод стороні обвинувачення у проведені слідчих та процесуальних, необхідних для забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному проваджені, з метою зміни або відмови ними від своїх показів, з метою приховання злочинної діяльності підозрюваного та перешкоджання органу досудового розслідування у проведенні об`єктивного досудового розслідування.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, враховує як положення КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки у передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, втім ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення і утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний у світлі обставин справи і, зокрема, біографії і характеристики особи, про яку йдеться.

Слід зазначити, що стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не спростовано в судовому засіданні стороною захисту. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує характер вчиненого злочину, дані, які характеризують підозрюваного, його вік, стан здоров`я та враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, і, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до статті 5 Європейської Конвенції з прав людини, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява №12050/04, §79). У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави. Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок, визначений у порядку КМУ, після чого на нього можуть бути покладені обов`язки, перелічені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Також, варто зазначити, що на переконання слідчого судді застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Керуючись статтею 29 Конституції України, статями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

постановила:

Клопотання заступника начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 29 березня 2026 року включно.

Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

У порядку ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у межах, встановлених абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає (1 прожитковий мінімум 3 328,00 грн.*20) - 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р UA 0018661, Отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268119, Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ та надати прокурору, суду документ, що підтверджує внесення коштів.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Брусилівського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування поза межами процесуальних дій із свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

У разі невиконання обов`язків підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1