ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2026 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2026 року задоволено клопотання начальника Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №00135 за ч. 3 ст. 332 КК України.

Накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Audi» моделі «A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 та належить ОСОБА_7 - з метою збереження його як речового доказу.

На таке судове ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Audi» моделі «A4» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності.

Вказує, що розгляд клопотання про арешт майна було здійснено за її відсутності, не зважаючи на те, що особа власника транспортного засобу була встановлена на час звернення із клопотанням.

Звертає увагу, що автомобіль був фактично вилучений 16.04.2026 року на території пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту з порушенням вимог ст.171 КПК України.

Провадження №11-сс/822/184/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Наголошує, що в ході проведеного 28.04.2026 року обшуку, під час якого було вилучено вказаний автомобіль, допущено порушення ч.3 ст.236 КПК України,обшук був проведений за відсутності власника майна чи особи, у якої було вилучено автомобіль.

Стверджує, що під час обшуку слідчий помістив копію ухвали про обшук на лобове скло автомобіля, після чого транспортний засіб був вилучений та доставлений до майданчика центру забезпечення ГУНП у м. Чернівці, що унеможливило отримання нею ухвали про обшук.

Посилається на те, що слідчий суддя безпідставно здійснив розгляд клопотання прокурора відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки майно, вилучене в ході обшуку чи огляду, вважається тимчасово вилученим майном, та на таке майно не поширюються положення ч. 2 ст. 172 КПК України.

Також вважає, що прокурор не довів необхідність накладення арешту на автомобіль. Вказує, що під час обшуку з автомобіля було відібрано необхідні змиви та вилучено інші предмети.

Посилається на те, що до клопотання про накладення арешту на автомобіль прокурор не долучив жодних документів, зокрема постанов про призначення експертиз, що вказують на необхідність накладення арешту на автомобіль.

Зауважує, що вона немає жодного статусу в даному кримінальному провадженні, їй нічого не відомо про обставини справи, тому вважає, що арешт накладено поспішно.

Наголошує, що даний автомобіль вона придбала за власні кошти та дозволила сину користуватись ним для вирішення своїх побутових потреб, оскільки син хворіє на цукровий діабет та потребує користування автомобілем для придбання ліків, продуктів харчування, поїздок до медичних закладів,також автомобіль потрібен для задоволення потреб її неповнолітніх дітей.

Звертає увагу, що подальше збереження автомобіля без належних умов може призвести до корозії його кузова, через що його подальший ремонт буде потребувати значних коштів.

У разі наявності підстав для арешту авто просила застосувати найменш обтяжливий його спосіб надати право користуватися майном без права відчуження.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення та відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів провадження, 16.04.2026 року до ЄРДР за №00134 внесені відомості ч. 3 ст.332 КК України.

За змістом внесених відомостей, ОСОБА_8 з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України вступив у попередню змову з іншими невстановленими особами та 14.04.2026 біля 22:00 год. на автомобілі «Audi А4» д/н НОМЕР_1 забрав ОСОБА_10 та разом із ним рухались до автозаправки «Stels» по вул. Сторожинецькій, 194 в м. Чернівці, де на них вже очікувала вказана невстановлена особа, яка надала інструкцію ОСОБА_8 щодо безперешкодного подолання контрольного прикордонного поста у с. Глибочок Чернівецького району Чернівецької області та надала вказівку ОСОБА_10 надати половину обумовленої суми, як винагороду за його незаконне переправлення через державний кордон України в сумі 4 000 доларів США, що він і зробив, після чого невстановлена слідством особа пішла у невідомому напрямку.

В свою чергу ОСОБА_8 продовживши рух, надав ОСОБА_10 мобільний телефон, на якому були активні мобільні додатки «Дія» та «Резерв+», в яких відображалась електронні документи невстановленої слідством особи, при цьому провівши інструктаж щодо перетину контрольного прикордонного посту.

14.04.2026 автомобіль «Audi А4» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 із пасажиром ОСОБА_10 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України, на околицях н/п Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, було зупинено працівниками прикордонних нарядів,чим припинено протиправну діяльність ОСОБА_8 .

На підставі ухвали слідчого судді було проведено 28.04.2026 року обшук т/з «Audi A4» д/н НОМЕР_1 за адресою вул. Дружби с-ще.Красноїльськ, Чернівецької області обшук, яким користується ОСОБА_8 .

В ході обшуку вилучено вказаний транспортний засіб, а також змиви з поверхні важеля перемикання швидкостей, змиви з поверхні керма, 3 тютюнових стіка марки «Silver».

Постановою слідчого від 28.04.2026 року транспортний засіб «Audi A4» д/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником вилученого авто є ОСОБА_7 .

Разом з тим, вказаний автомобіль перебував у фактичному володінні ОСОБА_8 та, згідно внесених до ЄРДР відомостей, під керуванням ОСОБА_8 даний транспортний засіб був зупинений працівниками прикордонного наряду під час перевезення ОСОБА_10 з метою сприяння в незаконному переправленні його через державний кордон України.

Викладені вище обставини у їх сукупності із достатньою вірогідністю вказують на те, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.332 КК України, а вилучений автомобіль міг бути знаряддям вчинення злочину або зберегти на собі його сліди, отже з цих підстав відповідає критеріям ст.98 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя із метою забезпечення збереження речового доказу та унеможливлення відчуження чи приховування обґрунтовано наклав на таке майно арешт.

Належить врахувати,що апеляційний суд перевіряє висновки районного суду на підставі тих обставин,які існували на час розгляду клопотання прокурора і прийняття слідчим суддею рішення .

Обшук із вилученням авто був проведений 28.04.2026 року, ухвала слідчого судді постановлена 30.04.2026 року,а тому слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що по сплину лише 2 днів після проведення обшуку накладення арешту у спосіб,визначений в ухвалі, є розумним та співмірним з метою забезпечення завдань кримінального провадження порівняно із тимчасовим обмеженням прав власника чи користувача майна

Слідчий суддя правильно виснував,що незастосування такого заходу забезпечення провадження може призвести до приховування, відчуження майна або перешкодити встановленню істини у справі.

Всупереч твердженням апелянта, клопотання прокурора про арешт майна було подане до суду та зареєстроване у Сторожинецькому районному суді Чернівецької області 29.04.2026 року, тобто із дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України.

Право власника майна та її захисника на висловлення доводів щодо обгрунтованості накладення арешту на авто було забезпечене під час апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на необхідність користування автомобілем для забезпечення побутових потреб її сім`ї не були достатніми для відмови у накладенні арешту на даний транспортний засіб на час судового розгляду, зважаючи на фактичні обставини кримінального провадження та ту мету,для досягнення якої прокурор клопотав про накладення арешту на авто.

При цьому, колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку, якщо у його застосуванні відпаде потреба.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже,підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2026 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3