МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/452/26

Провадження № 1-кс/210/336/26

09 березня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Металургійного районного суду міста Кривого Рогу заяву слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000906 (справа №210/452/26), -

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді надійшла заява слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000906 (справа №210/452/26).

В обґрунтування заяви суддя зазначила, що попередньо ухвалою слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 від 02 грудня 2025 року скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру, подану в рамках кримінального провадження №0000115 від 01 лютого 2023 року залишено без задоволення.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при проведенні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 06 жовтня 2025 року, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000115 виділено в окреме провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за №0000906 від 06 жовтня 2025 року.

Таким чином суддя ОСОБА_3 висловила свою позицію щодо законності вручення повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000115 від 01 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 .

У зв`язку чим, посилаючись на вимоги ст. 75 КПК України, слідчий суддя звернулася з вказаною заявою.

Розглянувши заяву, суд встановив наступне.

Встановлено, що постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при проведенні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 14 серпня 2025 року, оголошено у державний розшук підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, в межах кримінального провадження №0000115 від 01 лютого 2023 року.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при проведенні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 06 жовтня 2025 року. матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №000115, виділено в окреме провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за №0000906 від 06 жовтня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 від 02 грудня 2025 року, скаргу адвоката ОСОБА_6 , котрий діє в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру, подану в рамках кримінального провадження №0000115 від 01 лютого 2023 року, залишено без задоволення.

В подальшому, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2026 року, ухвалу від 02 грудня 2025 року, скасовано, скаргу задоволено, повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000115 від 01 лютого 2023 року, щодо ОСОБА_5 , скасовано.

Вивчивши подану заяву про самовідвід та матеріали додані до неї, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах Білуха проти України, Салов проти України, Мироненко і Мартенко проти України, Фельдман проти України) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Вказане узгоджується із Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

З огляду на сталу практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Норт`є проти Нідерландів», «Пероте Пеллон проти Іспаніїї», «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Паунович проти Сербії») наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Частиною 1 статті 75 КПК України визначено обставини, що можуть бути підставами для відводу судді в кримінальному провадженні, зокрема суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Обов`язок судді бути безстороннім і неупередженим під час здійснення правосуддя безпосередньо rрунтується на приписах частини першої статті 129 Конституції України та є важливим компонентом конституційного механізму забезпечення права особи на судовий захист. Безсторонність і неупередженість судді є складником його більш загального конституційно встановленого обов' язку бути незалежним під час здійснення своїх повноважень та керуватися принципом верховенства права.

Для оцінювання безсторонності судді Європейський суд з прав людини обrрунтовано застосовує суб`єктивний критерій, який передбачає встановлення чи наявні переконання або особистий інтерес певного судді у конкретній справі, та об`єктивний - чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви щодо його безсторонності [див., наприклад, рішення у справах Kyprianou v. Cyprus від 15 грудня 2005 року (заява № 73797/01), § 118; Morice v. France від 23 квітня 2015 року (заява № 29369/10), § 73].

Необхідною передумовою суддівської безсторонності є забезпечення принципу законного складу суду, який нерозривно пов`язаний із правом на "суд, установлений приписами права", закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції. На цьому не раз наголошував Європейський суд з прав людини, зазначаючи, що хоча право на "суд, установлений приписами права" є самостійним правом відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, водночас це право тісно пов' язане з гарантіями "незалежності" та "безсторонності" [рішення у справі Guomundur Andri Astraosson v. Ісе/апdвід 1 грудня 2020 року (заява№ 26374/18), § 231]. "Приписи права", про які йдеться в пункті 1 статті 6 Конвенції, - це не тільки законодавство, що стосується створення та юрисдикції судових органів, а й будь-які інші приписи національного права, недотримання яких призводить до неправомірності участі одного або кількох суддів у розгляді справи; до таких приписів належать ті, що стосуються строку повноважень, несумісності та відводу суддів; вираз "встановлений приписами права" стосується не тільки юридичної основи самого існування "суду", а й складу суду в кожній конкретній справі [див., наприклад, рішення у справах Pandjikidze et Autres с. Georgie від 27 жовтня 2009 року (заява № 30323/02), § 104; Gorguiladze с. Georgie від 20 жовтня 2009 року (заява № 4313/04), § 68].

Отже, із приписів частини першої статті 8, частини першої статті 55, частини першої статті 129 Конституції України у їх посутньому зв`язку випливає, що безсторонність і неупередженість суду в поєднанні з вимогою розгляду справи "судом, установленим приписами права", є невіддільною ознакою правосуддя, необхідною гарантією конституційного права на судовий захист, імперативною вимогою, що її скеровано до кожного судді. Посягання на зазначені конституційні стандарти під час унесення змін до законодавства не допускається.

Практика Європейського суду з прав людини, як і практика зарубіжних органів конституційного контролю, засвідчує спільність юрисдикційної методології щодо вирішення аналогічних за змістом справ із методологією, яку застосовує Конституційний Суд України, і додатково доводить, що рішення про наявність обrрунтованої підозри або ризиків, передбачених статтями 177, 178 Кодексу, постановлені судом під час апеляційного перегляду ухвали суду, пов`язаної із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, не можуть бути підставою для автоматичного виникнення сумнівів у безсторонності та неупередженосп такого суду під час розгляду інших (наступних) ухвал про обрання (продовження) цього запобіжного заходу щодо тієї ж особи на стадії судового провадження в суді першої інстанції (рішення Конституційного Суду України від 04.03.2026 року, справа №3-168/2025(343/25).

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого слідчого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність слідчого судді, суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006).

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що дана заява про самовідвід слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 від участі у розгляді клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000906 (справа №210/452/26), є не вмотивованою, у зв`язку з чим не може бути задоволений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 75, 76, 80- 82 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000906 (справа №210/452/26) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1