Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/250/26 Головуючий у суді І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 року, суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого

ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2026 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, починаючи з 20 лютого 2026 року до 20 квітня 2026 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, та стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про обрання стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Застосовано до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, починаючи з 20 лютого 2026 року до 20 квітня 2026 року включно.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відповідності до ст, 194 КПК України:

- не залишати місце свого проживання для ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 ; для ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 06:00 год. кожного дня;

- прибувати до суду за першою його вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому кожен з обвинувачених проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого захисника з іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення - спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції, з метою контролю за поведінкою обвинувачених, безперешкодно з`являтися у житло обвинувачених за місцем їх проживання.

Також цією ухвалою роз`яснено обвинуваченим положення ч, 5 ст. 181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вищезазначену ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання або змінити захід на особисте зобов`язання без обмеження перебування в Україні.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за нею слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Також, Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою» від 02.12.2020 № 1027 ІХ, який набрав чинності з 14.01.2021, ч. 2 ст. 392 КПК України доповнена другим абзацом такого змісту, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, цим же законом доповнено частиною 5 статтю 394 КПК України такого змісту, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

З наведеного вище вбачається, що на даний час чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачено можливість апеляційного оскарження лише ухвал місцевого суду, що стосуються обрання, зміни або продовження саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і ухвал про зміну будь-якого іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, однак не навпаки, що має місце в даному випадку, оскільки апелянтом наразі оскаржена ухвала суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яка постановлена під час судового розгляду кримінального провадження і до ухвалення рішення по суті, однак вона оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що з цих підстав судом апеляційної інстанції не може бути відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Згідно із ч. 5 ст. 399 КПК України, копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2026 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, починаючи з 20 лютого 2026 року до 20 квітня 2026 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно повернути апелянту

ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2