Справа №760/303/26 1-кс/760/556/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000165, внесеному до ЄРДР 25.04.2024 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, раніше не судимий, працюючий на посаді генерального директора ООО "НПО "ВОЛЬТ ИНЖИНИРИНГ" (РФ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000165, внесеному до ЄРДР 25.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України та введення на території України воєнного стану, а також після встановлення нормативних заборон на здійснення господарської діяльності з державою-агресором, група осіб за попередньою змовою організувала механізм постачання продукції українського виробництва на територію РФ в обхід встановлених обмежень.

Організатором протиправної діяльності слідство вважає батька підозрюваного ОСОБА_7 «ОСОБА 1», який залучив до її реалізації довірених осіб, дружину ОСОБА_8 «ОСОБА 2», у тому числі свого сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є генеральним директором російського підприємства ООО «НПО «ВОЛЬТ ИНЖИНИРИНГ» (м. Москва, РФ).

Встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з іншими співучасниками, забезпечував функціонування підприємства на території держави-агресора, приймав та реалізовував продукцію, вироблену ПП НВФ «ЕЛЄКС» (Україна), яка постачалася транзитом через треті країни (зокрема Республіку Молдова та Республіку Узбекистан) з метою приховування кінцевого отримувача.

Зокрема, ОСОБА_6 : (1) здійснював контроль за доставкою продукції на підконтрольне йому підприємство; (2) організовував укладення договорів із суб`єктами господарювання РФ щодо подальшої реалізації зазначених товарів; (3) контролював зберігання та збут продукції; (4) забезпечував отримання прибутку від її реалізації; (5) здійснював контроль за сплатою податкових платежів до бюджету РФ.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 умисно сприяв веденню господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, що призводило до формування податкових надходжень до бюджету РФ та створювало економічні передумови для функціонування її військово-промислового комплексу.

У межах реалізації зазначеного механізму у період з вересня 2022 року по жовтень 2023 року здійснено ряд експортних поставок товарів виробництва ПП НВФ «ЕЛЄКС» на адресу «S.R.L Argo Power» (Республіка Молдова) з подальшим їх переміщенням до ООО «НПО «ВОЛЬТ ИНЖИНИРИНГ» (РФ), що підтверджується відповідними митними деклараціями, наведеними у матеріалах клопотання.

12.09.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

На виконання вимог статті 135 КК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 17.09.2024, 18.09.2024 та 19.09.2024 було вручено для передачі його матері ОСОБА_8 , вручено представнику житлово-експлуатаційної адміністрації за місцем реєстрації ОСОБА_6 та направлено поштовим зв`язком на адресу реєстрації останнього а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, цього ж дня, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 12.09.2025 та повістки про виклик на 17.09.2024, 18.09.2024 та 19.09.2024 були надіслані у програмах для обміну миттєвими повідомленнями «Viber» та «Telegram» у форматі PDF з роз`ясненням на особистий номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з прив`язаного до мобільного телефону: « НОМЕР_1 ».

17.09.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

18.09.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

19.09.2024 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

29.11.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

На виконання вимог статті 135 КК України повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повістки про виклик ОСОБА_6 на 04.12.2024, 05.12.2024 та 06.12.2024 було вручено для передачі його батьку ОСОБА_9 , вручено представнику житлово-експлуатаційної адміністрації за місцем реєстрації ОСОБА_6 та направлено поштовим зв`язком на адресу реєстрації останнього а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, цього ж дня, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 від 29.11.2025 та повістки про виклик на 04.12.2025, 05.12.2025 та 06.12.2025 були надіслані у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Viber» у форматі PDF з роз`ясненням на особистий номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з прив`язаного до мобільного телефону: « НОМЕР_1 ».

04.12.2025 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

05.12.2025 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

06.12.2025 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Станом на 26.02.2025 місцезнаходження ОСОБА_6 невідомо, оскільки останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переховується від правоохоронних органів. Так, місцезнаходження останнього у ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій встановити не вдалося.

26.02.2025 слідчим слідчого управління Головного управління, керуючись статтями 40, 110 та 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в розшук, виконання якого доручено співробітникам ГУ «І» ДЗНД СБУ.

Надалі, на адресу слідчого управління Головного управління надійшов лист ГУ «І» ДЗНД СБУ про те, що стосовно ОСОБА_6 заведено оперативно-розшукову справу категорії «розшук».

Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_6 фактично перебуває на території Російської Федерації, продовжує здійснювати господарську діяльність через підконтрольне йому підприємство та свідомо ухиляється від участі у кримінальному провадженні.

Як зазначено у клопотанні, підозрюваний фактично перебуває за межами території України, зокрема на території російської федерації, продовжує здійснювати господарську діяльність через підконтрольне підприємство та свідомо ухиляється від участі у кримінальному провадженні.

З урахуванням оголошення підозрюваного у розшук та його перебування за межами України, слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також продовження протиправної діяльності.

У зв`язку з перебуванням підозрюваного у розшуку та за межами території України, сторона обвинувачення просить розглянути клопотання за його відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, викладених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого заперечував та просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не мав можливості узгодити правову позицію з підзахисним.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового засідання, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за межами території України, а саме на території Російської Федерації, що підтверджується матеріалами клопотання, зокрема протоколами допиту підозрюваних від 04.02.2025.

З огляду на зазначене та враховуючи об`єктивну неможливість забезпечення його особистої участі у судовому засіданні, слідчий суддя керується положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України та вважає можливим розгляд клопотання у відсутності підозрюваного.

Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлено повісткою про виклик у судове засідання його захисника, який бере участь у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник у судове засідання з`явився та мав можливість висловити правову позицію сторони захисту, надати заперечення щодо заявленого клопотання та реалізувати передбачені законом процесуальні права.

У судовому засіданні захисник повідомив, що зв`язок із підозрюваним відсутній та узгодити позицію з ним не вдалося, тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний неодноразово викликався слідчим для проведення допиту у встановленому КПК України порядку, однак за викликами не з`являвся, про поважність причин неприбуття не повідомляв, що свідчить про його свідоме невиконання процесуальних обов`язків та ухилення від участі у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої участь захисника у судовому засіданні є належною процесуальною гарантією реалізації права на захист у випадках, коли особиста участь підозрюваного є об`єктивно неможливою, а також що право на захист не може використовуватися як інструмент для блокування здійснення правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції, провадження за відсутності особи не порушує права на справедливий суд, якщо особа була поінформована про кримінальне провадження та мала можливість реалізувати своє право на захист через представника, а її неявка зумовлена власною поведінкою.

З урахуванням встановлених обставин перебування підозрюваного за межами України, його неявки за викликами органу досудового розслідування, забезпечення участі захисника у судовому засіданні та надання йому можливості висловити позицію сторони захисту, слідчий суддя доходить висновку, що право підозрюваного на захист у даному випадку порушено не було, а розгляд клопотання у його відсутності є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000165, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Слідчий суддя з урахуванням доводів сторони захисту про необхідність доведення в даному випадку причетності особи поза розумним сумнівом зазначає та дійшов наступних висновків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами: протоколом огляду від 26.04.2026, протоколом огляду від 21.10.2024, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.01.2024, протоколами допиту підозрюваних від 04.06.2025, випискою з єдиного держаного реєстру юридичних осіб РФ.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які заявлено слідчим в клопотанні та підтримано прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про їх доведення в судовому засіданні з розгляду клопотання.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворо гопокарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт протии Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України, підозрюється підозрюється у злочині, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади, або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

У п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010, у справі «Москаленко проти України», суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Усвідомлюючи суворість та невідворотність, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, з метою унеможливлення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя враховує наявність даного ризику, який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може знищити, сховати та спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, а відтак з метою уникнути покарання підозрюваний може вчинити дії на їх знищення, оскільки може мати до таких безпосередній доступ.

Стороною обвинувачення також доведено ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КК України, а саме те, що підозрюваний може впливати у будь-який спосіб на свідків з метою змінення показань або від дачі таких показань при розгляді справи по суті, також існує ризик впливу ОСОБА_6 на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення вчинено разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Крім того, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя зазначає таке.

Із наданих матеріалів убачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення пов`язане із здійсненням господарської діяльності через підконтрольне підприємство на території держави-агресора, що має системний характер та передбачає координацію дій із іншими особами.

З урахуванням того, що підозрюваний перебуває за межами України, продовжує здійснювати управління відповідним підприємством та має можливість впливати на документообіг, фінансові операції та інших учасників господарської діяльності, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом узгодження позицій із співучасниками, приховування або спотворення документів, що мають доказове значення.

Крім того, враховуючи характер інкримінованих дій, їх тривалість у часі, а також відсутність даних про припинення відповідної діяльності, слідчий суддя доходить висновку про наявність ризику продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 є керівником підприємства, через яке, за версією сторони обвинувачення, здійснювалась господарська діяльність у взаємодії з державою-агресором, та має організаційно-розпорядчі й адміністративні повноваження.

З огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язане з фінансово-господарськими операціями, документообігом, укладенням договорів та координацією дій із іншими особами, підозрюваний об`єктивно має можливість впливати на збереження відповідних документів, електронної інформації, фінансових відомостей, а також узгоджувати позиції з іншими учасниками провадження.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 перебуває за межами території України, оголошений у розшук та фактично продовжує здійснювати управління відповідним підприємством, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом знищення, приховування або спотворення речей і документів, що мають доказове значення, а також узгодження позицій із співучасниками.

Зазначений ризик є реальним та підтверджується характером підозрюваної діяльності, його процесуальною поведінкою та наявними матеріалами кримінального провадження.

Щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доведеності, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, суд позбавлений можливості застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання підозрюваного. Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Дієвість, у свою чергу, полягає у забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, що неможливо без затримання розшукуваного ОСОБА_6 ..

На думку суду, вирішальним при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, має бути те, чи обґрунтовано його оголошено в розшук, а саме: чи містить справа достатні дані, які вказують на ознаки залишення особою території України і знаходження її за межами з метою переховування від органу досудового розслідування і суду. Зазначені обставини знайшли належне підтвердження під час розгляду цієї справи.

Обґрунтована підозра, доведений прокурором ризик переховування від суду, оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук дають підстави для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Саме такий запобіжний захід є необхідним на цей час, оскільки жоден із більш м`яких не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, й встановленим у цьому кримінальному провадженні, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не досягне мети, передбаченої ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. ст.ст. 36, 40, 111, 131-132, 135, 176-178, 183-184, 193-194, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000165, внесеному до ЄРДР 25.04.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, раніше не судимий, працюючий на посаді генерального директора ООО "НПО "ВОЛЬТ ИНЖИНИРИНГ" (РФ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.6 ст. 193 КПК України, після затримання підозрюваного ОСОБА_6 і не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин із часу його доставки до місця здійснення кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1