Справа № 686/1033/26
Провадження № 1-кс/686/2830/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Деренковець, Черкаської області, Корсунь-Шевченківського району, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, утриманців не має, фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 06 листопада 2014 року, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, однак, -

07.04.2023 направлено до суду з обвинувальним актом за ч. 4 ст. 185 КК України;

17.11.2023 направлено до суду з обвинувальним актом за ч. 4 ст. 185 КК України;

15.02.2024 направлено до суду з обвинувальним актом за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України;

07.03.2024 направлено до суду з обвинувальним актом за ч. 4 ст. 185 КК України

у кримінальному провадженні № 0000047,

встановив:

13.03.2026 року слідчий відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим прокурором Прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України посилаючись на те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник щодо задоволення клопотання заперечили, разом із тим просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуваючи на посаді старшого бойового медика 2 єгерської роти 1 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», відповідно до вимог ст.ст.11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу у військову частину НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_6 набув статус військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 50, 131,199, 222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, солдат ОСОБА_6 мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому

Так, 05 січня 2026 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , прийняв рішення про викрадення чужого майна.

Тоді ж, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, та неодноразово продовжений Указами Президента України, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 793/2025 від 20 жовтня 2025 року, затвердженим Законом України № 4643-ІХ від 21 жовтня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком на 90 діб, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_8 у квартирі та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у спальній кімнаті викрав зі шкатулки пару жіночих золотих сережок з реактивом, 585 проби, вагою 4,94 грам (згідно розпорядження НБУ «Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали» станом на 05.01.2026 вартість 1 грама золота становить 5912, 80 гривні), вартістю 29209,23 гривень, жіночу золоту каблучку, 585 проби, вагою 4,21 грам (згідно розпорядження НБУ «Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали» станом на 05.01.2026 вартість 1 грама золота становить 5912, 80 гривні), вартістю 24892,89 гривень, золоту каблучку, 585 проби, вагою 1,74 грам (згідно розпорядження НБУ «Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали» станом на 05.01.2026 вартість 1 грама золота становить 5912, 80 гривні), вартістю 10288,27 гривень, жіночу золоту каблучку, 585 проби, вагою 0,81 грами (згідно розпорядження НБУ «Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали» станом на 05.01.2026 вартість 1 грама золота становить 5912, 80 гривні), вартістю 4789,37 гривень, пару жіночих золотих сережок, 585 проби, вагою 1,6 грам (згідно розпорядження НБУ «Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали» станом на 05.01.2026 вартість 1 грама золота становить 5912, 80 гривні), вартістю 9460,48 гривень які належать ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 , заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 78640, 24 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27 лютого 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої; протоколом огляду телефону потерпілої; висновком експерта; протоколом огляду речей; протоколом допиту свідка; протоколом огляду відеозапису; протоколом допиту свідка; протоколом слідчого експерименту за участі свідка; протоколом огляду документу за участі потерпілої; іншими матеріалами, які зібрані під час досудового розслідування.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, ч. 3 ст. 2012 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з метою виконання вимог ст. 2 КПК України, в органу досудового розслідування виникла необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених с. 177 КПК України:

- передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній вчинив тяжкі кримінальні правопорушення(злочини) за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Також, в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, варто зазначити, що хоча органом досудового розслідування на даний час виконана значна кількість слідчих (розшукових) дій, завдяки яким ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, проте, на даний час, по кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, показання яких мають суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та не вилучено усіх документів, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ в суді.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Разом із тим, слідчий суддя зауважує, що оцінка доказів на предмет їх належності, достатності для підтвердження винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення не входить до повноважень слідчого судді, утому числі у межах поданого клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

На час розгляду цього клопотання повідомлена підозра ОСОБА_9 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України обставини, мету та підстави застосування запобіжних заходів (забезпечення належної процесуальної поведінки), вагомість наявних доказів, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтування прокурора та слідчого наведені у поданому клопотанні, тяжкість можливого призначеного покарання, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, прихожу до висновку, що належну процесуальну поведінку останнього забезпечить запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово, з покладенням на нього визначених ст. 194 КПК України обов`язків, в межах строку досудового розслідування.

Зважаючи на встановлені обставини, вважаю, що саме такий запобіжний захід є необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити останньому залишати житло за місцем проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України виконання наступних обов`язків:

- не залишати місце проживання/домоволодіння цілодобово, окрім оголошення сигналу «повітряна тривога» та необхідності звернення до медичного закладу за медичною допомогою;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала діє по 27 квітня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1