Справа № 456/720/26
Провадження № 1-кс/456/154/2026
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 лютого 2026 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчої Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007032 від 11.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю, зареєстрованому та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, неодруженому, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , з 29.04.2022 зарахованого в списки особистого складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду заступника командира бойової частини машини-навідника-оператора механізованого відділення механічного взводу механізованої роти механізованого батальйону, у військовому званні сержант, раніше не судимого,

встановив:

Слідча Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 звернулася з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007032 від 11.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу,

29.04.2022 громадянин ОСОБА_6 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до Збройних сил України під час загальної мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №16 від 29.04.2022 сержанта ОСОБА_6 , з 29.04.2022 зараховано в списки особового складу частини, - на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира бойової машини-навідника-оператора механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №179 від 02.10.2022 сержанта ОСОБА_6 , з 02.10.2022 знято з всіх видів забезпечення, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ; сержант ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Проте, сержант ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентую порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти, встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, в умовах воєнного стану, 01.10.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), після чого перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , не виконував свої службові обов`язки, а отже останній у такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок, щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності, а службовий час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його, з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості Для цього по теперішній час.

Таким чином, сержант ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, в умовах воєнного стану, 01.10.2022 Самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та перебуває поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , не виконуючи свої службові обов`язки, проводячи службовий час на власний розсуд по теперішній час, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.407 КК України.

05.02.2026 ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

05.02.2026 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.615 КПК України, з метою унеможливлення ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність клопотати перед судом про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, залишаючись на волі, ОСОБА_6 , зможе ухилятися від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні клопотання підтримав та навів обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, наявними є ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним.

Підозрюваний ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_4 , просили відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_6 , має місце проживання, має намір повернутися до лав ЗСУ для продовження проходження військової служби і просять обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, що дасть змогу підозрюваному повернутися на службу до ЗСУ. Якщо суд вирішить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою то просять зменшити суму застави оскільки, вона є непідйомною для обвинуваченого.

Заслухавши прокурора, який вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0007032 від 11.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало повідомлення військової частини НОМЕР_1 про те, що сержант ОСОБА_6 , 01.10.2022 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану.

При розгляді клопотання встановлено, що 05.02.2026 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 40, 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Також встановлено, що 05.02.2026 о 12 год. 23 хв. відповідно до вимог ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213, 615 КПК України складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та 05.02.2026 о 12 год. 00 хв. затримано ОСОБА_6 .

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 , /сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про що свідчать, зокрема: акт службового розслідування від 10.06.2024, заява командира військової частини НОМЕР_1 , накази командира військової частини НОМЕР_1 №16 від 29.04.2022, №179 від 02.10.2022, №241 від 03.12.2022, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 , від 05.02.2026.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати те, що: 1) підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. При цьому, слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про те, що підозрюваний має можливості для переховування від органу досудового розслідування, до чого його може спонукати, зокрема, встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину. Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду»; 3) слідчий суддя також дійшов висновку і про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до норм кримінального процесуального права суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень потерпілої та свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом узгодження показань; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки підозрюваний систематично вчиняє кримінальні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством щодо співмешканки.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 , працездатний, непохилого віку, батьків чи малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Тому слідчий суддя доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , та виконання ним обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_4 , про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи сторони захисту про бажання ОСОБА_6 , повернутися до лав ЗСУ для продовження проходження військової служби як підстава для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, на думку слідчого судді, не заслуговує на увагу, оскільки з відповідною заявою підозрюваний ОСОБА_6 , з часу самовільного залишення частини з 01.10.2022 до часу затримання не звертався однак, може звернутися із відповідною заявою, перебуваючи в слідчому ізоляторі, про що зазначив у судовому засіданні прокурор.

Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року. Тобто, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому слідчий суддя не відхиляє доводів на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 420-405, 407-408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , вважаю за необхідне визначити заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199680 грн (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застосовуючи до підозрюваного поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_6 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про його особу, а саме, що останній підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, раніше не судимого, а відтак, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 199680 грн (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.242, 332, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

Клопотання слідчої СВ Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ходорів, Жидачівського району, Львівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» шістдесят днів до 05 квітня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 12:00 05лютого 2026 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199680 грн (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна, попередньо визначеної суми судових витрат тощо), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, банк одержувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, одержувач Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області, IBAN: UA0000757.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися зі Стрийського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому в кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі їх наявності).

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 05 квітня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_3 , та слідчого суддю Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 15 год. 00 хв. 06.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1