ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР 10.02.2026 під №0000037 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, освіта вища, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а проживає за адресою АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, що передбачений ч. 1 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в :

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 26.02.2026 в порядку ст. 302 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР 10.02.2026 під №0000037 з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до висунутого органом дізнання обвинувачення, ОСОБА_2 10.02.2026 близько 13-30 год на території стадіону «Авангард», що по вул. Родини Бобринських, 121А в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, незаконно, шляхом знахідки, придбав пакет із кристалічною речовиною жовтого кольору та пересвідчившись, що його вміст за зовнішнім виглядом схожий на психотропну речовину, залишив зберігати при собі для власного вживання, не маючи мети збуту. 10.02.2026 в період часу із 13-55 до 15-15 год, під час особистого обшуку працівниками поліції ОСОБА_2 , в лівій кишені штанів виявлено та вилучено речовину, що згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 18.02.2026 №СЕ-19/124-26/1634-НЗПРАП містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонений PVP масою 0,413 г.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , складеної ним за участі захисника ОСОБА_3 та підписаної ними, ОСОБА_2 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Отже, обвинувачений не оспорює обставини, що встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що він правильно розуміє зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому проступку повністю доведена за результатами спрощеного провадження.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому проступку доведена наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування у формі дізнання: даними протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 10.02.2026; показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; відомостями протоколу огляду предмета від 11.02.2026; даними висновку судово-хімічної експертизи від 18.02.2026 №СЕ-19/124-26/1634-НЗПРАП.

Вказані докази поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) в обсязі обвинувачення, що сформульоване в обвинувальному акті.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, його молодий вік, ту обставину, що до кримінальної відповідальності не притягувався та судимості не має, є особою із вищою освітою, на профілактичних обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується в цілому позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, відсутні.

Підстави для застосування судом положень ст. 69 КК України відсутні.

Частина перша статті 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу, пробаційного нагляду, виправних робіт та обмеження волі. Обираючи обвинуваченому вид покарання суд враховує відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України майновий стан обвинуваченого, який не працює, при цьому у суду відсутні відомості про наявність у нього будь-якого доходу. Отже, для виправлення обвинуваченого не доцільно застосовувати штраф, навіть в мінімальному розмірі, або виправні роботи, оскільки у суду немає відомостей про працевлаштування обвинуваченого та наявність у нього достатнього для сплати штрафу доходу.

На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання, що передбачена ст. 50 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Тимчасовий запобіжний захід у виді затримання особи у порядку ст. 298-2 КПК України, застосований 10.02.2026 о 13-55 год, на час розгляду обвинувального акту судом припинений.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 2228,50 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 389 КК України, ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 2228,50 грн.

Речовий доказ по справі - сейф-пакет Експертної служби МВС України №5428922 з психотропною речовиною масою 0,465 г, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області (номер книги обліку речових доказів 382, порядковий номер 1347), після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1