12.02.2026 Провадження по справі № 1-кп/940/61/26
Справа № 940/2356/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000218 від 10.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. П`ятигори Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, розлученого, раніше судимого вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України,

встановив:

За змістом обвинувальних актів ОСОБА_4 обвинувачується у наступному.

Так, ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у визначеному законом порядку судимість за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025, яким його засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки, на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно із ст. 129 Конституції України, с однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, с обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Встановлено, що 24.10.2024 Тетіївським районним судом Київської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №563408 від 12.08.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову у справі № 940/1149/24, провадження №3/940/490/24, яка набрала законної сили 05.11.2024, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на один рік.

Проте, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленими з ними, з метою невиконання рішення суду, 24.01.2025 о 17 год. 48 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по вул. Горького в с. П`ятигори Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та щодо ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 25.01.2025 серії ББА № 601606 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленими з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 14.05.2025 о 16 год. 29 хв. керував транспортним засобом, рухаючись по вул. Київська, 29 в с. П`ятигори, Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.05.2025 серії ЕПР1 № 330389 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та направлено на розгляд до Тетіївського районного суду Київської області. 19.06.2025 Тетіївським районним судом Київської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 330389 від 14.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 940/913/25, провадження №3/940/360/25, яка набрала законної сили 01.07.2025, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також, ОСОБА_4 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 382 КК України та достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленими з ним, з метою невиконання рішення суду, 10.10.2025 о 14 год. 06 хв. керував транспортним засобом «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі Т1014, після чого заїхав на пров. М. Кінаша в с. П`ятигори Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції поряд з будинком № 8 за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 p. № 1306.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у визначеному законом порядку судимість за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025, яким його засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно із ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як встановлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, с обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Встановлено, що 24.10.2024 Тетіївським районним судом Київської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №563408 від 12.08.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесено постанову у справі № 940/1149/24, провадження №3/940/490/24, яка набрала законної сили 05.11.2024, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винуватим y вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Проте, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленими з ним, з метою невиконання рішення суду, 24.01.2025 о 17 год. 48 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по вул. Горького в с. П`ятигори Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно щодо ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 25.01.2025, серії ББА № 601606, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили та призначено покарання у виді років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду, про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленими з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 14.05.2025 о 16 год. 29 хв. керував транспортним засобом та рухався по вул. Київська, 29 в с. П`ятигори Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та відповідно стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.05.2025, серії ЕПР1 № 330389, за ч. 5 ст. 126 КУпАП та направлено на розгляд до Тетіївського районного суду Київської області. 19.06.2025 Тетіївським районним судом Київської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 330389 від 14.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 940/913/25, провадження №3/940/360/25, яка набрала законної сили 01.07.2025 та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 382 КК України та достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи ознайомленими з ним, з метою невиконання рішення суду, 16.12.2025 о 15 год 53 хв керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та рухався по вул. Володимирська в м. Тетієві Білоцерківського району Київської області, де порушив Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та стосовно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.12.2025 cерії ЕПР № 542932 за ст. 124 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення від 17.12.2025 серії ЕПР1 № 543002 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 17.12.2025 серії ЕПР1 № 542959 за ст. 122-4 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

У судовому засіданні учасники судового провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену 12.02.2026 між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

За умовами цієї угоди начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 382 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України. Також сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами строком на 3 роки, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України на часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025 та остаточне призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць з позбавленням права займати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами строком на 3 роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які в присутності захисника роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор у судовому засіданні просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України,беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього в разі затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, отже вона може бути затверджена судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, суд не встановив.

Разом з тим, враховано особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем свого проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, судвважає, що вказана угода про визнання винуватості, укладена між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого в ній покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 394, 395, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості в об`єднаному кримінальному провадженні №0000218 від 10.10.2025, укладену 12 лютого 2026 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 19.03.2025 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць з позбавленням права займати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_8