УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИЛА:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.08.2017 у справі №760/14445/17, на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що 16.10.2025 ДП «СЕТАМ» проведено електронний аукціон з реалізації арештованого майна, в якому він став переможцем, а 25.03.2026 за ним зареєстровано право власності на вказану квартиру.

Посилаючись на положення ст.174 КПК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», а також норми цивільного законодавства, заявник просить скасувати арешт, оскільки, на його думку, подальше існування такого арешту втратило правове значення.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав.

Відповідно до положень ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.170-174 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді є саме арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження, який існує та застосовується в межах конкретного кримінального провадження.

Тобто, для розгляду клопотання в порядку ст.174 КПК України слідчий суддя повинен встановити

існування кримінального провадження, стадію кримінального провадження, процесуальну мету арешту, наявність або відсутність потреби у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення.

Однак подане клопотання таких відомостей не містить.

Так, заявником не зазначено номер кримінального провадження, в межах якого накладено арешт;

орган досудового розслідування або прокурора, який здійснює процесуальне керівництво;

стадію кримінального провадження; чи здійснюється на даний час досудове розслідування;

чи закрито відповідне кримінальне провадження; чи ухвалено у ньому вирок; чи виконано такий вирок.

Фактично заявник обмежився лише посиланням на існування ухвали слідчого судді від 07.08.2017 у справі №760/14445/17 та наявність запису про арешт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин слідчий суддя позбавлений можливості встановити чи існує на даний час кримінальне провадження як предмет судового контролю; чи зберіг арешт процесуальний характер заходу забезпечення кримінального провадження; чи належить вирішення поставленого заявником питання до повноважень слідчого судді взагалі.

Більше того, зі змісту самого клопотання вбачається, що заявник фактично порушує питання не щодо перевірки обґрунтованості заходу забезпечення кримінального провадження, а щодо усунення перешкод у реалізації права власності після придбання майна на електронних торгах.

Так, заявник обґрунтовує свої вимоги положеннями ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.321, 328 ЦК України, тобто нормами, які регулюють цивільні та виконавчі правовідносини, а не порядок здійснення кримінального провадження.

Із долученого протоколу електронного аукціону вбачається, що спірна квартира реалізовувалась як конфісковане майно за рішенням суду у межах виконавчого провадження.

Отже, зі змісту клопотання та доданих документів убачається, що заявник фактично оспорює існування обтяження у державному реєстрі після переходу до нього права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, слідчий суддя в межах кримінального провадження не наділений повноваженнями

вирішувати спори щодо права власності, усувати реєстраційні обтяження поза межами встановленого кримінального провадження, перевіряти законність дій державного виконавця або державного реєстратора, підміняти собою суд цивільної юрисдикції чи орган виконання судових рішень.

Слідчий суддя здійснює судовий контроль виключно у межах та спосіб, передбачених КПК України.

Натомість заявлені вимоги фактично стосуються наслідків виконання судового рішення та подальшої державної реєстрації речових прав, що виходить за межі компетенції слідчого судді.

Крім того, сам по собі факт набуття права власності на майно в результаті електронних торгів не є безумовною підставою для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України за відсутності даних про кримінальне провадження та процесуальної природи відповідного арешту.

Слідчий суддя також враховує, що заявником не надано жодного належного та допустимого доказу того, що арешт на даний час існує саме як захід забезпечення кримінального провадження, а не як обтяження, що підлягає вирішенню в іншому процесуальному порядку.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що заявником обрано неналежний спосіб судового захисту, а заявлені вимоги не підлягають вирішенню в порядку кримінального судочинства, тому підстав для задоволення клопотання слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст. 26, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді відповідно до положень КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06 травня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1