Номер провадження: 11-кп/813/1293/26
Справа № 500/871/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000767 від 10.11.2015 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Багате Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначен ою ухвалою суду звільнено ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Закрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767 ,на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 6753 (шість тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Крім того, вирішено долю речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій зазначила, що рішення суду ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів посилається на наступне:

-мотивувальна частина ухвали не містить сформульованого органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, із зазначенням дати, часу, місця і способу вчинення кримінального правопорушення та його наслідків;

-суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати, пов`язані із проведенням експертиз у вказаному кримінальному провадженні, з ОСОБА_8 .

На підставі викладеного прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 частково підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, а саме в частині неправомірного стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, які слід віднести на рахунок держави.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, здійснюються судом.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину і до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.

Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

В цьому контексті окремої уваги вартий правовий висновок, викладений в постанові ККС у складі ВС від 29.09.2022 у справі №160/74/16 (провадження №51-6007км21), відповідно до якого звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Разом із тим, п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України встановлено, що мотивувальна частина ухвали суду повинна містити суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Так, на переконання колегії суддів, в ухвалі суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду клопотання сторони захисту про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на виконання приписів ст. 372 КПК України, повинна бути викладена суть обвинувачення, яке було висунуте особі, тобто формулювання обвинувачення відповідно до обвинувального акту, наданого стороною обвинувачення.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції кореспондується із правовою позицією, викладеною в постанові ККС у складі ВС від 20.11.2024 у справі №754/15954/20 (провадження №51-2137км22).

На підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що судом першої інстанції здійснювався судовий розгляд даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та лише після цього 24.11.2025 року сторона захисту звернулась дор суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (т. 3, а.с. 20).

Всупереч вищевикладених приписів кримінального процесуального закону та судової практики, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить встановлених судом обставин кримінального провадження, тобто сформульоване органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, є обґрунтованими посилання сторони обвинувачення на те, що встановлення таких обставин має вагоме значення в контексті вирішення питання стосовно звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки особа може бути звільненою за цією підставою у разі, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення минув певний строк, встановлений вимогами ст. 49 КК України, що свідчить про необхідність встановлення судом фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, таких як день та час його вчинення.

Слушними також є доводи прокурора про незаконність рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат на користь держави.

Так, оскарженою ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2025 року ОСОБА_8 , обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України звільнений від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до резолютивної частини оскарженої ухвали, суд першої інстанції вирішив стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на суму 6753,60 (шість тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Разом з тим, в мотивувальній частині ухвали, суд першої інстанції не зазначив обґрунтування мотивів необхідності стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням у кримінальних провадженнях експертиз.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначаються: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Положеннями ч.2 ст.124 КПК України встановлено, що разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в Постанові від 12 вересня 2022 року справа №203/241/17 зробила висновок згідно з яким: « Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст..49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до реєстрів матеріалів кримінального провадження № 0000767 від 10.11.2015 року, ініціатором проведення експертиз був орган досудового розслідування.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а саме, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, суд повинен був процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальних провадженнях, віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в ухвалі припустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначивши належним чином встановлене формулювання обвинувачення, що, як наслідок, перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та тягне за собою скасування ухвали суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі відсутності в ухвалі суду першої інстанції про звільнення особи від кримінальної відповідальності встановленого судом формулювання обвинувачення.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Частинами 2 та 3 ст. 415 КПК України передбачено, що, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 285-288, 370, 372, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2025 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження № 0000767 від 10.11.2015 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000767 від 10.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4