Провадження № 1-кп/127/643/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 15.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено в розшук із затриманням та доставленням його до суду з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

На адресу Вінницького міського суду Вінницької області 18.02.2026 із Вінницької окружної прокуратури Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою із визначенням суми застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. До даного клопотання додано протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_3 від 18.02.2026.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на думку прокурора наявні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція статті якого передбачає покарання до 8 років з позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої. Обвинувачений ОСОБА_3 систематично не з`являвся у судові засідання, у зв`язку з чим до останнього ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2025 було застосовано привід, проте за жодною із відомих адрес місцезнаходження ОСОБА_3 встановити не вдалося. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено в розшук, а провадження у справі було зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_3 .

З урахуванням вказаних обставин, прокурор ОСОБА_4 просила суд задовольнити клопотання, застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, одночасно визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що тривалий час перебував на лікуванні із запаленням легень та не мав наміру переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, зазначив, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, дружину, малолітню дитину та неповнолітню дитину дружини від першого шлюбу, тобто має міцну сім`ю та займається вихованням дітей. У зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора або ж визначити мінімальний розмір застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини зазначені у ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи завчасно та належним чином повідомленим про проведення судового засідання 15.10.2025 о 16:30 год. до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

У зв`язку з чим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2025 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано привід органами поліції в судове засідання, яке призначено на 12.11.2025 об 11:30. Одночасно суд звернувся із запитом до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо з`ясування інформації про те, чи проходить військову службу в ЗСУ ОСОБА_3 та чи може останній відвідувати судові засідання.

Згідно рапорту ПОГ СПОГ ВВГ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 11.11.2025, під час неодноразового відвідування адреси проживання ОСОБА_3 виявити останнього не вдалося, також при спілкуванні з мешканцями даного будинку, останні повідомили, що не бачили ОСОБА_3 тривалий час, а саме близько двох місяців; на телефонні дзвінки ОСОБА_3 не відповідає. Також з`ясовано, що ОСОБА_3 знаходиться в розшуку як військовослужбовець за скоєння самовільного залишення військової частини (дезертирство), яке він здійснив з лікувального закладу КНП «Вінницька міська клінічна лікарня».

Захисником, який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 до ряду клопотань про відкладення було долучено копії медичних висновків, проте в даних документах відсутня інформація про те, що саме ОСОБА_3 перебуває на лікуванні та не може з`являтися до суду.

У зв`язку з чим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук, а судове провадження зупинено. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 достеменно усвідомлював, що дане кримінальне провадження відносно нього перебуває на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області, не мав наміру добровільно з`явитись до суду, а навпаки свідомо переховувався від суду, ігноруючи виклики у судові засідання, що дає підстави суду вважати, що він і надалі може переховуватись від суду.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачено покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_3 може і надалі продовжувати вчинювати злочини, може чинити тиск на потерпілу, свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобігання ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке є тяжким злочином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, його соціальні зв`язки, наявність малолітньої дитини на утриманні та вихованні, суд вважає за доцільне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 визначити розмір застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 369, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб задовольнити частково.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.04.2026 включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560, 00 грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят грн. 00 коп.), які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали, тобто 60 діб.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

?прибувати за кожною вимогою до суду;

?не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачений ОСОБА_3 , без дозволу суду;

?повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

?утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Суддя: