Справа № 504/5378/25
Номер провадження 1-кп/504/433/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участі прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у справі за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 27.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Доброславського районного суду Одеської області надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

Прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_8 подано клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави. Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від суду; ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вищезазначені ризики, за доводами прокурора, існували на час обрання заявленого запобіжного заходу під час досудового розслідування і на теперішній час не зменшилися та є актуальними. Окрім викладених ризиків сторона обвинувачення звертає увагу на те, що обвинувачена раніше перебувала під запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту, проте порушила покладені на неї обов`язки, зокрема залишила місце проживання без дозволу уповноважених органів, що підтверджується відповідними матеріалами. Таким чином, ОСОБА_6 вже виявила свою готовність свідомо порушувати рішення суду, ухилятися від встановлених обмежень та ігнорувати законні вимоги сторони обвинувачення. Це вказує на її небажання дотримуватися процесуального порядку, що є підставою вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу вона знову ухилятиметься від встановлених обов`язків, може здійснювати координацію з іншими фігурантами справи, у тому числі для узгодження показань або впливу на докази, перешкоджатиме іншими способами, що прямо порушує п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Тому наявність підтвердженого порушення попереднього запобіжного заходу у поєднанні з іншими встановленими фактами свідчить про високий ризик подальшого перешкоджання кримінальному провадженню, що унеможливлює застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також при обранні запобіжного заходу прокурор просить суд врахувати те, що докази про вчинення злочину обвинуваченою є вагомим, покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винною вчиненні злочину, передбачене законом у вигляді позбавлення волі, задовільний стан здоров`я, відсутність відомостей про наявність тяжких, у тому числі психічних хвороб, та молодий вік, відсутність міцних соціальних зв`язків та місця роботи, навчання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_5 підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Крім того, просив долучити до матеріалів справи копії ухвал слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 29.07.2025 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та від 04.08.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Обвинувачена ОСОБА_6 просила відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, якого буде достатньо. Щодо порушення запобіжного заходу під час досудового слідства вважає таким, що воно не має місце. Вона в телефонному режимі поставила до відома свого захисника, що їй необхідно вийти за межі квартири для отримання довідки від лікаря, захисник, зателефонувавши прокурору Папертному, повідомив їй, що згоду прокурора вона отримала та вийшла за калітку двору, щоб забрати довідку. Оскільки там перебувала потерпіла ОСОБА_9 , не зважаючи на дозвіл прокурора Папертного вийти на вулицю, остання вчинила галас. Обвинувачена просила врахувати наявність у неї трьох неповнолітніх дітей, постійного місця проживання, офіційні джерела доходу, статус ФОП, вищу економічну освіту, участь у багатьох різних проєктах, отримання грантів на розвиток бізнесу. Повідомила, що наразі має труднощі зі здоров`ям, у неї збирається рідина у голові та грудях, що спровоковано діями фізичного характеру з боку загиблого чоловіка. Крім того повідомила, що є внутрішньо переміщеною особою, її колишній чоловік є працівником спецпідрозділів України, у зв`язку з чим вона як член його родини не може повернутися на територію Донецької та Луганської області та виїхати за межі підконтрольної території України. Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 , призначена за дорученням на окрему процесуальну дію, вважала застосування домашнього арешту цілком достатнім запобіжним заходом для виконання її підзахисною своїх процесуальних обов`язків, просила врахувати також, що її підзахисна раніше не судима, має постійне місце проживання, законні джерела доходів, є багатодітною матір`ю.

Від представників потерпілої сторони надійшли клопотання про проведення судового засідання призначеного на 18.02.2026 в частині розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу без їх участі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також сталою практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В пункті 1 статті 5 Конвенції кожному забезпечено право на свободу та особисту недоторканність.

Винятками з цього права є шість типів обставин, які сформульовані в наступних положеннях і які є завершеним переліком виключень із загального правила.

Відповідно до п. с ч. 1 ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Частиною 1 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

З урахуванням обставин, часу вчинення кримінального правопорушення (діючий воєнний стан на території України, пов`язаний зі збройною агресію рф), суд має враховувати категорію справи, тяжкість покарання, визначену чинним законодавством посилену відповідальність за злочини проти життя, вік та стать обвинуваченої, що свідчить про можливість безперешкодного залишення території України шляхом перетину її кордону. Таким чином ризик перераховування від суду (ризик втечі) є доведеним.

Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання. Вказані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, характеру інкримінованого злочину свідчить про існування ризику переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні (ризик втечі), ризик впливу на потерпілу сторону та свідків з метою зміни останніми показань суд вважає цілком ймовірним, оскільки вказані особи судом не допитані.

Підстав для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відтак продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 є повною мірою виправданим та відповідає вимогам, встановленим кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченої, міру покарання яка їй загрожує, з метою виключення спроб переховуватися від правосуддя, впливу на потерпілу сторону та свідків, допит яких не проведено, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає неможливим застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу та дійшов висновку щодо необхідності обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Застава не обирається відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки вчинений злочин спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183 197, 315, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 18.04.2026 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду

Повний текст ухвали суду проголошено 19.02.2026.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3