Справа № 308/5459/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0000148, відомості про яке 03.04.2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді про арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0000148, відомості про яке 03.04.2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивує тим, що 03 квітня 2026 року близько 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (військовослужбовець, начальник продовольчого складу ВЧ НОМЕР_1 , молодший сержант), керуючи транспортним засобом марки «Opel» моделі «Omega» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Миру, в м. Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області, зі сторони вул. Квіткової в напрямку вул. Берегівської, поблизу буд. № 21, в межах дії дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід», допустив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , 1985 року народження, яка переходила проїзну частину дороги з права на ліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок наїзду пішохід отримала травми у вигляді множинних переломів кісток лицьового черепа, перелом нижньої щелепи, перелом лівої лопатки, тупа травма черева, параорбітальна гематома зліва.

У клоплтанні вказує, що 03 квітня 2026 року в період часу з 11 год. 50 хв. по 13 год. 00 хв. старшим слідчим СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 проведено огляд місця вказаної дорожньо-транспортної пригоди під час якого вилучено наступні речі:

-транспортний засіб марки «Opel» моделі «Omega» реєстраційний номер НОМЕР_2 належний ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області;

-змив сліду біологічної речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 214 КПК України 03.04.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор зазначає, що 03 квітня 2026 року постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , речі, які 03.04.2026 вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме: транспортний засіб марки «Opel» моделі «Omega» реєстраційний номер НОМЕР_2 належний ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області; змив сліду біологічної речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ; визнані речовими доказами в межах кримінального провадження № 0000148.

На підставі наведеного, та враховуючи те, в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень із вилученим майном, а також провести слідчих експеримент, у зв`язку з чим просить накласти арешт на тимчасово вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди речі, з метою збереження речових доказів, та запобіганню їх втрати, чи знищення.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Однак подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неявка прокурора та власника майна в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000148 встановлено, що органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З даного витягу встановлено, що 03.04.2026 року близько 08:20 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (військовослужбовець, начальник продовольчого складу ВЧ НОМЕР_1 , молодший сержант), керуючи транспортним засобом марки «Opel» моделі «Omega» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Миру, поблизу буд. № 21, в м. Чоп, Ужгородського району зі сторони вул. Квіткової в напрямку вул. Берегівської, допустив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , 1985 року народження, яка переходила проїзну частину дороги з права на ліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок наїзду пішохід отримала травми у вигляді множинних переломів кісток лицьового черепа, перелом нижньої щелепи, перелом лівої лопатки, тупа травма черева, параорбітальна гематома зліва.

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.04.2026 вбачається, що слідчим виявлено та вилучено наступні речі: транспортний засіб марки «Opel» моделі «Omega» реєстраційний номер НОМЕР_2 належний ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області; змив сліду біологічної речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ.

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 17.10.2025 тимчасово вилучені під час огляду місця події речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів, детального огляду та фіксації слідової інформації (деформацій) транспортного засобу, проведення експертних досліджень та судових експертиз, слід накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 03.04.2026.

Керуючись ст. 170-173, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках № 0000148, відомості про яке 03.04.2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 03.04.2026 тимчасово вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

-транспортний засіб марки «Opel» моделі «Omega» реєстраційний номер НОМЕР_2 належний ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, Закарпатської області;

-змив сліду біологічної речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1