Справа № 404/816/26
Номер провадження 1-кс/404/395/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 16.01.2026 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000163 від 25.11.2025, -

ВСТАНОВИЛА:

До Фортечного суду міста Кропивницького звернувся ОСОБА_3 , зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000163, відомості про яке внесено до ЄРДР 25.11.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 25 листопада 2025 року Кіровоградською обласною прокуратурою розпочато досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000163, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Проведення досудового розслідування доручено слідчому Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

13.01.2026 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 подав заяву про визнання його потерплим, але 16 січня 2026 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 було повідомлено, що ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про залучення в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0000163, мотивуючи, це тим, що під час досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_3 було завдано будь-якої шкоди. Скаржник критично відноситься до оцінки слідчим обставин, на які він посилається в постанові, вважає, що вони не відповідають будь-яким фактичним даним. Постанова не містить посилань на обставини, встановлені в ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Скаржник в судове засідання з`явився, надав пояснення, просив задовольнити скаргу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши думку скаржника, дослідивши доводи скарги та додані до неї документи, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Під час розгляду скарги встановлено, що третім слідчим відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163, відомості за яким внесено до ЄРДР 25.11.2025 р. з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до фабули витягу з ЄРДР 0000163: «Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 13.11.2025 по справі №405/7113/25 зобов`язано Кіровоградську обласну прокуратуру внести до ЄРДР відомості згідно заяви ОСОБА_3 від 05.11.2025 щодо можливих неправомірних дій працівників поліції."

В рамках кримінального провадження №0000163 ОСОБА_3 подав клопотання від 13.01.2026 року, в якому було поставлено питання про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, від 16.01.2026 року, в задоволенні клопотання від 13.01.2026 року було відмовлено.

Вказана постанова мотивована тим, що на теперішній час у кримінальному провадженні не здобуто підтверджень будь-якої шкоди ОСОБА_3 та рішення про визнання потерпілим останнього буде вирішено після надання ним грунтовних свідчень.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Викладені слідчим у постанові мотиви відмови у визнанні потерпілим обмежуються лише констатацією того, що наразі відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 внаслідок розслідуваного кримінального правопорушення завдано шкоди, а відповідне рішення буде прийнято після надання ним грунтовних свідчень в якості свідка.

Разом з тим, під час розгляду скарги встановлено, що підставою внесення відомостей до ЄРДР було повідомлення ОСОБА_3 щодо незаконного затримання шляхом підробки документів слідчим, а саме протоколу затримання від 07.10.2024 в рамках кримінального провадження № 00175, який не відповідає обставинам та події його затримання (часу та місця).

Враховуючи приписи ст. 55 КПК України у ОСОБА_3 виникли права та обов`язки потерпілого з моменту подачі заяви про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, і позбавлення його цього статусу буде обмеженням прав, які вже були надані по даному кримінальному провадженню.

Водночас, слідча суддя відзначає, що розмір шкоди або обставини її відсутності мають встановлюватися під час досудового розслідування, проте слідчим не проведено жодної слідчої дії, спрямованої на встановлення цих обставин щодо заподіяної шкоди, обов`язковість доказування яких визначена п.3 ч.1 ст.91 КПК України.

Отже, враховуючи зазначене вище, слідчий у своїй постанові про відмову у визнанні потерпілим мав послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що зазначеними у заяві ОСОБА_3 діями, останньому шкоди не заподіяно.

Однак, постанова слідчого не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст.55 КПК України щодо підстав відмови, а так само вимог КПК щодо вмотивованості і обґрунтованості постанови, а тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого у відповідності до п.3 ч.2 ст.307 КПК України повторно розглянути подану заяву про залучення потерпілого у кримінальному провадженні від 13.01.2026.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 110, 303-307,309, 369-376 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_4 від 16 січня 2026 року, прийняту в рамках кримінального провадження №0000163 про відмову у визнанні потерпілим - скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_4 , або іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000163, відповідно до вимог ст. 55 КПК України повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 13.01.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1