У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2026 Справа №607/25082/25 Провадження №1-кп/607/112/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

під час проведення відкритого судового засідання, в приміщенні зали суду, в м.Тернополі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001726 від 19.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001726 від 19.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт, з якого вбачається:

«Установлено, що 18.10.2025 близько 21:03 водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) керував в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Ssang Young Kyron», р.н. НОМЕР_1 та рухався із одним пасажиром - ОСОБА_6 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, по проспекту Степана Бандери в м. Тернопіль, наближаючись до перехрестя із круговим рухом прос. С.Бандери - вул. Протасевича - вул. Підволочиське шосе - вул. 15 квітня.

Під час руху водій ОСОБА_3 належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР України, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993, із змінами та доповненнями, які зобов`язували своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, виїжджаючи на перехрестя із круговим рухом прос. С.Бандери - вул. Протасевича - вул. Підволочиське шосе - вул. 15 квітня, водій ОСОБА_3 не вибрав відповідно до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення поняття: «безпечна швидкість»), 12.1. ПДР України безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля марки «Ssang Young Kyron», р.н. НОМЕР_1 , щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд вказаного автомобіля за межі проїзної частини дороги на транспортну розв`язку кільцевого типу, де наїхав на бетонну електроопору.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, рваної рани носа та губи, перелому 5-го ребра, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.10 (в частині визначення термінів: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість»), 2.3 (б, д), 12.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Тим самим, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.»

05.03.2026 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

Як вбачається із умов вказаної угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому.

Також в угоді вказано, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого (66 КК) є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків; добровільне перерахування внесеної застави на Збройні сили України. Обставини, які обтяжують покарання стосовно обвинуваченого досудовим розслідуванням не встановлено.

Окрім того, сторони узгодили вид і міру покарання та вважають, що до ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286-1 КК України слід застосувати узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити укладену.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 просили затвердити вказану угоду.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив стосовно затвердження вказаної угоди.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено зокрема угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається. (ч.3 ст. 469 КПК України).

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. (ч.5 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

За наявності однієї з підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Так, необхідно зауважити на тому, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, зокрема, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. При цьому в обвинувальному акті наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті відображено формулювання обвинувачення та інкримінується ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно узгодженого сторонами покарання, що викладене у п.5 угоди про примирення, суд приходить до переконання про необхідність зазначити про таке.

Санкцією частини 1 статті 286-1 КК України, за вчинення вказаного правопорушення передбачено безальтернативне покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Угодою визначено узгоджене сторонами покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 , а саме за ч.1 ст.286-1 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Разом із тим, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є неспівмірним з тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , що в свою чергу свідчить про невідповідність його вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а також про невідповідність такого покарання інтересам суспільства.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для затвердження укладеної 05.03.2026 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 468, 474, 476 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001726 від 19.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, передбачене ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1