Справа № 215/2026/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за участю секретаря ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку статті 206 КПК України про незаконне тримання під вартою та звільнення з-під варти,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2026 до слідчого судді надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання під вартою в Державній установі «Криворізька УВП №3» та звільнення його з-під варти.

В обґрунтування клопотання зазначає, що наразі відсутнє будь-яке судове рішення, що набрало законної сили, яким би було продовжено йому строк тримання під вартою, а дія останньої ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25.03.2025 по справі №331/2772/22, якою йому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 травня 2025 року, давно закінчилася.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він перебуває під вартою в ДУ «Криворізька УВП №3» протягом строку, який перевищує 60 діб або два місяці від постановлення обвинувального вироку відносно нього. До теперішнього часу, Дніпровським апеляційним судом питання щодо доцільності та обґрунтованості тримання його під вартою не розглянуто. У зв`язку зі спливом строку для розгляду апеляційним судом питання про доцільність та обґрунтованість тримання його під вартою, він незаконно перебуває під вартою з 23.05.2025 до теперішнього часу.

На підставі вищевикладеного просить постановити ухвалу, якою негайно його звільнити з незаконного перебування під вартою.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання ОСОБА_3 та просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність вироку від 23.05.2025, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.4 ст.111-1 КК України та якому відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності на строк десять років. При цьому, вказаним вироком вирішено запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили. Наразі вирок не набрав законної сили у зв`язку з розглядом апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника у суді апеляційної інстанції.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги, заслухавши пояснення захисника, засудженого, прокурора дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Положеннями ч. 3 ст. 206 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 тримається під вартою в ДУ «Криворізька УВП №3», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Разом з тим, вироком Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 23.05.2025 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.4 ст.111-1 КК України та якому відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності на строк десять років.Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 25 травня 2022 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 , до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 25 травня 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили без змін, залишити тримання під вартою.

Вирок суду законної сили не набрав, оскільки захисником засудженого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу.

У зв`язку з тим, що Запорізьким апеляційним судом неможливо було утворити склад суду для апеляційного розгляду, було подане подання щодо вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №331/2772/22 від 27.11.2025 кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2025 направлено до Дніпровського апеляційного суду.

На теперішній час Дніпровським апеляційним судом апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпорвського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2025року не розглянута.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, під час винесення вироку, яким було завершено судовий розгляд, згідно з правилами ст. ст. 368, 374, 377 КПК України Дніпровським районним судом м. Запоріжжя було вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя вважає, що на теперішній час відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 з-під варти.

Слідчий суддя вважає не релевантним посилання засудженого на ухвали слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова по справі №646/3772/18, оскільки ними вирішувались процесуальні питання відводу слідчому, встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та призначення експертиз.

На підставі вищенаведеного, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст. 206, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою та звільнення з-під варти відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя