БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кп/356/47/26
Справа № 356/284/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Березанського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001992 від 28.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001992 від 28.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, відтак, суд провів підготовку до судового розгляду, з метою чого визначив дату та місце проведення судового розгляду, з`ясував у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, з`ясував питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Окрім цього, під час підготовчого судового засідання судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 його право заявити клопотання про розгляд даного кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів. Після консультацій із захисником ОСОБА_4 заявив про необхідність розгляду даної справи суддею одноособово.

Також до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 звернулась прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001992 прокурор Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001992 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26 вересня 2025 року, близько 22 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) між ним та його знайомою ОСОБА_8 , які перебували у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт.

В ході вказаного конфлікту, у ОСОБА_4 , на грунті раптових неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_8 .

Відразу реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , 26.09.2025 близько 22 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), під час сварки, знаходячись у гаражному приміщенні за вищевказаною адресою, наніс руками та дерев`яною палицею, яка знаходилася в гаражі, не менше 13 ударів в життєво важливі органи людини, а саме, в область обличчя, голови, шиї, тулуба та кінцівок ОСОБА_8 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми (двох забійних ран правої тім`яної ділянки, садна в проекції скроневої дуги правої скроневої кістки, вдавлених переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки та шлуночки головного мозку), закритої травми шиї (синця верхньої третини лівої бокової поверхні шиї, синця передньої та ліво-бокової поверхні шиї з ділянкою просвітлення, розривів суглобових капсул правого та лівого великих ріжків під`язикової кістки, переломів щитоподібного та перснеподібного хрящів), закритої травми грудей (п`ятьох синців по передній поверхні грудей ліворуч, садна в проекції руків`я грудини, двох синців по передній поверхні грудей праворуч, перелому грудини, множинних двобічних переломів ребер, розриву перикарду по лівій боковій поверхні, розриву стінки правого шлуночка по передній поверхні), трьох забійних ран в проекції тіла нижньої щелепи ліворуч, садна лівої щічної ділянки, синця лівої привушної ділянки з переходом на вушну раковину із садном на його тілі в привушній ділянці, забійних ран на хвості завитка лівої вушної раковини та лівої завушної ділянки, садна та забійної рани проекції тіла правої виличної кістки, перелому нижньої щелепи між 2 та 3 зубами праворуч, перелому нижньої щелепи в ділянці правого кута, перелому лівого виросткового відростку нижньої щелепи, синця лівої бокової поверхні шиї верхньої третини, саден правого гомілково-ступневого суглоба та правої гомілки, садна по задній поверхні лівої кисті, відкритого перелому нігтьової фаланги 3ої фаланги пальця правої кисті, синця із садном на його тлі передньої поверхні правого плечового суглоба.

ОСОБА_8 померла на місці події від закритої травми грудей з множинними двобічними переломами ребер, розривом перикарду та серця.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині (вбивстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 26 вересня 2025 року, близько 23 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи поблизу гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після вбивства ОСОБА_8 , маючи намір повернутися до місця свого проживання, побачив автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому ОСОБА_8 приїхала до нього в гості та який перебував у її законному володінні, і був припаркований поблизу вищевказаного гаражного приміщення.

В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом для власного збагачення.

Відразу реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 26 вересня 2025 року близько 23 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки, та бажаючи їх настання, попередньо знайшовши ключі від вказаного автомобіля в сумці ОСОБА_8 , без відома і дозволу законного володільця та з корисливих мотивів, відчинив дверцята та проник до салону автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та в подальшому, за допомогою ключа привів двигун в готовність та поїхав на ньому до свого знайомого, який проживає в м. Березань Київської області, а наступного дня, 27.09.2025 в м. Бориспіль Київської області, без дозволу законного володільця, продав вищезазначений автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , іншій особі.

Відповідно до висновку експерта ринкова вартість бувшого у використанні автомобіля марки марки «Volkswagen» моделі «Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 26.09.2025 становить 414110,00 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

На думку прокурора, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 в умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині (вбивстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, в зв`язку з чим обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 скеровано до суду для розгляду по суті.

Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 30.09.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.11.2025, який у подальшому продовжено до 29.12.2025.

Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 29.12.2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.02.2026.

Ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 24.02.2026 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.03.2026 включно.

Під час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було визнано наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли та не зменшились.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам: - переховуватися ним від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор стверджує, що встановлено наступні ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: так, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від слідства та суду. Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним (від 7 до 15 років позбавлення волі), може переховуватись від органів органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також після вчинення ОСОБА_4 жодним чином не цікавився станом потерпілої, не намагався надати їй медичну допомогу, хоча усвідомлював, що завдав їй ударів в життєво-важливий орган - голову, шию та тулуб, а також він не викликав екстрену медичну допомогу, щоб останні надали першу медичну допомогу потерпілій, що свідчить про те, що він намагався приховати дійсні обставини вчинення злочину та свою причетність до нього та таким чином уникнути відповідальності за скоєний ним злочин. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 після вчинення злочину зачинив вхідні двері гаражного приміщення, де перебувала потерпіла на замок, та займався своїми справами до затримання його працівниками поліції, тим самим намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а в АДРЕСА_3 , проживав у квартирі, що належить цивільній дружині обвинуваченого, власного житла в даному населеному пункті не має, жодних стримуючих факторів для залишення Київської області не встановлено.

Окрім того, як вказано в клопотанні, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні. Підтвердженням даного ризику є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, тому може незаконно впливати на свідків, які є його знайомими, та потерпілу у кримінальному проваджені, яка є родичкою вбитої та знайомою обвинуваченого, оскільки вони разом працювали. Таким чином, обвинувачений без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зможе впливати будь-яким чином (здійснювати фізичний чи психологічний тиск) на свідків та потерпілу, щоб останні змінили показання, а обвинувачений ухилився від відповідальності у даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначила, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім цього, на переконання прокурора, встановлено наявність ризику, передбаченого п .5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_4 , після вчинення кримінального правопорушення, сів до автомобіля, що належить померлій поїхав у м. Бориспіль, де його продав, вчинивши ще одне кримінальне правовопрушення. Це може свідчити, про те, що ОСОБА_4 не володіє достатнім рівнем самоконтролю (на це також вказує і спосіб вчинення вбивства), та це свідчить про схильність до вчинення правопорушень та нехтування вимогами дотримання законів.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження шляхом переховування від суду та впливу на свідків, потерпілого.

Також прокурор наголосила, що відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: - зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України; - ОСОБА_4 вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі, то ж тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки обвинувачений після вчинення злочину зник з місця злочину, тим самим намагався уникнути покарання.

Неможливе застосування до обвинуваченого і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки з моменту повідомлення йому про підозру та звернення до теперішнього часу не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно обвинуваченого саме такого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в тому числі цілодобового, не унеможливить спілкування обвинуваченого зі свідками та потерпілою, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження.

Крім цього, ОСОБА_4 не має власного житла для застосування вказаного запобіжного заходу.

Зважаючи на те, що злочин вчинено з застосуванням насильства та спричинив загибель людини, відповідно до положень пунктів 1 та 2 частини 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України прокурор в клопотанні просить не визначати розмір застави.

В клопотанні зазначено, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, прокурор ОСОБА_3 вказує, що враховуючи вищевикладене, є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, тому ОСОБА_4 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала підтримала повністю, просила його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 повністю підтримали клопотання прокурора, просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_9 проти продовження строку тримання під вартою відносно його підзахисного заперечив, вказавши, що ризики, які можуть стати підставою для продовження дії запобіжного заходу і перелічені в клопотанні прокурора, є припущеннями і жодними доказами не доводяться.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання про продовження строку тримання його під вартою заперечував, підтримавши позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі, ч. 3 ст. 289 КК України - позбавлення волі восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Отже, в розумінні п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, може застосовуватися запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, з точки зору достатності та взаємозв`язку для доведення обґрунтованості підозри, суд приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, які могли б об`єктивно зв`язувати ОСОБА_4 з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Крім того, суд наголошує, що для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, повинен бути врахований суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Такий суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

Суд враховує те, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення, зокрема, і особливо тяжкого злочину, об`єктом якого є життя людини. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 3 ст. 289 КК України, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі та від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна чи без такої, та ті обставини, що ОСОБА_4 на теперішній час не має постійного місця роботи та не має місця реєстрації проживання, до взяття під варту ОСОБА_4 проживав по АДРЕСА_3 , де за цією ж адресою проживає свідок обвинувачення, що зможе спричинити ризик незаконного впливу на свідка.

Крім того, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу бере до уваги ту обставину, що після загибелі ОСОБА_8 за версією слідства, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, скориставшись автомобілем марки "Volkswagen" моделі "Golf" д.н.з. НОМЕР_1 та в подальшому продав його іншій особі, що може бути підтвердженням наявності ризику переховування та може свідчити про схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), може незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інший злочин. Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли. Доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб.

Керуючись ст. 177, 183, 194 , 309, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001992 від 28.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, до судового розгляду у приміщенні Березанського міського суду Київської області на 11 годину 30 хвилин 08 квітня 2026 року.

Кримінальне провадження у суді першої інстанції здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Забезпечити сторонам та учасникам судового провадження при необхідності їхнє право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001992 прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001992 від 28.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 24 травня 2026 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала в частині призначення справи до судового розгляду оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом 05 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали суду буде оголошено 26.03.2026 о 15 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1