УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 727/5157/24

провадження № 51 - 955 впс 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 727/5157/24 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання від захисника ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 із Шевченківського районного суду м. Чернівці до Оболонського районного суду м. Києва для розгляду.

Клопотання захисника подане в інтересах ОСОБА_5 мотивовано тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000448 направлено до Шевченківського районного суду м. Чернівці з порушенням правил територіальної підсудності. На думку захисника місцем вчинення найтяжчого із інкримінованих злочинів, а саме за ч. 5 ст. 191 КК -є місцезнаходження ТОВ «Будівельна компанія «МД-груп» (вул. Героїв Сталінграду, 20Ж, м. Київ), що відноситься до територіальної юрисдикції Оболонського районного суду м. Києва. Саме на рахунок вказаного товариства були перераховані кошти, якими за версією обвинувачення заволодів його підзахисний. У зв`язку з цим захисник просить направити кримінальне провадження на розгляд вказаного суду.

Перевіривши доводи наведені у клопотанні, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушеннями правил територіальної підсудності.

Відповідно до матеріалів провадження за клопотанням, до Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0000448 від 98 травня 2024 року стосовно ОСОБА_5 .

У відповідь на запит Верховного Суду, Шевченківський районний суду м. Чернівці повідомив, що вказане провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК.

Згідно з положеннями ст. 12 КК, більш тяжким злочином, інкримінованим у межах цього провадження, є діяння, передбачене ч. 5 ст. 191 КК, яке полягає у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великому розмірі.

Склад злочину, передбачений у ст. 191 КК визначений законодавцем як матеріальний і вважається закінченим за ознакою «заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем» (що в цьому випадку і інкримінується обвинуваченому) з моменту отримання можливості винною особою розпорядитися ним на власний розсуд.

Разом з тим, у змісті обвинувального акту не зазначено конкретного адміністративно-територіального місця, де саме, за версією сторони обвинувачення, відбулося безпосереднє заволодіння майном або отримання можливості розпоряджатися ним. Відтак, встановити точне місце вчинення відповідного злочину неможливо.

Доводи захисника про те, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК, є закінченим за місцезнаходженням ТОВ «Будівельна компанія «МД-груп», на рахунок якого було перераховано кошти, є безпідставними. Перерахування коштів на банківський рахунок юридичної особи саме по собі не визначає місце фактичного розпорядження ними, оскільки з огляду на функціонування сучасних банківських сервісів доступ до рахунку та можливість розпорядження коштами можуть здійснюватися дистанційно в будь-якому місці.

З огляду на викладене, підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 32, 34 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 727/5157/24 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3