ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3078/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/49/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/49/26 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 10 квітня 2026 року з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень та покладенням на нього у випадку внесення застави обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10.04.2026., з визначенням застави в розмірі 390 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 297 920 гривень, з покладенням у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Мотивує скаргу тим, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 не враховано наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке є тяжким корупційним злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, посягає на встановлені відносини несення військової служби та здійснення мобілізації, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна,що становить значну суспільну небезпеку, тому вважає що наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зазначає, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеннням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень, не попередить наведених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, а орган досудового розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню з свідками, переховуванню від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню ним в розслідуванні цього кримінального провадження та знищенню, прихованню або спотворенню будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вважає, що, із врахуванням розміру неправомірної вигоди, який в отриманні якої підозрюється ОСОБА_7 , у сумі 1 291 461 гривень, того що даний злочин є корупційним, його суспільної небезпеки, суспільних відносин, на які посягає і наслідків під час дії воєнного стану у країні, саме застава - 390 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 297 920 гривень, взмозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і відповідатиме інтересам судочинства та суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у провадженні СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000009 від 28.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за фактом вимагання та одержання ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами неправомірної вигоди у сумі 30 000 доларів США від ОСОБА_9 за вплив на посадових осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини та видачі документів, які надають право на звільнення з військової служби ОСОБА_10

09.02.2026 о 19 год. 40 хв. у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди та 10.02.2026 повідомлено про підозру у його вчиненні.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя вірно врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також прийшов до висновку про неможливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На підтвердження висновку щодо обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину слідчий суддя визнав дослідив зібрані органом досудового розослідування у кримінальному провадженні докази, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.01.2026; повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 10.06.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 09.02.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10.02.2026; протокол обшуку від 09.02.2026; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.02.2026.

Також слідчий суддя прийшов до висновку про існування ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду виходячи з того що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість якого та суворість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, він може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності оскільки визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що надає йому право на безперешкодний виїзд за межі держави.

Окрім того, слідчий суддя визнав доведеним ризик знищення або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який підтверджується тим, що на даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню та продовжуються слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, на яких ОСОБА_7 здійснював зловживання впливом, встановлення місця знаходження та вилучення документів із даними про осіб, військово-облікових документів, інформації яка міститься у технічних пристроях, а також ризик впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з огляду на вимоги ст. 23 КПК України яка встановлює принцип безпосередності дослідження показань, з метою зміни яких показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань ОСОБА_7 може впливати на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у незаконний спосіб як особисто, так і через третіх осіб.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, слідчий суддя також врахував обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме, наявні дані про особу ОСОБА_7 : його вік, міцність соціальних зв`язків,те що він не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, вагомість наявних доказів.

Колегія суддів вважає що слідчий суддя дотримався вимог закону при розгляді клопотання оскільки ухвала містить достатнє мотивування прийнятого рішення з посиланням на всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу.

При визначенні ОСОБА_7 альтернативи у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст. 182, 183 КПК України врахував практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя визначив її у максимальному розмірі, передбаченому ст.182 КПК України для тяжких злочинів -80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Перевіряючи доводи прокурора щодо недостатності визначеного судом розміру застави для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання існуючим ризикам, які, на думку апелянта, зможе убезпечити лише застава, яка еквівалента отриманій ним сумі неправомірної вигоди - понад мільйон гривень, колегія суддів вважає що підстав вважати що визначений судом розмір застави не зможе забезпечити покладеної на цей запобіжний захід мети немає з врахуванням вищенаведених положень КПК України та практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до рішення «Ноймайстер проти Австрії», суд визнав порушенням пункту 3 ст. 5 Конвенції, підкресливши, що гарантії, передбачені цією нормою мають на меті забезпечення розміру застави, який не повинен проводитися в залежності від суми збитку. Аналогічної думки ЄСПЛ був розглядаючи справу «Істоміна проти України», зазначивши, що гарантія вищезазначеної норми Конвенції має на меті забезпечення лише присутності обвинуваченого на судовому засіданні.

Отже, слідчий суддя під час обрання розміру застави, вірно виходив з того, що вона буде альтернативою триманню під вартою для підозрюваного, врахувавши його майновий, сімейний стан та інші дані про особу , ставлячи на другий план тяжкість покарання, наявність вагомих доказів та збитків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід відхилити, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 184, 194, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді