Справа №760/4108/26 1-кс/760/2404/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000793 від 19.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві, погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000793 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування встановлено обставини можливого незаконного збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону), на території Солом`янського району м. Києва.

У ході досудового розслідування, за результатами проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих (розшукових) дій, встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та який, за наявною інформацією, зберігав за місцем проживання наркотичний засіб - метадон (фенадон) з метою подальшого збуту.

17.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді за вказаною адресою проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , із сім-картами операторів ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ПрАТ «Vodafone Україна» № НОМЕР_4 , чорного кольору, із розбитим склом екрану та камери, який поміщено до спеціального пакету № NPU 5399760.

Постановою слідчого від 17.02.2026 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000793 від 19.09.2025.

Слідчий у клопотанні зазначає, що вилучене майно має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки може містити відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема відомості про зв`язки, домовленості, способи збуту наркотичних засобів та інші дані, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх знищення, пошкодження, втрати чи відчуження, а також просить здійснити розгляд клопотання за відсутності сторони обвинувачення, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Слідча ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд без участі та просила задовольнити клопотання у повному обсязі. До своєї заяви додала протокол огляду речей від 26.12.2026, у якому об`єктом огляду є вказане майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт на підтвердження обставин, викладених в клопотанні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000793 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 17.02.2026 в період часу з 09:40 по 10:40 години, на підставі ухвали слідчого судді Солом?янського районного суду м. Києва, за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході проведення якого виявлено та вилучено ряд предметів, речей і речовин,в тому числі мобільний телефон:

- мобільний телефон марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім картою оператора ПрАт «Київстар» номер НОМЕР_3 , та оператора ПрАт «Vodafone Україна» номер НОМЕР_4 , чорного кольору, із розбитим склом екрану та камери, який поміщено до спеціального пакету № NPU 5399760.

17.02.2026 постановою слідчого СВ вищевказане майно було речовим доказом у даному кримінальному провадженні №0000793 від 19.09.2025.

Протоколом огляду від 26.02.2026 встановлено, що вилучений мобільний телефон марки «Huawei» містить інформацію, яка може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні, зокрема відомості про контакти, журнали викликів, текстові повідомлення, переписку у мобільних застосунках та інші дані, що можуть свідчити про обставини вчинення кримінального правопорушення, коло причетних осіб, способи та механізм можливого збуту наркотичних засобів.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є, зокрема, гроші та інші цінності, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та може бути накладений на майно будь-якої юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Оцінюючи надані матеріали в їх сукупності, слідчий суддя враховує стадію досудового розслідування, характер інкримінованих кримінальних правопорушень, розмір встановлених збитків, а також обставини відчуження активів пов`язаним суб`єктам господарювання після виникнення податкового боргу, що може свідчити про ризик подальшого відчуження або перерахування грошових коштів.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження №0000793 від 19.09.2025.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві, погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000793 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000793 від 19.09.2025, яке було вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім картою оператора ПрАт «Київстар» номер НОМЕР_3 , та оператора ПрАт «Vodafone Україна» номер НОМЕР_4 , чорного кольору, із розбитим склом екрану та камери, який поміщено до спеціального пакету № NPU 5399760.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1