Справа № 703/8483/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

законних представників

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000835, внесеного до ЄРДР 02 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у цьому ж кримінальному провадженні стосовно малолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст.113 КК України,

встановив:

На розгляді Смілянського міськрайсуду Черкаської області знаходиться кримінальне провадження № 0000835 від 02 жовтня 2024 року, стосовно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у цьому ж кримінальному провадженні стосовно малолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст.113 КК України.

В судовому засіданні прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України у кримінальному провадженні № 0000835 від 02 жовтня 2024 року.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що з невстановленого досудовим розслідуванням часу, невстановленими представниками іноземної організації - Федеральної служби безпеки російської федерації та Головного розвідувального управління Генерального штаба російської федерації (далі спеціальних служб російської федерації) посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності всередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання рф задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку рф тощо.

Крім того встановлено, що представники спеціальних служб держави- агресора - російської федерації - умисно та системно реалізовували заходи зі створення розгалуженої агентурної мережі на території України, залучаючи до своїх підконтрольних каналів, у тому числі через міжнародні інтернет- платформи та сайти пошуку роботи, громадян України різного віку, серед яких були й неповнолітні особи. Для координації та конспірації комунікацій застосовувався багатофункціональний месенджер «Telegram», який надає можливість створення наскрізно зашифрованих чатів, здійснювати текстові та голосові повідомлення, відеодзвінки, обмін файлами та інші форми комунікації, що істотно ускладнює ідентифікацію та верифікацію користувачів. Серед акаунтів, що використовувалися представниками спецслужб рф, у ході досудового розслідування виявлено обліковий запис із іменем користувача « ОСОБА_15 » з ніком « ОСОБА_16 » (точне ім`я акаунта та/або особа, яка ним користується, в ході досудового розслідування не встановлені).

Діючи умисно та усвідомлюючи значення та наслідки вчинення злочинів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме - майна акціонерного товариства «Українська залізниця» () (далі - AT «Укрзалізниця»), представники спеціальних служб рф у невстановлений спосіб здійснювали підбір осіб, які шукали підробітку або розміщували резюме/коментарі під оголошеннями на сайтах пошуку роботи, з метою залучення їх для виконання протиправних завдань диверсійного спрямування. Така діяльність мала характер цілеспрямованого вербування, маніпуляції та мотивації на протиправні дії через надання фінансової винагороди та іншої підтримки, з використанням засобів конспірації.

Так, у першій половині 2025 року, але не пізніше 19 березня 2025 року (точний час не встановлено в ході досудового розслідування), невстановлені співробітники спеціальних служб російської федерації, використовуючи різні облікові записи в месенджері «Telegram» та сайти пошуку роботи, встановили контакт із малолітнім ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітнім ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким запропонували за грошову винагороду виконувати різні завдання, у тому числі нанесення графіті антиукраїнського та провокативного змісту. Під час початкових комунікацій замовники/куратори ознайомили осіб із загальними вимогами до «завдань», умовами отримання винагороди та способами підтвердження виконання завдань (надсиланням фото- та відеодоказів з умовними знаками).

У подальшому, продовжуючи конспіративні контакти, невстановлені представники спецслужб рф, з використанням акаунту « ОСОБА_15 », розширили коло поставлених перед ОСОБА_14 та ОСОБА_13 завдань, включивши інструкції щодо вчинення диверсій проти об`єктів залізничної інфраструктури з метою припинення або порушення їх роботи на окремих ділянках, в тому числі логістичних маршрутів, які використовуються для задоволення потреб населення та для потреб Збройних Сил України. У ході листування засобами електронного зв`язку і бесід куратори визначали конкретні об`єкти, методи вчинення підпалів, інструменти та матеріали для підготовки підпалів, а також вимагали надати візуальні докази виконання завдань - відеозаписи з відображенням умовних знаків.

Крім того, ОСОБА_17 та ОСОБА_13 - мали активні комунікаційні зв`язки з численними, переважно невстановленими в ході слідства, абонентами російської федерації у месенджері «Telegram», здійснювали обмін повідомленнями, брали участь у групових чатах та отримували від них інформаційно-пропагандистське наповнення. Зокрема, встановлено їхню участь у російських чатах деструктивного та провокативного змісту, в тому числі у чаті з назвою, що ідентифікується як «Спали ТЦКашника», що прямо свідчить про налаштованість на протиправні, агресивні дії та про формування антиукраїнської та антидержавної позиції.

Напередодні виконання завдань з підпалу, за грошову винагороду зазначені особи вже виконували завдання із нанесення графіті антиукраїнського характеру. Ці дії виконувалися свідомо, за попередньою домовленістю з кураторами, і були спрямовані на дискредитацію державних інституцій та створення атмосфери напруги й розколу в суспільстві.

У період підготовки до диверсії ОСОБА_14 і ОСОБА_13 здійснювали цілеспрямовані інтернет-пошукові запити, пов`язані з методами та інструментами підпалу, у тому числі - запити щодо ціни та джерел придбання розчинника «Уайт-Спірит», який надалі використовували як легкозаймисту речовину; а також інформаційні запити щодо координат залізничної інфраструктури, розташування станції Шевченка та розкладу/руху поїздів через неї, що свідчить про наявність у них наміру уточнити та обрати об`єкт для подальшої диверсії. Наявність таких запитів, поєднана з доказами їхньої участі в антиукраїнських чатах та чатах з акаунтами рф, свідчить про цілеспрямовану підготовку до умисних дій, що могли призвести до порушення роботи залізничного транспорту.

При цьому, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 було відомо, що залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях. Діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України. Підприємства залізничного транспорту у взаємодії з іншими видами транспорту повинні своєчасно і якісно здійснювати перевезення пасажирів і вантажів, забезпечувати безпеку руху, розвивати сферу транспортного обслуговування народного господарства та населення.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об`єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю, закріплюються за AT «Укрзалізниця» на праві господарського відання та не підлягають приватизації.

Також відповідно до Постанови № 1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури» Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року залізничний транспорт віднесено до секторів критичної інфраструктури.

Добровільно погодившись на вчинення протиправних дій, а саме диверсій, що полягали у підпалах релейних шаф на залізниці, ОСОБА_14 , який на той час користувався мобільним телефоном марки «Infinix SMART 6», модель X 6511, ІМЕІ -1: НОМЕР_1 , ІМЕІ -2: НОМЕР_2 із встановленими сім -картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та ОСОБА_13 , який використовував мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9 С NFC», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , серійний номер НОМЕР_7 із встановленими сім - картами мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , а також використовуючи невстановлені в ході досудового розслідування інші номери мобільних операторів, в тому числі і віртуальних, із використанням власних акаунтів в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрованих за номером телефону НОМЕР_9 під нікнеймом « ОСОБА_18 », що належить ОСОБА_13 та номером телефону НОМЕР_4 під нікнеймом « ОСОБА_19 », що належить ОСОБА_14 , під час листування з представниками спеціальних служб російської федерації, які використовували серед інших обліковий запис « ОСОБА_15 » з нікнеймом « ОСОБА_16 » з ідентифікатором номеру мобільного телефону НОМЕР_10 (Telegram ID НОМЕР_11 ), погодили обставини вчинення злочинів та порядок отримання винагороди.

Представники спецслужб російської федерації проводили з ОСОБА_14 і ОСОБА_13 інструктаж щодо виконання диверсій шляхом надсилання текстових та фото-відео повідомлень із прикладами та переліком об`єктів залізничної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське значення (зокрема трансформаторні підстанції, релейні шафи тощо); визначали спосіб вчинення диверсій - шляхом підпалів; вимагали візуального підтвердження наслідків підпалів у вигляді відеозаписів з відображенням умовних знаків; організовували та забезпечували фінансування задля конспірації своїх дій шляхом переказу коштів на вказані рахунки через «ІНФОРМАЦІЯ_5» у месенджері «Telegram».

Реалізуючи узгоджений злочинний умисел, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами - співробітниками спецслужб російської федерації, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, разом з ОСОБА_14 , з метою вчинення диверсії, діючи на виконання вказівок цих осіб, усвідомлюючи особливий період на території України (воєнний стан) та роль залізничного транспорту як критично важливої складової транспортної системи держави, а також переслідуючи корисливий мотив (отримання грошової винагороди за виконання завдань), заздалегідь придбали засоби для здійснення диверсії, зокрема засіб розпалювання вогню - розчинник «Уайт-Спірит», та попередньо, у період з 15 березня 2025 року по 17 березня 2025 року погодили з замовником конкретний об`єкт підпалу.

У період часу з 15 березня 2025 року по 17 березня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами - співробітниками спецслужб російської федерації, разом з ОСОБА_14 , перебуваючи в районі залізничної колії, яка проходить на ділянці 925 км. пікету № 6 перегону станція Шевченко - станція Софіївка, що неподалік населених пунктів Велика Яблунівка та Мала Смілянка, Черкаського району, Черкаської області, діючи умисно, з метою ослаблення держави Україна, а також з корисливих мотивів - заробітку грошових коштів за виконання диверсійних завдань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці України в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, вчинили дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме нанесли на шафу зв`язку легкозаймисту рідину «Уайт-Спіріт» та здійснили її підпал. Дана шафа зв`язку перебуває на балансі АТ «Укрзалізниця», обслуговується ВП «Шевченківська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Одеська залізниця» і відповідає за регулювання руху рухомого складу по залізничних коліях, часткове або повне виведення з ладу якої може призвести до зупинки руху залізничних потягу, рухомого складу, вагонів та колій, зриву руху потягів, унеможливить залізничне сполучення, призведе до пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Зазначені дії могли призвести до часткового або повного виведення з ладу цього пристрою, що у свою чергу могло спричинити зупинку руху поїздів, порушення перевезень пасажирів і вантажів, зрив логістичних маршрутів, унеможливлення залізничного сполучення та створення реальної загрози безпеці держави. Вказаний об`єкт є складовою магістральних залізничних ліній загального користування і, за приписами ст. 5 Закону України «Про залізничний транспорт», а також відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1109 від 09 жовтня 2020 року «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури», належать до об`єктів, які мають важливе народногосподарське та критичне значення і закріплений за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання.

Для документування та підтвердження виконання поставлених завдань ОСОБА_14 і ОСОБА_13 фіксували свої дії за допомогою відеозйомки на мобільні телефони із застосуванням попередньо встановленої програми «Тіmemark», що дозволяє додавати до фото/відео знаки з датою, часом та геолокацією, а також застосовували узгоджені умовні жести (рукою) як індикатори виконання завдання. Отримані відеозаписи вони відправляли невстановленій у ході досудового розслідування особі, яка користувалася акаунтом « ОСОБА_15 » у месенджері «Telegram». Після вчинення підпалу ОСОБА_14 та ОСОБА_13 залишили місце скоєння злочину.

За вчинені дії, 17 березня 2025 року о 16 год. 28 хв. невстановлені представники спецслужб рф, з використанням акаунту « ОСОБА_15 », за допомогою додатку «Telegram» та чату « ІНФОРМАЦІЯ_5 », здійснили оплату на карту А-Банк ОСОБА_13 грошових коштів в сумі 3000 грн. з відстрочкою отримання через 120 хв. В подальшому 17 березня 2025 року о 17 год. 36 хв. у невстановлений слідством спосіб та з невстановлених в ході досудового розслідування джерел, грошові кошти в сумі 2906 грн. надійшли ОСОБА_13 на його банківську карту AT «АКЦЕНТ - БАНК» (номер рахунку НОМЕР_12 ). Отримані кошти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поділили між собою, а саме ОСОБА_13 перерахував 17 березня 2025 року о 17 год. 48 хв. частину отриманих грошових коштів в сумі 1400 грн. на банківську карту AT «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_13 , що належить ОСОБА_14 .

Внаслідок підпалу зазначеного об`єкту на 925 км. перегону станція Шевченко - станція Софіївка, що неподалік населених пунктів Велика Яблунівка та Мала Смілянка, Черкаського району, Черкаської області, ВП «Шевченківська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця» заподіяна майнова шкода у сумі 326 грн. 10 коп.

Оскільки, строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_13 , який застосований ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2025 року та в подальшому продовжений ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2025 року витікає 2о лютого 2026 року, а розгляд справи ще триває, прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_13 , його законний представник ОСОБА_9 і захисник - адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання прокурора.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його законного представника і захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

На даний час, судовий розгляд кримінального провадження, у якому обвинувачується ОСОБА_13 , тільки розпочався, строк запобіжного заходу стосовно ОСОБА_13 закінчується 20 лютого 2026 року, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, заявлені під час обрання вказаного запобіжного заходу, не зменшилися, вони є триваючими, та наявні достатні підстави вважати, про наявність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду; здійснення ним незаконного впливу на свідків та іншу особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру за скоєння разом з ОСОБА_13 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 199, ч. 6 ст. 181 КПК України слідує, що клопотання про продовження строку перебування особи під домашнім арештом може бути подано прокурором, та повинно містити виклад обставин, які свідчать, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/0-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив зокрема те, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України, з врахуванням того, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, метою застосування запобіжного заходу, у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На даний час, на думку сторони обвинувачення, наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та обставини щодо забезпечення належної процесуальної і правової поведінки ОСОБА_13 можуть бути забезпечені лише при дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На існування ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовують необхідність продовження строку застосованого до ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказують наступні дані:

- ризик переховування ОСОБА_13 від суду з підстав тяжкості покарання, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який санкцією ч. 2 ст. 113 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, у зв`язку з чим усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, та під страхом покарання, у разі не обрання йому запобіжного заходу або застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, матиме реальну можливість та може змінити місце проживання, виїхати в іншу область, за кордон.

Хоча ОСОБА_13 і має місце проживання за місцем реєстрації та проживає в гуртожитку, однак ці дані не забезпечать достатнього впливу та контролю за дотриманням ОСОБА_13 процесуальних обов`язків та його належною процесуальною поведінкою, оскільки ризик переховування ОСОБА_13 від суду переважає.

Крім того, варто звернути увагу, що ОСОБА_13 є неповнолітнім, що є підставою безперешкодного виїзду за межі території України.

Також обставиною, що значно посилює ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_13 від суду є факт самовільного залишення ним місця проживання, визначеного ухвалою суду як обов`язкового для перебування під час дії запобіжного заходу. Указаний факт підтверджено надходженням до територіального органу Національної поліції повідомлення ОСОБА_9 про зникнення її сина ОСОБА_13 , яка зареєстрована в інформаційно- комунікаційній системі Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за № 11325 від 20 листопада 2025 року, та у ході її відпрацювання працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_13 перебував у м. Києві - населеному пункті поза межами місця його проживання.

- ризик незаконного впливу на свідків, неповнолітнього ОСОБА_14 , стосовно якого передбачається застосування примусових заходів виховного характеру за скоєння разом з ОСОБА_13 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України у вказаному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що вказані особи та їх місце проживання, що територіально наближене до місця проживання ОСОБА_13 , обвинуваченому відомі, та їх викривальні показання стосовно ОСОБА_13 мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин інкримінованого ОСОБА_13 кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, він є особою зацікавленою у зміні показань свідків, малолітнього ОСОБА_20 та відповідно матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, ОСОБА_14 шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміни вже наданих під час досудового розслідування показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження.

- зважаючи на те, що на даний час докази по справі не досліджені, розгляд кримінального провадження триває, має місце ризик перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_13 кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за до суду та прокурора з метою затягування судового розслідування.

- наявність ризику вчинення ОСОБА_13 іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується, зважаючи на категорію та обставини інкримінованого йому злочину, спосіб його скоєння, а також його поведінкою в подальшому, оскільки з місця події втік, вживав заходів з метою не викриття його протиправних дій.

На підтвердження указаного ризику свідчить і відсутність у ОСОБА_13 щирого каяття, та його визначальних ознак і складових, що передбачають відверту негативну оцінку особою, яка скоїла кримінальне правопорушення своєї злочинної поведінки, засудження свого вчинку, визнання його протиправного характеру і готовність нести відповідальність.

Така позиція обвинуваченого свідчить про наявність ризику перешкоджання ним. кримінальному провадженню іншим чином.

Слід також врахувати наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні злочину, у зв`язку з чим має реальну можливість виїхати за кордон, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вищевказані обставини в сукупності підтверджують те, що на сьогоднішній час ризики, що визначені у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявні.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 26 липня 2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/97, п. 81 зазначив, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити чи обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який не є винятковим, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Необхідність у продовженні строків чи обранні домашнього арешту не може оцінюватися виключно абстрактно, з урахуванням лише тяжкості злочину, однак, цей правовий висновок ЄСПЛ вказує на те, що тяжкість пред`явленого обвинувачення дає право вжити заходів забезпечення кримінального провадження із застосуванням тих заходів, які надають можливість досягти дієвості в цьому провадженні.

У відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, здійснення ним незаконного впливу на свідків та іншу особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру за скоєння разом з ОСОБА_13 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_14 ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення продовження застосування відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є надмірним чи таким, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не встановлено, тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, який забезпечить йому належну процесуальну поведінку, у зв`язку із чим термін дії домашнього арешту, який закінчується 20 лютого 2026 року, слід продовжити ще на 2 місяці, тобто до 13 квітня 2026 року, включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 181 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, за місцем проживання в гуртожитку №1 ВСП «Городищенський фаховий коледж УНУ», за адресою: м. Городище, вул. Травнева, 42, блок №332, Черкаська область, Черкаський район, додавши адресу можливого перебування на період дистанційного навчання: АДРЕСА_1 , продовжити на 60 днів, тобто до 13 квітня 2026 року включно.

Покласти на ОСОБА_13 процесуальні обов`язки передбачені ст.194 КПК України:

- не залишати місце проживання у гуртожитку № 1 ВСП « Городищенський фаховий коледж УНУ », за адресою: АДРЕСА_2 у період навчання за денною формою або адресу реєстрації: АДРЕСА_1 - з 21 години до 07 години наступного дня;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора/суду;

- прибувати за першою вимогою до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) із свідками в даному кримінальному провадженні та ОСОБА_14 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_13 у присутності слідчого чи прокурора;

- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період воєнного стану на території України дозволити обвинуваченому ОСОБА_13 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хв після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому, захиснику, законному представнику, прокурору та направити начальнику ГУНП в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2