Провадження № 1-кп/522/3412/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про оголошення міжнародного розшуку та обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України у об`єднаному кримінальному провадженні №0003158 від 25.10.2020, №0003402 від 16.12.2020 та №0000381 від 03.05.2021

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

захисник- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувають обвинувальні акти у об`єднаних кримінальних провадженнях №0003158 від 25.10.2020, №0003402 від 16.12.2020 та №0000381 від 03.05.2021 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.296 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Прокурор Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про оголошення у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, за відсутності обвинуваченого, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Встановлено, що 25.10.2020 року приблизно о 08 годині 40 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_7 разом і ОСОБА_8 (матеріали відносно яких направлено до суду з обвинувальним актом), зайшли до приміщенні кафе «Рапкопі», розташованої о за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 15/17, заздалегідь знаючи, що перебувають в «чорному» списку відвідувачів у вказаному закладі. Знаходячись у приміщенні, незважаючи на заклики персоналу вести себе спокійно, вказані особи розуміючи, що знаходяться в громадському місці та за їх діями можуть спостерігати відвідувачі кафе, умисно почали грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме вираженням нецензурної лайки в бік працівників та голосними криками. Окрім того, ОСОБА_10 почав агресивно себе поводити, пошкоджувати майно закладу та намагатися нанести удари працівнику кафе. Внаслідок чого, за допомогою кнопки тривоги, працівниками закладу було викликано службу безпеки «Карабінер», так як протиправні дії правопорушники не припиняли.

Після чого, до закладу приїхав екіпаж служби безпеки «Карабінер» та працівники в кількості 3 чоловіків підійшли до вхідних дверей кафе, де на вході стояли ОСОБА_9 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та незважаючи на заклики заспокоїтися, продовжили свої злочинні дії, демонструючи особливу зухвалість, усвідомлюючи при цьому суспільно- небезпечний характер своїх дій. При цьому ОСОБА_7 почав наносити удари руками працівнику СБ «Карабінер» та лаятися у відкритій формі. Діючи умисно та спільно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 теж почали наносити удари працівникам СБ «Карабінер». ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 незважаючи на заперечення, демонструючи свою безкарність, умисно, безпричинно, з хуліганських мотивів, з винятковим цинізмом, грубо порушавши громадський порядок, в частині забезпечення спокійних умов суспільно-корисної діяльності, побуту та відпочинку громадян, проявляючи явну неповагу до суспільства та демонстративну зневагу до існуючих норм моральності, загальновизнаних правил поведінки у суспільстві та у громадських місцях. Тим самим вчинені хуліганські дії ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , тривали двадцять хвилин, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені групою осіб, що пов`язане з опором інших громадянам, які припиняли хуліганські дії

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені групою осіб та пов`язані з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку

Позиція учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27.06.2023, ОСОБА_3 оголошено у розшук та після встановлення місцезнаходження обвинуваченого зобов`язано здійснити його привід до Приморського районного суду м.Одеси. Оголошення обвинуваченого в розшук на території України бажаних результатів не надало. З цих підстав прокурор просив оголосити обвинуваченого ОСОБА_3 в міжнародний розшук та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за відсутності обвинуваченого, на підставі ч.6 ст.193 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора з додатками, суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Згідно ст. 281 КПК України, на стадії досудового розслідування, до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В свою чергу, на стадії розгляду обвинувального акту в суді, оголошення особи у розшук здійснюється лише судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно п. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно положень КПК України, постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Відповідно, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка вчинила злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

Належною процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну.

Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст. 139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Суд зазначає, що ст. 297-1 КПК України наводить вичерпний перелік статей Кримінального Кодексу України, за підозрою чи обвинуваченням яких може проводитись спеціальне досудове розслідування чи провадження (in absentia). Разом з цим, КПК вказує, що вказане провадження може проводитись і щодо інших злочинів, якщо злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук.

Проте, вказаний розділ не містить самого поняття «міжнарожний розшук», як в цілому КПК не містить чіткої дефініції цього слова, або його класифікації, тому суд в даному випадку користується положеннями ст. 9 КПК України, відповідно до вимог якої, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Разом з цим, суд вважає, що якщо чинний КПК чітко не дає класифікацію видів розшуку, то в даному випадку слід звернутись до інших нормативно-правових актів.

Виходячи з результатів аналізу норм чинного КПК України, Закону України «Про Оперативно-розшукову діяльність», та інших відомчих нормативно-правових актів, можемо дійти висновку, що вітчизняне законодавство передбачає три види розшуку: 1) внутрішньодержавний (національний) розшук; 2) міждержавний розшук; 3) міжнародний розшук.

Внутрішньодержавний (національний) розшук осіб направлений на розшук осіб, які вчинили кримінальне правопорушення на території України. Такий розшук може здійснюватися шляхом проведення уповноваженими суб`єктами відповідних ОРЗ, слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій у межах ОРC або кримінального провадження.

Міждержавний розшук осіб здійснюється на підставі багатосторонніх або двосторонніх угод.

Законодавче визначення міждержавного розшуку закріплене в ст. 1 «Договору держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав про міждержавний розшук осіб» від 10.12.2010. Так, зокрема, «міждержавний розшук - це комплекс оперативно-розшукових, пошукових, інформаційно-аналітичних та інших заходів, спрямованих на: виявлення, затримання та взяття під варту з метою видачі або здійснення кримінального переслідування осіб, що переховуються від органів дізнання, слідства або суду та ухиляються від відбування кримінального покарання; встановлення місцезнаходження осіб, що ухиляються від виконання рішення судів за позовами; встановлення місцезнаходження осіб, зниклих безвісти, або тих, хто втратив зв`язок з родичами; встановлення особи людини, яка не здатна повідомити про себе установчі дані; встановлення особи людини за непізнаним трупом; надання інформації про всі категорії осіб, що розшукуються і встановлюються, які знаходяться за межами держави-ініціатора розшуку, але на територіях Сторін».

Що ж до міжнародного розшуку осіб, то, виходячи із результатів аналізу положень чинного законодавства України, міжнародно-правових актів і міжнародних договорів, учасником яких є Україна, а також внутрішніх документів Інтерполу та Генеральної асамблеї Інтерполу, можно дійти висновку, що законодавче поняття «міжнародний розшук» нормативно не визначено. Правильність визначення сутності цієї категорії залежить від чіткості розуміння порядку оголошення особи в міжнародний розшук та його безпосереднього здійснення, встановлення органу, який оголошує особу в міжнародний розшук, моменту, з якого особа вважається такою, що перебуває у міжнародному розшуку.

У зв`язку з цим необхідно здійснити системний аналіз положень чинного законодавства України, міжнародно-правових актів і міжнародних договорів, нормативних документів Інтерполу та Генеральної асамблеї Інтерполу, які регламентують ці питання.

Разом з цим, чинний КПК містить Главу 44 «видача осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція)», відповідно до якого передбачено, що клопотання про видачу особи готує прокурор, слідчий, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок. Екстрадиція в розумінні Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року передбачає двосторонні відносини між запитуючою та запитуваною сторонами, згідно яких договірні сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Тобто, в даному випадку, екстрадиція як процедура міжнародного співробітництва відбувається вже після того, як особу оголосили в міжнародний розшук задля відшукання та затримання. Викладене дозволяє дійти висновку, що якщо видача особи (екстрадиція) згідно чинного законодавства розрізняє суб`єкта який готує клопотання про видачу в залежності від стадії провадження (досудове розслідування чи судовий розгляд), тоді аналогічно слід дійти висновку, що оголошення у міжнародний розшук на стадії, коли обвинувальний акт вже перебуває в суді - є безальтернативною функцією суду.

Очевидним є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно - довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави - ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук, так і за суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном в разі його виїзду з території України.

Україна з 1992 року є членом Інтерполу. У 1993 р. Кабінет Міністрів України постановою № 220 затвердив «Положення про Національне центральне бюро Інтерполу». Міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Інформаційна система Інтерполу використовується для обміну відомостями про фізичних та юридичних осіб, об`єкти, події та факти лише в рамках відповідного кримінального провадження та/або оперативно-розшукової (розшукової) справи (за умови вжиття вичерпних заходів на національному рівні), а також заходів з питань публічної безпеки і порядку, запобігання перетинанню та недопущення перетинання державного кордону особами, яким заборонено в`їзд або обмежено виїзд з України.

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття постанови (ухвали) про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27.06.2023 року обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук.

Оперативними працівниками Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», 27.12.2023 заведено ОРС категорії «Розшук» № 008259 стосовно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

За повідомленням НЦБ Інтерполу в Болгарії, компетентними органами країни ведеться досудове провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 195 (крадіжка з обтяжуючими обставинами) КК Болгарії. Злочин було вчинено 18.09.2025 в період з 10:30 по 15:30 в місті Софія, за адресою: Hadzhi Dimitar r.a. nr. 151, entr. F, f. 4, ap. 144, завдавши шкоди громадянці Болгарії ОСОБА_14 на суму 3500 євро та 80 доларів. Причетний до злочину ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 розшукується компетентними органами Болгарії на національному рівні з метою приводу.

Проведення заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження вказаної особи можливе в рамках міжнародного оповіщення Генерального секретаріату Інтерполу або запиту про правову допомогу у кримінальному провадженні стосовно осіб, які розшукуються органами правопорядку України, для досягнення цілі міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу.

У разі прийняття ініціатором розшуку рішення про необхідність використання інформаційних систем Інтерполу стосовно вказаної особи у вигляді оповіщення певного кольору на їх адресу необхідно надати запит на публікацію оповіщення разом із документами для оповіщення відповідного кольору.

Оскільки Червоне оповіщення єдина з карток, що дозволяє не лише відстеження місцезнаходження особи, а й її затримання, вимоги до публікації такої картки найвищі.

Окрім необхідності дотримання принципів Інтерполу (зокрема, нейтралітету та поваги до прав людини), вимагається наявність таких умов:

- вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України;

-особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України:

- для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років;

- для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Відповідні вимоги фактично корелюються з вимогами, встановленими Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 р., оскільки червоне сповіщення видається саме з метою подальшої екстрадиції особи.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також інформацію та документи, серед яких: завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

Міжнародний розшук це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно-довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

Так, органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу.

Особа оголошується у міжнародний розшук у такому порядку: ухвалення слідчим або прокурором постанови про оголошення особи в міжнародний розшук; підготовка та направлення слідчим запиту в Укрбюро Інтерполу, а саме в Департамент міжнародного поліцейського співробітництва; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим чинним законодавством України, міжнародними договорами та внутрішніми документами Інтерполу; направлення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва в Генеральний Секретаріат запиту щодо публікації повідомлення в базі даних; здійснення Генеральним Секретаріатом перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим «Правилами Інтерполу щодо обробки інформації»; внесення Генеральним Секретаріатом повідомлення, наведеного в запиті, до баз даних Інтерполу, й інформування про це всіх НБЦ Інтерполу; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва контролю за оновленням інформації в повідомленні.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 відсутній за місцем проживання, до суду на виклики не з`являвся, оголошення вказаного обвинуваченого у розшук на території України бажаних результатів не надало, наявні відомості про перетин ним кордону, що дає підстави дійти висновку, що обвинувачений ухиляється від суду, єдиним способом встановлення місцезнаходження останнього за кордоном є оголошення у міжнародний розшук, оскільки виконання іншим чином завдань кримінального провадження є неможливим.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, покарання за яке передбачено до 5 років позбавлення волі.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, а також неодноразові неявки, перебування у внутрішньодержавному розшуку, перетин ним державного кордону без повідомлення суду, в сукупності дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності його поведінки, більш того, за вчинення вищевказаного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до чотирьох років, що у сукупності свідчить про наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.6. ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії», від 26.06.1991 у справі № 12369/86 «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У такому разі після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого розглядає питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 335, 371, 372, 380 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у міжнародний розшук та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Оголосити у міжнародний розшук ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, грузина, одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.09.2017 Київським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк до 3 років., обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали суду покласти на уповноважених осіб ВП №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, в провадженні яких перебувають матеріали заведених ОРС№008259 категорії «Розшук».

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси.

Зупинити провадження у даному кримінальному провадженні до розшуку ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя: