ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/426/26 Справа № 212/5794/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Кривий Ріг

18.05.2026р. колегія суддів судової палати Дніпровського апеляційного суду з розгляду кримінальних справ в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2025р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробувальним строком один рік,із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, задоволено цивільний позов

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробувальним строком один рік,із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, задоволено цивільний позов

за участю прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2025р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України та призначено кожному покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробувальним строком один рік,із покладенням на них певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, задоволено цивільний позов.

Вирок суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі:

- вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення, яке не ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КК України.

- вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що по даному кримінальному провадженню не встановлено беззаперечних та переконливих доказів, не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, а саме відповідно до інформації начальник відділу іхтіології регулювання рибальства та меліорації, розраховано матеріальні збитки, заподіяні рибному господарству України обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які складають 378 896грн., з розрахунку: карась сріблястий 43 шт. х 1581,00 грн = 67983,00грн; риба «плітка» 121 шт.х1567,00=189244,00; риба «окунь звичайний» 26 шт. х 3162,00 = 82212,00 грн.; риба «судак» 11 шт. х 3587,00 грн. = 39 457,00 гривень, таким чином збитки було визначено розрахунком за підписом начальника відділу іхтіології регулювання рибальства та меліорації, але товарознавча експертиза не проводилась, аналіз популяцій видів водних біоресурсів не здійснювався;

- вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення без врахування ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_7 занадто суворого покарання;

- прохає скасувати оскаржуваний вирок за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, та ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні цивільного позову Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та яким пом`якшити відповідальність обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та його захисник належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не прибули, їх відсутність не є перешкодою розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, позицію прокурора ОСОБА_9 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Вироком суду першої інстанції обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (далі обвинувачених) визнано винуватими у тому, що вони реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом у вигляді незаконного видобутку риби, тим самим посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього середовища в порушення вимог чинного законодавства України, таким чином вони об`єднались в групу з метою вчинення правопорушення.

Після чого обвинувачені, не пізніше 19:00год. 01.04.2025р. заздалегідь підготувавшись до вчинення кримінального правопорушення, а саме: підшукали знаряддя для його вчинення- гумовий човен та знаряддя лову - чотири риболовні сітки, довжина кожної 50 метрів (надалі сітки), а також визначили місце для вчинення правопорушення - берег Кресівського водосховища з координатами 48.007909, 33.471267, наповнення якого здійснює річка Саксагань, русло котрого проходить по береговій лінії поблизу будинку 40, по вулиці Герасима Нестеренка (колишня Виноградова) в Покровському районі, міста Кривого Рогу (далі берег), яке відповідно до Додатку № 1 до наказу № 29 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області від 25.03.2025, є нерестовою ділянкою.

Після чого, з метою реалізації вказаного вище умислу, обвинувачені, 01.04.2025р., у вечірній час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 19:00год., разом із заздалегідь підготовленим гумовим човном та знаряддями лову-сітками, прибули до заздалегідь обраного місця, а саме берегу, після чого вийшли на воду на човні, розставили, шляхом опускання у воду, сітки та повернулись на берег почавши чекати час необхідний для вилову риби.

В подальшому обвинувачені знов спустили човен на воду та попрямували до залишених ними раніше у водоймищі риболовних сіток, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природнього середовища, в порушення вимог чинного законодавства України, що регламентує використання природних ресурсів, зокрема ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 26, 27, 63 ЗУ «Про тваринний світ», ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, в передбаченому законом порядку, в період весняно-літньої заборони лову риби, а також в порушення наказу № 29 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області від 25.03.2025, відповідно до якого заборонено промислове рибальство під час руху риби на нерест, та на період її нересту у водоймах, підконтрольних Управлінню державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, у такі терміни: - на всіх інших водосховищах, з 01 квітня по 30 червня 2025 року, прибули до раніше встановлених сіток та почали діставати їх із води до човна.

Надалі, діставши з водойми сітки, переконались, що їх кримінально-протиправний умисел направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом виконано, оскільки в сітках були наявні біологічні ресурси, а саме: риба «карась сріблястий» у кількості 43 екземпляри, риба «плітка» у кількості 121 екземпляр, риба «окунь звичайний» у кількості 26 екземплярів, риба «судак» у кількості 11 екземплярів, після чого почали повертатись до берега, та під час повернення були викритті свідком ОСОБА_10 , який і викликав працівників відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль».

В результаті чого, своїми умисними діями обвинувачені в заборонений період нересту відповідно до наказу № 29 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області від 25.03.2025 та в порушення «Правил любительського і спортивного рибальства», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 2034 від 24.11.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.01.2024р. за № 88/41433, згідно якого, забороняється вилов водних живих ресурсів, із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастяних або інших матеріалів усіх видів і найменувань, здійснили незаконний вилов риби «карась сріблястий» у кількості 43 екземпляри вартістю 1581 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 67983 грн., риби «плітка» у кількості 121 екземпляри вартістю 1567 грн за 1 екземпляр, на загальну суму 189244 грн., риби «окунь звичайний» у кількості 26 екземпляри вартістю 3162 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 82212 грн., риби «судак» у кількості 11 екземпляри вартістю 3587 грн., за 1 екземпляр, на загальну суму 39457 грн.

Таким чином, обвинувачені своїми умисними діями, які виразились у незаконному зайнятті рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, відповідно до додатку № 1 до Постанови КМУ від 29.09.2023 № 1042, заподіяли істотну шкоду державі, в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, розмір якої відповідно до розрахунку збитків становить на загальну суму 378896 грн., що підтверджується розрахунком збитків проведеним Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України як незаконне зайняття рибним добувним промислом, яке заподіяло істотної шкоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що захисник оскаржив вирок в частині цивільного позову, який було задоволено судом першої інстанції та із надто суворим покаранням, яке призначено обвиунваченому ОСОБА_7 , фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, доведеність їх винуватості в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Щодо оводів апеляційної скарги захисника в частині цивільного позову суд апеляційної інстанції зазначає, що в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до суду з клопотанням розгляду кримінального провадження із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вони повністю визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, та вважали зібрані в справі докази доведеності їх винуватості достовірними, допустимими та достатніми, цивільний позов визнали у повному обсязі.

Суд першої інстанції, після з`ясування позиції прокурора, захисників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, з якими всі погодилися, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому судом першої інстанції обвинуваченим роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Таким чином невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 розміру цивільного позову, є фактичними обставинами справи, які не заперечувалися під час судового розгляду, а тому не можуть бути оскаржені ним в апеляційному порядку відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, а саме судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги захисника, що обвинуваченим призначено надто суворе покарання, також не мають під собою підґрунтя, оскільки обвинуваченим за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України призначено кожному покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України обвинувачених звільнено від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на один рік з випробувальним строком один рік, із покладенням на кожного певних обов`язків, є також не слушними, оскільки призначене обвинуваченим покарання призначено в мінімальній межі для даного виду покарання.

При цьому суд першої інстанції, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України, після з`ясування фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, який на обліку та нагляду у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні має малолітню дитину, інвалідом не являється, врахував обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, та при цьому встановив можливість застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України та його звільнення від відбування з випробуванням строк на один рік. При цьому не встановив підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст.69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

На думку суду апеляційної інстанції призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а доводи апеляційної скарги захисника про його суворість є безпідставними, та не підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону не встановлено, підстави для зміни або скасування вироку суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2025р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України та призначено кожному покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробувальним строком один рік,із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, задоволено цивільний позов залишити без задоволення.

Вирок Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2025р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України та призначено кожному покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробувальним строком один рік,із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, задоволено цивільний позов залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді