ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду міста Кам?янського від 08 січня 2026 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 05 березня 2026 року, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам?янського від 08 січня 2026 року обвинуваченому за ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 05 березня 2026 року, без визначенням розміру застави.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_8 запобіжного захоу на не пов?язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на відсутність будь-яких доказів його причетності до інкримінованого йому злочину. Просить скасувати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ставить питання про визнання процесуальних дій, а саме: обшук, НС(р)Д та застосування заходів забезпечення кримінального провадження такими, що проведені з порушенням норм ст. ст. 234, 248, 132, 214 КПК України.

Також просить визнати, що не були дотримані законні процедури в діях слідчого під час обшуку ОСОБА_8 . Тому просить визнати обшук недопустимим як доказ.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскаржену ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін як законну та обгрунтовану.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненній в умовах воєнного стану. За вчинення вказаного злочину передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам?янського від 08 січня 2026 року обвинуваченому за ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 05 березня 152026 року, без визначення розміру застави, та відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу на не пов?язаний з триманням під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом 1-ї інстанції, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що обвинуваченому доцільно продовжити дію обраного відносно нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та експерта в цьому кримінальному провадженні, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення та перешкоджання судовому слідству іншим чином.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оскаржує наявність та продовження існування ризиків, що стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою, а лише наполягає на своїй невинуватості та відсутності доказів в кримінальному провадженні щодо його причетності у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Проте доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності стороною обвинувачення підозри та складу інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_8 , колегія суддів залишає без розгляду, оскільки такі не є предметом розгляду в розумінні положень ст. 422-1 КПК України. Питанням доведеності обвинувачення суд 1-ї інстанції має дати оцінку при ухваленні рішення по суті, після оцінки всіх зібраних під час судового розгляду доказів, як і доводам сторони захисту щодо наявності чи відсутності порушень норм діючого КПК України під час досудового розслідування, в тому числі і проведеному обшуку.

Колегія суддів не вбачає на даний час надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю ризиків,які продовжують існувати. Тому, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу колегія суддів вважає таким, що не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого, а також й відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду міста Кам?янського від 08 січня 2026 року, залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Кам?янського від 08 січня 2026 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 05 березня 2026 року, без визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4