КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/494/2026 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 193 ч. 6 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червонознам`янка Іванівського району Одеської області, громадянина України, а проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Вважає повідомлену підозру обґрунтованою, яка підтверджується наданими доказами в їх сукупності.

На даний час місцеперебування ОСОБА_11 невідоме.

Наявна постанова про оголошення підозрюваного у розшук, у тому числі міжнародний є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні ст. 281, ч. 6 ст. 193 КПК України.

З метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_11 , шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 за межами території України та затримання для екстрадиції останнього, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду.

При цьому, КПК України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеності факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Звертає увагу і на наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, стороною обвинувачення в повному обсязі дотримано вимог законодавства визначених ч. 6 ст. 193 КПК України для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому такою, яку необхідно залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора при оперативному супроводженні Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000051 від 20.09.2022 за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також за фактами за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 263 КК України.

18.06.2025 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_16 , за погодженням з прокуроромдругого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , складено в межах кримінального провадження № 0000051 від 20.09.2022 письмове повідомлення про підозру щодо ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, вчиненому шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змвою групою осіб в умовах воєнного стану у особливо великих розмірах.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_11 не було встановлено, останнього 23.06.2025 постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 було оголошено у міжнародний розшук.

24.06.2025 старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року у задоволенні даного клопотання відмовлено, з посиланням на те, що стороною обвинувачення при врученні ОСОБА_11 повідомлення про підозру не дотримано вимоги ст.ст. 42, 135, 278 КПК України, відсутності в наданих матеріалах доказів перебування ОСОБА_11 у міжнародному розшуку, а тому не доведеності підстав, передбачених ч. 1, 6 ст. 193 КПК України для обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином не дотримані, а висновок слідчого судді про недоведеність набуття ОСОБА_11 статусу підозрюваного та відсутність у зв`язку із цим передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч. 7 цієї статті, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у зв`язку із встановленням даних про перебування ОСОБА_11 за межами України, зокрема останній 25.10.2024 о 08:34 перетнув державний кордон України через пункт перетину Старокозаче у напрямку Молдови пішоходом, відтак слідчий здійснив всі можливі дії для вручення повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру скеровано:

1) за місцем реєстрації, проживання та місцем роботи у ТОВ «Автомагістраль-Південь», де ОСОБА_11 займав посаду заступника генерального директора;

2) у месенджері «WhatsApp» на номер телефону ОСОБА_12 .

Так, матеріали клопотання містять відповідні копії супровідних листів про скерування вказаного повідомлення про підозру та повісток про виклик за вказаними адресами, які містять усі необхідні реквізити, у тому числі дату та вихідний номер. На підтвердження скерування повідомлення про підозру за вказаними адресами, до матеріалів клопотання долучено описи вкладення та накладні оператора поштових відправлень «Укрпошта», що є підтвердженням належного скерування поштових відправлень.

Належність абонентського номеру НОМЕР_1 ОСОБА_11 підтверджується інформаційною карткою ДМС України (т. 2 а.с. 148), рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС 6-го відділу 2-го управління ДСР НП України ОСОБА_17 (т.2 а.с. 147).

Колегія суддів враховує і те, що станом на дату розгляду клопотання стороною захисту не спростовано належність абонентського номеру НОМЕР_1 ОСОБА_11 на дату повідомлення про підозру.

До матеріалів клопотання також долучено описи вкладення листів, які були скеровані за допомогою поштового оператора «Укрпошта» за адресами: вул. Авдєєва-Чорноморського, б. 24а, м. Одеса (місце реєстрації), вул. Центральна, буд. 122а, кв. 2, смт Іванівка, Іванківський район, Одеська область (місце реєстрації), вул. Решата Аметова (Романа Кармена), буд. 21, м. Одеса (місце роботи ТОВ «Автомагістраль-Південь»).

При цьому, доводи слідчого судді про недотримання органом досудового розслідування порядку повідомлення про підозру у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 був звільнений з ТОВ «Автомагістраль-Південь», тобто слідчим не виконані всі передбачені КПК України вимоги для вручення ОСОБА_11 копії підозри, не можна, на думку колегії суддів, вважати правильними, оскільки повідомлення про підозру відправлено - 18.06.2025, а № 746-3В датований 16.06.2025.

Таким чином, орган досудового розслідування на момент 18.06.2025 був позбавлений можливості володіти інформацією про звільнення ОСОБА_11 .

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування дотримано вимоги ст.ст. 135, 278 КПК України та вжито відповідних заходів для повідомлення ОСОБА_11 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000051 від 20.09.2022 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття останнім статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000051.

Щодо недоведеності перебування ОСОБА_11 у міжнародному розшуці, колегія суддів звертає увагу на те, що хоча чинний КПК України і не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Отже, винесення постанови про оголошення розшуку є підставою для його здійснення. Положення КПК України при цьому покладають на сторону обвинувачення обов`язок надати докази на підтвердження саме оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук.

Тобто момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення відповідної постанови, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах колегії суддів АП ВАКС від 28.07.2022 р. у справі № 991/2277/22, від 26.05.2023 р. у справі № 991/1865/23, від 21.04.2023 р. у справі № 991/1941/23, від 09.10.2023 р. у справі № 991/7919/23.

Вказана правова позиція ґрунтується на положеннях ст. 281 КПК України, яка визначає загальні правила оголошення у розшук і здійснення розшуку. За змістом вказаної статті, якщо під час досудового розслідування підозрюваний перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова. Відтак, факт оголошення особи у розшук (міжнародний розшук, як один з різновидів розшуку) підтверджується окремою постановою слідчого (детектива). Вказана умова в даному випадку була дотримана.

За таких обставин, постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук у розумінні вимог ст. 281 КПК України. В той же час, ч. 7 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

На теперішній час точне місце перебування ОСОБА_11 невідоме, за місцем проживання та реєстрації, як зазначалось вище, останній не проживає, тобто орган досудового розслідування не має можливості провести всі необхідні процесуальні дії з ОСОБА_11 для прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Оскільки наявна лише інформація щодо перетину кордону, а не точне місце перебування ОСОБА_11 , вручення повідомлення про підозру за допомогою дипломатичного (консульського) представництва наразі є неможливим.

За таких обставин в силу вимог ч. 3 ст. 407 КПК України ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про обрання у відношенні ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід скасувати на підставі п.п. 1, 3 ст. 409 та ч. 1 ст. 412 КПК України.

Керуючись вимогами ч. 3 ст. 407 КПК України, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини в рішенні «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v.Bulgaria), № 33977/96, судова колегія вважає, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження суд позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Водночас, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 179, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4