Справа № 352/328/26
Провадження № 1-кп/352/161/26
У Х В А Л А

10 березня 2026 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000128 від 18 грудня 2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Чахець, Пружанського району Брестської області Республіки Білорусь, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.1 ст. 209 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом, наказом № 31-К від 23.11.2005 ОСОБА_4 призначено на посаду головного бухгалтера ТзОВ «Дана Тех».

Згідно статуту ТзОВ «Дана Тех», товариство здійснює облік результатів фінансово-господарської діяльності, веде управлінський, бухгалтерський та податковий облік. Матеріальна відповідальність за стан обліку, своєчасне подання бухгалтерської та іншої звітності покладається на Головного бухгалтера. Серед іншого, до повноважень головного бухгалтера належить організація бухгалтерського обліку, складання звітності, підписання фінансових документів. Таким чином, головний бухгалтер ТзОВ «Дана Тех» ОСОБА_4 постійно виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і, відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.11.2005), була службовою особою.

На початку грудня 2005 року ОСОБА_4 під час виконання своїх службових обов`язків дізналась про можливість складання платіжних доручень за власним підписом та підписом директора ТзОВ «Дана Тех» та у цей час у неї виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем та підробки платіжного доручення.

05 грудня 2005 року головний бухгалтер ТзОВ «Дана Тех»

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами ТзОВ «Дана Тех»), маючи намір привласнити чуже майно з використанням свого службового становища, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем знаходженням товариства за адресою АДРЕСА_2 , склала та заповнила платіжне доручення № 370 від 05.12.2005, особисто підписала його, підробила підпис директора ТзОВ «Дана Тех», завірила відтиском печатки товариства.

Підроблене платіжне доручення ОСОБА_4 в подальшому, а саме 09.12.2005 подала для фінансового розрахунку до Івано-Франківської філії АТ «Кредит Банк (Україна)», таким чином перерахувавши грошові кошти ТзОВ «Дана Тех» в сумі 14568 гривень на рахунок приватного підприємця ОСОБА_5 .

У такий спосіб ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами на вказану суму, шляхом придбання та отримання нею особисто меблевої продукції від підприємця ОСОБА_5 , який не був обізнаним із злочинними намірами ОСОБА_4 ..

Такими протиправними діями, що виразились в незаконному розрахунку за товаро-матеріальні цінності коштами товариства, ОСОБА_4 привласнила грошові кошти ТзОВ «Дана Тех» на суму 14568 грн.

Відповідні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 191 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.11.2005), як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, головний бухгалтер ТзОВ «Дана Тех» ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами ТзОВ «Дана Тех»), маючи намір привласнити чуже майно з використанням свого службового становища, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем знаходженням товариства за адресою АДРЕСА_2 , достовірно усвідомлюючи відсутність платіжних зобов`язань ТзОВ «Дана Тех» перед підприємцем ОСОБА_5 , склала та видала завідомо підроблений документ на переказ, а саме, платіжне доручення № 370 від 05.12.2005, в яке внесла відомості про перерахування грошових коштів у сумі 14568 гривень з рахунку ТзОВ «Дана Тех» на рахунок підприємця ОСОБА_5 , роздрукувала вказаний документ, особисто підписала його, підробила підпис директора ТзОВ «Дана Тех», завірила відтиском печатки товариства.

В подальшому, а саме 09.12.2005, банком на підставі указаного підробленого платіжного доручення безпідставно та незаконно перераховано грошові кошти в сумі 14568 грн. на зазначений ОСОБА_4 у згаданому дорученні рахунок, на ім`я підприємця ОСОБА_5 , який не був обізнаним із злочинними намірами ОСОБА_4 .

Відповідні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 200 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.11.2005), як вчинення умисних дій, які виразились у підробці документів на переказ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, головний бухгалтер ТзОВ «Дана Тех» ОСОБА_4 вирішила легалізувати майно (грошові кошти), одержане злочинним шляхом.

05 грудня 2005 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, перебуваючи за місцем знаходженням товариства за адресою АДРЕСА_2 , з метою використання грошових коштів ТзОВ «Дана Тех» для придбання меблевої продукції особисто для себе, діючи умисно, підробила платіжне доручення № 370 від 05.12.2005, у яке внесла відомості про перерахування грошових коштів у сумі 14568 гривень з рахунку ТзОВ «Дана Тех» на рахунок підприємця ОСОБА_5 , отримавши можливість легалізувати майно (грошові кошти), отримані злочинним шляхом.

Таким чином, фактичні обставини свідчать, що ОСОБА_4 знала та усвідомлювала, що вона отримала можливість розпоряджатись грошовими коштами, які прямо здобуті злочинним шляхом внаслідок вчинення нею суспільно небезпечних протиправних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на легалізацію коштів, отриманих злочинним шляхом, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 09.12.2005 подала підроблений документ на переказ для фінансового розрахунку до Івано-Франківської філії АТ «Кредит Банк (Україна)», яким вчинено фінансову операцію - перераховано грошові кошти ТзОВ «Дана Тех» в сумі 14568 гривень на рахунок приватного підприємця ОСОБА_5 і фактично укладено угоду купівлі товарно-матеріальних цінностей за кошти, які одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало їх легалізації (відмиванню).

У свою чергу приватний підприємець ОСОБА_5 , відповідно до вищевказаного платіжного доручення, не будучи обізнаним із злочинними намірами ОСОБА_4 , надав їй меблеву продукцію на суму 14560 грн., а ОСОБА_4 вказане майно легалізувала, тобто набула, володіла та користувалась ним, усвідомлюючи, що воно одержане злочинним шляхом.

Відповідні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.11.2005), як умисні дії, які виразились у вчиненні фінансової операції та укладенні угоди з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних дій, що передували легалізації (відмиванню) доходів, а так само у набутті, володінні та використанні майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних дій, що передували легалізації (відмиванню) доходів.

10 березня 2026 року ОСОБА_4 подала до суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.1 ст. 209 КК України на підставі ст. 49 КК України та просила закрити кримінальне провадження щодо неї на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, оскільки строки притягнення її до кримінальної відповідальності минули.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила дане клопотання задовольнити. Обвинувачена підтвердила, що їй зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, про що надала свою добровільну згоду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував та підтвердив, що строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності дійсно сплинув.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засідання суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, а також обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення інкримінованого правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення, і до дня набрання вироком законної сили минуло десять роки.

Частиною 2 статті 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

В редакції КК України на момент розгляду кримінального провадження в суді редакція ст. 49 КК України не змінилась.

Даних про вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення судом не встановлено. Проте, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування данне кримінальне провадження неодноразово зупинялося. Водночас, в будь-якому разі, з дати вчинення кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 минуло більше 15 років, тому наявні всі підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 49 КК України. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 не відноситься до категорії злочинів, передбачених в ч.5 ст.49 КК України, щодо яких давність не застосовується.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що з дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 49 КК України, сплинули.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не лише надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а й подала про це відповідне клопотання, вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. 284, 314 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.1 ст. 209 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000128 від 18 грудня 2012 року відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.1 ст. 209 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 495 грн 72 коп віднести на рахунок держави.

Речові докази: меблі спальня, кухня, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити в її розпорядженні; платіжні доручення ТзОВ «Дана-Тех» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текс ухвали проголошений о 09 год 00 хв. 11 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_7