Справа № 930/1212/26
Провадження №1-кс/930/204/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2026 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 12.01.2023 року та № 0000426 від 18.05.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Василівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 12.01.2023 року та № 0000426 від 18.05.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Василівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, відповідно до якого прокурор просив, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів із раніше визначеним розміром застави 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Немирівського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0000426 від 18.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимими за злочини проти власності і маючи значний досвід злочинної діяльності, не бажаючи ставати на шлях виправлення, не маючи на протязі тривалого часу постійної роботи та достатніх доходів для існування, усвідомлюючи прибутковість та відчуваючи безкарність злочинної діяльності, приблизно в серпні 2022 року запропонували своїм знайомим ОСОБА_10 та неповнолітньому ОСОБА_7 , жителям с. Бурчак Василівського району Запорізької області, вчиняти крадіжки кабелю зв`язку, який пролягав під землею на території Вінницької області. Крім того, в кінці вересня 2022 року, ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 також запропонували приєднатися до їхньої злочинної діяльності своєму знайомому ОСОБА_8 , а в листопаді 2022 року запропонували ОСОБА_6 . Залучаючи вищевказаних осіб до складу організованої групи, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , повністю були впевнені у підтримці їх пропозиції ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки перебували з останніми у дружніх відносинах, достовірно знаючи про відсутність у них постійних джерел доходу, і як наслідок - скрутне матеріальне становище.

Підґрунтям для створення вказаної групи стали довірливі та близькі стосунки, що склались між ними в ході проживання у Василівському районі Запорізької області. Завдяки своїм діловим якостям, фізичним даним, організаторським здібностям та вольовим рисам характеру, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , створили з вказаних осіб згуртовану та стабільну групу, в якій вони користувалися беззаперечним авторитетом.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, прагнучи швидкого особистого збагачення, з метою незаконного заволодіння майном, організували та очолили злочинну групу, до складу якої залучили неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Як організатори та керівники злочинної групи, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , виконували організаційно-розпорядчі функції: визначали час та місця вчинення злочинів, конкретні об`єкти злочинних посягань, безпосередньо вчиняли крадіжки кабелів зв`язку, збували викрадене, розподіляли кошти, отримані в результаті злочинної діяльності серед членів злочинної групи.

ОСОБА_10 діяв згідно із вказівками ОСОБА_4 та ОСОБА_9 й виконував визначені йому функції у складі групи, безпосередньо приймав участь у вчиненні крадіжок, а саме за допомогою ручних лопат розкопував землю та здійснював демонтаж мідної жили кабелю, спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їх злочинні дії не були викриті власниками майна чи іншими особами.

ОСОБА_7 діяв згідно із вказівками ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , виконував визначені йому функції у складі групи відповідно до заздалегідь розробленого плану створював сприятливі умови для вчинення злочину, зокрема, використовуючи помпу, бензонасос та бензин закачував його в обмотку кабелю з метою відшарування мідної жили.

ОСОБА_15 діяв згідно із вказівками ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , виконував визначені йому функції у складі групи відповідно до заздалегідь розробленого плану створював сприятливі умови для вчинення злочину, зокрема, використовуючи помпу, бензонасос та бензин закачував його в обмотку кабелю з метою відшарування мідної жили.

ОСОБА_6 діяв згідно із вказівками ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , й виконував визначені йому функції у складі групи, безпосередньо приймав участь у вчиненні крадіжок, а саме за допомогою ручних лопат розкопував землю та здійснював демонтаж мідної жили кабелю, спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб їх злочинні дії не були викриті власниками майна чи іншими особами.

Визначившись, що злочини будуть вчиняти на території Вінницької області, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів приблизно у кінці липня 2022 року приїхали у м. Вінницю та з метою втілення у життя свого злочинного плану винайняли квартиру АДРЕСА_2 і почали готуватись до безпосереднього вчинення злочинів.

Так, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою, керуючи і діючи у складу організованої групи, згідно заздалегідь розробленого плану з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-1Х, від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, в період із серпня 2022 року по січень 2023 року вчинив ряд крадіжок мідних жил кабелів зв`язку, що пролягали під землею вздовж автодороги М-12 на території Вінницької області, що перебували на балансі військової частини НОМЕР_1 та АТ Укртелеком, завдавши їм значного матеріального збитку.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше знайомим із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки раніше проживав із ним в одному селі Бурчак Василівського району Запорізької області, достовірно знаючи, що він являється неповнолітнім, тобто особою, яка не досягла 18-річного віку, приблизно в кінці серпня 2022 року запросив останнього приїхати із Запорізької області у м.Вінницю з метою залучення останнього до протиправної діяльності пов`язаної із вчиненням крадіжок мідної жили кабелів зв`язку на території Вінницької області. В подальшому неповнолітній ОСОБА_7 на запрошення ОСОБА_4 , без відома своїх батьків приїхав у м. Вінницю, де у подальшому поселився в квартирі за адресою АДРЕСА_3 , яку винаймав ОСОБА_4 . Після цього приблизно в жовтні 2022 ОСОБА_4 , будучи організатором злочинної групи, залучив неповнолітнього ОСОБА_7 до складу цієї групи. Внаслідок безпосереднього впливу ОСОБА_4 на неповнолітнього ОСОБА_7 , шляхом переконання, порад, обіцянок, останній в складі організованої групи в період із жовтня 2022 до 12.01.2023, вчинив ряд крадіжок мідної жили кабелю зв`язку. Тим самим ОСОБА_4 , втягнув неповнолітнього ОСОБА_7 , у протиправну діяльність.

У ході судового розгляду, ухвалою Немирівського районного суду від 26.03.2026 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії обраного до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу сторона обвинувачення враховує положення ч. 1 ст. 177 та ч. 1 ст. 178 КПК України, пункту 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»;

п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»). Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 48, справа «Cebotari v. Moldova»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_4 із вчиненням інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

На цьому етапі судового розгляду стосовно ОСОБА_4 продовжують існувати ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме:

п. 1 ОСОБА_4 є уродженцем с. Широке Запорізької області та зареєстрований по АДРЕСА_4 , що на цей час є територією, яка тимчасово окупована російською федерацією, де в нього залишилися родичі та знайомі, ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Під страхом притягнення до кримінальної відповідальності він може переховуватися від суду, за місцем своєї реєстрації та попереднього місця проживання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

п. 3 ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно з ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження отримує усно.

п. 5 ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Установлено, що ОСОБА_4 вироком Ворошилівського районного суду м. Донецька від 23.10.2012 засуджений за ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 187, ч. 1ст. 70 КК України до позбавлення волі із конфіскацією майна, тому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведені факти, зокрема вчинення особливо тяжкого злочину в складі організованої групи осіб, а також те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий умисний злочин, не лише відповідним чином характеризують його особистість, але й дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, клопотання підтримав з мотивів викладених у клопотанні та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні, заперечували проти задоволення клопотання та просили суд, та просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Суддя, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000426 від 18.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.03.2026 клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_16 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб - до 24 травня 2026 року включно, із визначеним розміром застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 332 800 грн.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», «Cebotari v. Moldova» обґрунтована підозра передбачає наявність фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача у тому, що особа могла вчинити злочин. Суд вважає, що наявні у провадженні докази відповідають цьому стандарту.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Разом з тим, прокурором в ході розгляду клопотання наведено низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 є уродженцем с. Широке Василівського району Запорізької області, зареєстрований за адресою, що розташована на тимчасово окупованій російською федерацією території ( АДРЕСА_4 ). Фактичне місце проживання АДРЕСА_1 знаходиться поза межами Вінницької області, де здійснюється судовий розгляд. Постійного місця проживання у Вінницькій області обвинувачений не має.

Зазначена обставина є суттєвою, оскільки відсутність будь-якого майнового, соціального чи побутового зв`язку із місцем розгляду справи суттєво підвищує ризик його ухилення від явки до суду. У разі звільнення з-під варти у ОСОБА_4 відсутні будь-які стримуючі фактори житло, робота, родинне оточення які утримували б його в межах досяжності для суду.

Також, суд враховує, що судовий розгляд знаходиться на стадії дослідження доказів. Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників провадження отримуються усно в судовому засіданні. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, обвинувачений матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та інших учасників провадження з метою зміни ними показань або відмови від дачі показань.

Враховуючи наведене, а також обставини кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 , суд, вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою обвинуваченого не зменшилися, тривають та ОСОБА_4 може ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, прокурор просив продовжити запобіжний захід із розміром застави 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак суд вважає, що такий розмір є завищеним та не відповідає майновому стану обвинуваченого з огляду на таке.

Відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану та інших даних про особу обвинуваченого. При цьому застава має виконувати роль реального забезпечувального механізму, а не перетворюватися на фактично нездійсненний обов`язок.

Судом враховується, що ОСОБА_4 не має постійних доходів, не працевлаштований, не має власного житла. Призначення застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для особи у такому майновому становищі фактично унеможливлює реалізацію права на заміну запобіжного заходу, що не відповідає ст. 182 КПК України.

З урахуванням раніше встановленого судом розміру застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутності нових обставин, які б обґрунтовували його збільшення, суд вважає за доцільне залишити розмір застави на рівні 100 розмірів прожиткового мінімуму, що станом на момент постановлення ухвали становить 332 800 грн., як такий, що є достатнім для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого у разі її внесення та водночас не є явно непропорційним його майновому стану.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню: строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 діб до 20 липня 2026 року включно, із збереженням раніше визначеного розміру застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 332 800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Василівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб - до 20 липня 2026 року включно, із визначеним розміром застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 332 800 грн. (триста тридцять дві тисячі вісімсот гривень).

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (код отримувача , банк отримувача ДКСУ, м. Київ ГУДКСУ у Вінницькій області, код банку отримувача МФО 820172, рахунок отримувача UA5500401).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи;

- утриматися від спілкування із особами, які являються свідками і обвинувачуваними у зазначеному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі в СІЗО Вінницької УВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.05.2026 о 15:2 0 год.

Суддя ОСОБА_1