Справа № 944/678/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/242/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року, якою звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закрито кримінальне провадження,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеною ухвалою клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та клопотання прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, на підставі частини 5 статті 401 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025 за № 0003992 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, закрито.

Зобов`язано ОСОБА_7 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили, прибути до НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Збройних Сил України для продовження проходження військової служби.

Зобов`язано начальника НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Збройних Сил України після набрання ухвалою суду законної сили забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_7 .

У зв`язку із припиненням дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнено ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Згідно з ухвалою, курсант 1 начального взводу 1 начального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командування, 04.11.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 07:15 год, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_1 , без поважних причин, перебував поза межами розташування вказаної військової частини понад три доби, проводив час на власний розсуд обов`язки військової служби не виконував, заходів щодо поновлення на військову службу не вживав, до 20.01.2026 коли був виявлений у АДРЕСА_2 , а отже останній у такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності. Таким чином, у період часу з 04.11.2025 по 20.01.2026 солдат ОСОБА_7 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, заходів щодо поновлення на військову службу не вживав. ОСОБА_7 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року, прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року підлягає скасуванню. У ході судового розгляду цього кримінального провадження 26 лютого 2026 року сторона захисту та прокурор заявили клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, та на підтвердження цього клопотання сторона захисту долучила, зокрема, письмову згоду командира НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Збройних Сил України на продовження проходження військової служби ОСОБА_7 у вказаній частині. На підставі указаної письмової згоди суд прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та кримінальне провадження закрито.

04 березня 2026 року на адресу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що письмова згода №2079/174/22/11 військовою частиною не видавалась і є підробленою. Зокрема, солдат ОСОБА_11 04 березня 2026 року прибув до 297 комендатури охорони та обслуговування, при цьому повідомив про факти вчинення кримінальних правопорушень, а саме: підробку та використання його адвокатом завідомо підробленого документа: письмової згоди НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування від 02.02.2026 за вих. №2097/174/22/11. В результаті спілкування з солдатом ОСОБА_11 було з`ясовано, що його захисник та дружина ОСОБА_11 підробили лист письмової згоди НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування від 02.02.2026 за вих. №2097/174/22/11 та надали його органу досудового розслідування в якості доказу того факту, що 297 комендатура охорони та обслуговування не заперечує щодо подальшого проходження військової служби у НОМЕР_1 комендатурі охорони та обслуговування солдата ОСОБА_11 , який самовільно залишив військову частину. Начальником НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування була складена заява про вчинення злочину, яка направлена до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, складеного та направлено лист до Яворівського районного суду Львівської області про неможливість виконання ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року у справі №944/578/26.

За цим фактом Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону 04 березня 2026 року внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 358 КК України.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

19 травня 2026 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_12 від 05 березня 2026 року №0745, згідно з якою командування військової частини НОМЕР_3 надає письмову згоду на проходження військової служби солдатом ОСОБА_7 на вакантній посаді водія відділення збору та обробки інформації взводу обробки інформації роти управління батальйону радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_3 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримала подану апеляційну скаргу; у судових дебатах не заперечила проти зміни оскарженої ухвали в частині визначення військової частини для продовження проходження військової служби ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали частково, просили ухвалу суду першої інстанції змінити в частині визначення військової частини для продовження проходження військової служби, оскільки командування військової частини НОМЕР_3 надало ОСОБА_7 письмову згоду на проходження військової служби у цій частині.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та поданої письмової згоди, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Згідно з ч. 2 цієї статті суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду фактичним обставинам; істотні порушення вимог КПК України; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За приписами ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Як видно з матеріалів судового провадження, 19 лютого 2026 року обвинуваченим ОСОБА_7 до Яворівського районного суду Львівської області було подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та направлення його для продовження проходження військової служби у НОМЕР_1 комендатурі охорони та обслуговування (а.с. 22).

Крім того, 26 лютого 2026 року прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_13 було складено та направлено до Яворівського районного суду Львівської області клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України та продовження проходження військової служби у НОМЕР_1 комендатурі охорони та обслуговування (а.с. 31-33).

Указані клопотання було задоволено ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року, а ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закрито кримінальне провадження.

У поданій апеляційній скарзі сторона обвинувачення вказує на те, що на адресу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що письмова згода №2079/174/22/11 командиром НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування не видавалась.

Утім, згідно з письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_14 від 05 березня 2026 року №0745, командування військової частини НОМЕР_3 надає письмову згоду на проходження військової служби солдатом ОСОБА_7 на вакантній посаді водія відділення збору та обробки інформації взводу обробки інформації роти управління батальйону радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_3 .

Частиною 5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Суд першої інстанції встановив, і це не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі, що ОСОБА_7 , на виконання вимог ст. 44, ч. 5 ст. 401 КК України, вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виявив бажання продовжити проходити військову службу, через що звернувся до суду з відповідним клопотанням.

З аналогічним клопотанням звернулася до суду і сторона обвинувачення.

При цьому в апеляційній скарзі сторони обвинувачення наведені обставини, які унеможливлюють продовження проходження ОСОБА_7 військової служби у НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Збройних Сил України.

Водночас, під час апеляційного розгляду до Львівського апеляційного суду надійшла письмова згода командира іншої військової частини щодо продовження проходження військової служби ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_7 просив скерувати його для продовження проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , тому колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе вийти за межі апеляційних вимог, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

При цьому положення ч. 5 ст. 401 КК України передбачають можливість продовження проходження військової служби не лише у військовій частині, в якій особа проходила службу до вчинення кримінального правопорушення, а й в іншій військовій частині, за наявності відповідної письмової згоди її командира. Надана апеляційному суду письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 є належним підтвердженням готовності відповідної військової частини прийняти ОСОБА_7 для подальшого проходження військової служби, а тому спростовує доводи апеляційної скарги прокурора щодо неможливості продовження ним військової служби.

За цих обставин, беручи до уваги наявність письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 про продовження проходження військової служби ОСОБА_7 у цій частині, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 просить скерувати його для продовження проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , суд апеляційної інстанції вважає, що у цьому провадженні наявна сукупність умов, визначених ч. 5 ст. 401 КК України, для звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, а тому висновки суду першої інстанції у цій частині є правильними.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити в частині визначення військової частини для продовження проходження військової служби ОСОБА_7 .

Колегія суддів звертає увагу на положення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», відповідно до якого військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч. 5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби.

Крім того, належить зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 невідкладно поновити ОСОБА_7 на військовій службі на підставі вимог ч. 3 ст. 288 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 410, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині визначення військової частини для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати ОСОБА_7 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 невідкладно поновити ОСОБА_7 на військовій службі.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4