Справа № 201/3014/26
Провадження № 1-кп/201/332/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 10.02.2026 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, перебуваючого на посаді стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , розлученого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого: 05 жовтня 2022 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 361, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 23 травня 2024 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 19 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено і подане письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, в якому прокурор просив продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на обґрунтовану підозру і ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, повідомив про відсутність наміру переховуватися від суду, просив дозволити йому продовжувати нести службу у складі штурмового спеціалізованого батальйону ШКВАЛ, у зв`язку з чим просив змінити йому запобіжний захід на такий, який не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник підтримав думку свого підзахисного.

Суд, заслухавши учасників процесу, вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 12.02.2026 ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 199 680,00 грн.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків, визначених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд виходить з того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.

Тому, розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 , на переконання суду, може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

Також, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 , знаходячись на свободі, може вмовляннями, чи іншими способами з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконно вплинути на потерпілих та свідків, щодо зміни їх показань відносно нього, оскільки він знає місце їх роботи.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, даний злочину вчинив в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, отже на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, зокрема проти власності, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд кримінального провадження, а перебування ОСОБА_3 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження йому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим будь-яких об`єктивних даних, які безумовно вказують на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду не надано.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати вищевказані ризики, продовження строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави продовжити на 60 днів.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Таким чином клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199 680,00 грн, слід задовольнити. Крім того, з урахуванням стадії кримінального провадження, слід змінити обов`язки, які покладені на ОСОБА_3 у разі внесення застави, виклавши їх в новій редакції.

Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_3 застосований під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням, відповідно до ухвали Соборного районного суду м. Дніпра від 12.02.2026, застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199 680,00 грн, - продовжити на 60 днів, тобто до 28 травня 2026 року включно.

З урахуванням стадії кримінального провадження, змінити обов`язки, які покладені на ОСОБА_3 у разі внесення застави, виклавши їх в наступній редакції:

- прибувати до суду за кожною його вимогою у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця служби (за наявності);

- утриматися від спілкування із потерпілими, свідками, експертами;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_3 попередити, що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України (застава, домашній арешт, тримання під вартою) та може бути накладено грошове стягнення.

ОСОБА_3 роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити учасникам провадження, що відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

У разі внесення застави обвинуваченим, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1