Провадження № 1-кп/645/91/26
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

03 березня 2026 р. м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

За участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

захисника потерпілого адвоката ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 23 липня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Верховного суду від 12.10.2023 року матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України направлено з Октябрського районного суду м. Полтави до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказане кримінальне провадження 13.02.2024 року розподілено на головуючого суддю Немишлянського (колишня назва Фрунзенський) районного суду м. Харкова ОСОБА_1

Ухвалою Немишлянського (колишня назва Фрунзенський) районного суду м. Харкова від 15 лютого 2024 року призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні з обов`язковою участю обвинуваченого ОСОБА_4 . Будь яких клопотань не заявляв.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та заявив клопотання про повернення прокурору Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова обвинувальний акт від 19.10.2022 року та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000570 за підозру вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 272 КК України. В обґрунтування клопотання зазначив наступне: обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формування висунутого йому обвинувачення, а викладені лише обставини які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. В супереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також, відсутнє формулювання обвинувачення, а замість цього обвинувальний акт повністю дублює Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, що є неприпустимим. Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України). Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, що відсутнє в обвинувальному акті, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак даного кримінального правопорушення. А все це відсутнє в обвинувальному акті та є наслідком відсутністю формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 272 КК України взагалі. В обвинувальному акті викладені лише зміст підозри , а також частина тих фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрювався. Зміст доказів, наявних у матеріалах справи, не містить в собі склад кримінального правопорушення. Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення. Таким чином, відповідність обвинувального акту прокурора вимогам ст. 291 КПК є вирішальним у питанні «прийняття до розгляду» судом конкретного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Потерпілий, його захисник адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявляли. Адвокат зазначила, що ними поданий цивільний позов, який просять розглянути під час розгляду справи по суті. Також ними отримано відзив на позовну заяву Проти клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту заперечували.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Стосовно клопотання про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів прокурору, суд зазначає наступне.

На виконання вимог статей 314-315 КПК України після отримання обвинувального акта суд призначає підготовче судове засідання, у якому вирішуються питання щодо можливості призначення судового розгляду та здійснюється відповідна підготовка.

Повернення обвинувального акта є одним із рішень, яке суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).

З урахуванням задач підготовчого провадження суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному-процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (ч. 4 ст. 110 КПК України).

У ч. 2 ст. 291 КПК України визначено відомості, які має містити обвинувальний акт, серед яких виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

У ч. 4 ст. 291 КПК України визначено перелік додатків до обвинувального акта.

Оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень, наявність яких обумовлює повернення обвинувального акту, стаття 291 КПК України надає можливість визначити порушення, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування, а саме: -порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); -порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; не долучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо) (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.11.2021 у справі N 161/7092/20).

Обвинувальний акт містять усі відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Сторона захисту, вказуючи на невідповідність обвинувального акту вимогам закону, посилається на неконкретизованість формулювання обвинувачення та невідповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення фактичним обставинам.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд виходить з такого.

У обвинувальних актах зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03.07.2019 року у справі N 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими.

До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдувальний вирок.

Отже, саме прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 15 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 337, ст. ст. 338, 339, 340 КПК України).

Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). В свою чергу обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведенні обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надає кримінально-правову кваліфікацію.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.11.2016 року (№ 5-328кс16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Необхідно наголосити, що суд не може вказувати прокурору як викласти формулювання обвинувачення або удосконалити фактичний виклад обставин, як і не вправі спонукати прокурора до корегування обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин інкримінованого злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню під час судового розгляду. В обвинувальному акті викладається те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим. В свою чергу, судовий розгляд може здійснюватися лише в межах висунутого обвинувачення, тому дослідження судом обставин про які зазначає прокурор в обвинувальному акті є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в процесуальному рішенні - обвинувальному акті - є прерогативою прокурора.

Зазначені стороною захисту певні неточності подій або діянь не свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, а свідчать про те, що саме такі дані були отримані під час досудового розслідування. Їх відповідність фактичним обставинам і підтвердження або не підтвердження доказами є процесуальною діяльністю суду за наслідками комплексного дослідження та оцінки наданих сторонами доказів на пізніших етапах судового провадження.

Проаналізувавши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні, суд дійшов до висновку про його відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Суд вважає, що формулювання обвинувачення є зрозумілим, чітким та достатньо визначеним для здійснення належного правового захисту обвинувачених.

При цьому, суд зазначає, що у своїй більшості аргументи сторони захисту стосуються оцінки окремих елементів складу кримінального правопорушення. Водночас ці питання відповідно до ст. 368 КПК України вирішуються судом при ухваленні вироку. У разі якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, судом ухвалюється виправдувальний вирок (ч. 1 ст. 373 КПК України).

За вказаних обставин клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Стосовно призначення по кримінальному провадженню судового розгляду, суд зазначає наступне.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 Кримінально-процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Немишлянському районному суду міста Харкова.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України суд,-

Постановив:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України, у відкритому судовому засіданні на 13 березня 2026 р. на 14 год. 30 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -