Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/547/2026 Справа № 641/2290/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, у кримінальному провадженню за № 0000239 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2026 представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» звернувся до слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова із клопотанням, в якому просить: скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 16.03.2026, а саме: скасувати арешт мобільного телефону ТМ «Iphone 16 pro» в корпусі сірого кольору, в чохлі чорного кольору, та повернути потерпілому ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що в провадженні слідчого відділу ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239. Ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду м. Харкова від 16 березня2026 року у справі № 641/2290/26 було задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення слідчих (розшукових) дій. Серед іншого, вказаною ухвалою накладено арешт на особисте майно потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, арешт накладено на мобільний телефон ТМ «Iphone 16 pro» в корпусі сірого кольору, в чохлі чорного кольору, який належить потерпілому на праві приватної власності. Представник потерпілого частково не погоджується з постановленою ухвалою слідчого судді, а саме в частині накладення арешту на вищевказаний мобільний термінал зв`язку. Представник потерпілого вважає ухвалу у цій частині незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення, а також такою, що становить непропорційне, надмірне та невиправдане втручання у право власності потерпілого. Сторона захисту не оспорює необхідність та законність накладення арешту на вилучені під час слідчих дій предмети одягу та взуття потерпілого. На цих предметах наявні речовини бурого кольору, що за зовнішніми ознаками схожі на біологічні сліди. Застосування арешту до цих об`єктів повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки фізичні властивості цих речей (структура тканини, розташування плям) підлягають безпосередньому вивченню експертами. Це підкреслює розуміння стороною захисту завдань кримінального провадження, проте водночас ще яскравіше демонструє невідповідність закону рішення про арешт мобільного телефону, правова природа якого є кардинально іншою. Сторона обвинувачення не була позбавлена законної та логічної процесуальної можливості звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ, залучити профільного спеціаліста (або експерта в галузі комп`ютерно-технічних досліджень), здійснити копіювання необхідної цифрової інформації за допомогою спеціалізованих апаратно-програмних комплексів на оптичний носій (який долучається до справи) і після цього негайно повернути фізичний пристрій його законному власнику. Натомість підміна процедури тимчасового доступу до цифрової інформації безстроковим арештом та фактичним фізичним вилученням самого електронного пристрою на місяці або роки на думку представника є грубим порушенням процесуального закону. Подальше утримання пристрою у камері речових доказів призводить лише до технічної деградації апарату (глибокий розряд акумуляторної батареї), що завдає прямої матеріальної шкоди власнику, не приносячи жодної користі розслідуванню. Також зазначив, що позбавлення ОСОБА_5 його сучасного та багатофункціонального особистого засобу зв`язку є вкрай непропорційним втручанням у повсякденне життя. Таким чином представник зазначив, що органом досудового розслідування не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, зазначивши, що наразі необхідності в збереженні арешту на мобільний телефон та його перебуванні в органу досудового розслідування немає.

Суд, вислухавши думки учасників справи, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

За змістом п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що провадженні ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова (справа 641/2290/26, н/п 1-кс/641/468/2026) від 16.03.2026 клопотання прокурора про арешт майна задоволено, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене під оглядів місця події від 12.03.2026, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема і на мобільний телефон ТМ «Iphone 16 pro» в корпусі сірого кольору, в чохлі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 .

Постановляючи вищезазначену ухвалу, слідчим суддею встановлено необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речового доказу, проведення ряду судових експертиз та слідчих дій, тощо оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на мобільний телефон ТМ «Iphone 16 pro» тв корпусі сірого кольору, в чохлі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , поміщено до сейф-пакету № ICR 0048110, а так само, не доведено розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що сторона обвинувачення проти скасування арешту не заперечує, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на сьогодні відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, а тому клопотання про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Наразі відсутні підстави стверджувати, що зазначені вимоги закону не будуть виконані слідчим або прокурором, тому клопотання в частині зобов`язання повернення майна власнику - потерпілому в кримінальному провадженні є передчасним.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170 - 174 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, у кримінальному провадженню за № 0000239 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова від 16.03.2026 (справа 641/2290/26, н/п 1-кс/641/468/2026), а саме: з мобільного телефону ТМ «Iphone 16 pro» тв корпусі сірого кольору, в чохлі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 .

В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1