Справа № 643/2291/26
Провадження № 1-кс/643/1485/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене прокурором клопотання слідчого, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 06.01.2026, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка, Косівського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 10.02.2026 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000316 від 06.01.2026, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2026 зач. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, та обґрунтованою підозрою, що підтверджується долученими копіями матеріалів кримінального провадження, відповідно до яких ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , не пізніше січня 2026 року, вступив у злочинну змову з іншими невстановленими на даний час особами з числа працівників правоохоронних органів та військовослужбовців з метою організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України під час дії воєнного стану, всупереч вимогам Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також вимогам Законів України «Про державний кордон України» та «Про прикордонний контроль». Реалізовуючи спільний злочинний умисел, 22.01.2026, 23.01.2026 та 27.01.2026 у телефонних розмовах через месенджер «WhatsApp» він повідомив ОСОБА_6 про можливість незаконного переправлення трьох осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску за грошову винагороду. 08.02.2026 близько 12:00 год., перебуваючи у закладі громадського харчування «Пронто Піцца» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Слобідська, 2, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 45 000 доларів США (що за курсом НБУ становило 2 073 545 гривень) як оплату за організацію незаконного переправлення трьох осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню. Одночасно співучасники, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , організували транспортування зазначених осіб з м. Харкова у напрямку українсько-румунської ділянки державного кордону в межах Верховинського району Івано-Франківської області, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску. Однак довести злочин до кінця ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 332 КК України, а саме у організації незаконногопереправлення осіб через державний кордон України та сприянні порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що з повідомленою йому підозрою не згоден.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що вказаний у клопотанні розмір застави є непомірним для підозрюваного, оскільки його щомісячний дохід становить 17 360 грн. Посилаючись на необґрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказуючи на позитивну репутацію, міцні соціальні зв`язки підозрюваного та стан його здоров`я просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

На уточнююче запитання головуючого підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що його дружина є фізичною особою-підприємцем, у власності якої перебуває магазин площею близько 200 кв.м., складське приміщення, яке здається в оренду, а також автомобіль. Крім того, підозрюваний зазначив, що вину визнає частково, вказав, що зазначена у підозрі подія мала одноразовий характер, а вилучені у нього грошові кошти не є оплатою за незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановив наступне.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 09.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконногопереправлення осіб через державний кордон України та сприянні порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті.

Поняття «обґрунтована підозра», з огляду на викладені в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» висновки означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час розгляду даного клопотання стороною обвинувачення обґрунтовано та доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на переконання слідчого судді, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, а також реальність призначення покарання у разі доведення вини, може з високою ймовірністю вчинити дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності.

Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, на які посилається сторона захисту, не є безумовною гарантією його належної процесуальної поведінки та не спростовує існування зазначеного ризику з огляду на тяжкість можливого покарання, характер та спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, на переконання слідчого судді, наявні ризики, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик того, що підозрюваний може знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На даний час органом досудового розслідування продовжуються слідчі (розшукові) дії, спрямовані на вилучення, фіксацію та дослідження доказів, а тому не можна виключати можливість впливу підозрюваного на джерела доказової інформації.

Крім того, враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наявність співучасників, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Підозрюваному можуть бути відомі окремі методи та форми проведення оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування, що об`єктивно створює можливість для узгодження позицій із іншими особами, причетними до вчинення злочину, або створення штучних доказів на підтвердження власної невинуватості.

Окрім цього, наявний ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних. Так, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину та реальність призначення покарання, підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на схиляння свідків чи співучасників до надання показань на його користь або відмови від раніше наданих показань. При цьому слід враховувати, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду суд отримує та оцінює показання свідків безпосередньо під час судового розгляду, що зумовлює актуальність зазначеного ризику до моменту їх допиту в суді.

Окрім цього, враховуючи, що злочинна діяльність ОСОБА_4 була спрямована на отримання доходу, а також з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, його корисливий мотив, попередню змову групи осіб та налагоджений механізм його вчинення, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Вирішуючи питання про обрання стосовно підозрюваного, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вивчав можливість застосування щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, однак, враховуючи обґрунтованість підозри, доведеність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного не знайшов для цього підстав. На переконання слідчого судді, інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваним. Даних про неможливість за станом здоров`я перебування підозрюваного в умовах тримання під вартою не встановлено.

Згідно з вимогами ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту або затримання.

Визначаючи розмір застави, який необхідно застосувати до підозрюваного, як альтернативний запобіжний захід триманню під вартою, слідчий суддя виходить з наступного.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 5 ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, застава не має компенсаторної функції. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього.

У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні «Істоміна проти України» (Istomina v. Ukraine) від 13.01.2022, зазначається, що при встановленні у «виключних випадках» більшого розміру застави, таке рішення має передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру, а також здійснення ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі спроможність сплатити визначений розмір застави.

Визначаючи розмір застави, слідчим суддею враховано, що підозрюваний офіційно не працює. При цьому, зі слів самого підозрюваного та його захисника, він має дохід, однак його розмір та джерела його походження не назвали. Крім того, на переконання слідчого судді, підозрюваний міг отримувати значний дохід від протиправної діяльності, яка наразі є предметом досудового розслідування. Також слідчим суддею враховано, що дружина підозрюваного є фізичною особою-підприємцем та володіє магазином площею близько 200 кв.м., складським приміщенням, яке здається в оренду, а також автомобілем.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що розмір застави, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, має становити 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 1 497 600 гривень. Розмір застави, менший ніж 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде для підозрюваного помірним та несуттєвим і не забезпечить належної процесуальної поведінки, оскільки така сума може бути сприйнята ним як така, що можна втратити задля ухилення від кримінальної відповідальності.

На переконання слідчого судді, визначений розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та в той же час є таким, що відповідає вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним, враховуючи майновий стан підозрюваної особи та його близькими особами.

У разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 196, 616 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 12:30 год. 08.02.2026.

Строк дії ухвали встановити до 12 год. 30 хв. 08.04.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання ОСОБА_4 під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст.111, 112 КПК України.

Визначити суму застави у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 1 497 600 (один мільйон чотириста дев`яносто сім тисяч шістсот) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок №UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 10.02.2026 у справі №643/2291/26 (провадження №1-кс/643/1485/26) відносно ОСОБА_4 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) утримуватись від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 14:30 годині 13.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1