Справа № 369/546/26
Провадження № 1-кс/369/59/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

прокурор Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просить суд накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 07.01.2026 в період часу з 14 год. 37 хв. по 18 год. 05 хв. в приміщенні кабінету видачі документів ТСЦ 8047 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), що знаходиться за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, Кільцева дорога, 110 А, а саме на: грошові кошти: у національній валюті в сумі 27000 гривень, а саме: 8 купюр номіналом 500 гривень з номерами: БВ9840079, АЛ0303637, ЄР6660548, ЄЄ8789278, ЕТ4895926, ГЛ3150263, ЕН9619084, ЄП4383578, 23 купюри номіналом 1000 гривень з номерам: МВ8219591, МВ8219590, МВ8219589, МВ8219588, МВ8219587, МВ8219586, МВ8219585, МВ8219584, МВ8219580, МВ8219579, МВ8219943, МВ8219944, МВ8219945, ЗС2625936, ЛЄ2914707, ЄС5516129, МА3311102, ЗН0503436, ГП1079389, МГ3087275, МГ3087276, ВТ1870033, ВТ1107566, долари США в сумі 1300$, а саме: 8 купюр номіналом 50$ з номерами: МН11047948А, ML09164114A, GB97127905A, MK79800991A, MB68171579C, MV88638447A, MG35255039B, ML28004806B, 9 купюр номіналом 100$ з номерами: AB27416735F, QL88181314A, QK70901880B, QK70901879B, QK70901863B, QK70901866B, QK70901840B, QK70901839B, CB46962065F, євро в сумі 550 €, а саме 1 купюра номіналом 550 € з номером XO8 та 1 купюра номіналом 50 € з номером SE, упаковані до спецпакету HYQ0082843, заяву № від 07.01.2026 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перереєстрацію транспортного засобу BMW520і VIN НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 1991, колір білий, упаковану до спецпакету HYQ0082842, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ОСОБА_7 , упаковане до спецпакету упаковані до спецпакету HYQ0082842, акт огляду транспортного засобу №8907/26/1/000043 від 07.01.2026, упаковані до спецпакету HYQ0082842, договір купівлі-продажу транспортного засобу №8907/26/1/000043 від 07.01.2026, упаковані до спецпакету HYQ0082842, акт № 8907/26/1/000045 від 06.01.2026 технічного стану транспортного засобу, упаковані до спецпакету HYQ0082842, договір комісії №8907/26/1/000045 від 06.01.2026, упаковані до спецпакету HYQ0082842, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна, упаковані до спецпакету HYQ0082842, квитанція на переказ готівки №490720175, упаковані до спецпакету HYQ0082842, витяг АРМОР (ГАРПУН) від 07.01.2026, упаковані до спецпакету HYQ0082842, чорнові записи на 1 аркуші А-4, упаковані до спецпакету HYQ0082842, мобільний телефон марки iPhone 15 PRO синього кольору в чохлі чорного кольору, належний ОСОБА_8 , упакований до спецпакету PSP2030077.

В обґрунтування клопотання вказує, що слідчим відділом Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових рішень за № 0000161 07.10.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Нагляд додержанням законів під час проведення досудового за розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинським відділом Бучанської окружної прокуратури Київської області. Так, до Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про те, що особа, передбачена диспозицією даної статті, вимагає неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В ході досудового розслідування отримано інформацію про можливу причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , який працює на посаді адміністратора ТСЦ №8047 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС). З огляду на викладене, 07.01.2026 в період часу з 14 год. 37 хв. по 18 год. 05 хв. прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 невідкладно проведено обшук в приміщенні кабінету видачі документів ТСЦ 8047 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), що знаходиться за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, Кільцева дорога, 110 А, оскільки мав місце невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна, а саме - речових доказів, знаряддя вчинення злочину у даному кримінальному провадженні, а також виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення. В ході проведення вказаного обшуку за вказаною адресою: в гаманці, належному ОСОБА_8 виявлено та вилучено грошові кошти: у національній валюті в сумі 27000 гривень, а саме: 8 купюр номіналом 500 гривень з номерами: БВ9840079, АЛ0303637, ЄР6660548, ЄЄ8789278, ЕТ4895926, ГЛ3150263, ЕН9619084, ЄП4383578, 23 купюри номіналом 1000 гривень з номерам: МВ8219591, МВ8219590, МВ8219589, МВ8219588, МВ8219587, МВ8219586, МВ8219585, МВ8219584, МВ8219580, МВ8219579, МВ8219943, МВ8219944, МВ8219945, ЗС2625936, ЛЄ2914707, ЄС5516129, МА3311102, ЗН0503436, ГП1079389, МГ3087275, МГ3087276, ВТ1870033, ВТ1107566, долари США в сумі 1300$, а саме: 8 купюр номіналом 50$ з номерами: МН11047948А, ML09164114A, GB97127905A, MK79800991A, MB68171579C, MV88638447A, MG35255039B, ML28004806B, 9 купюр номіналом 100$ з номерами: AB27416735F, QL88181314A, QK70901880B, QK70901879B, QK70901863B, QK70901866B, QK70901840B, QK70901839B, CB46962065F, євро в сумі 550 €, а саме 1 купюра номіналом 550 € з номером XO8 та 1 купюра номіналом 50 € з номером SE.

Крім того, в ході обшуку в службовому кабінеті за вищевказаною адресою також виявлено та вилучено: заяву № від 07.01.2026 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перереєстрацію транспортного засобу BMW520і VIN НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 1991, колір білий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ОСОБА_7 , акт огляду транспортного засобу №8907/26/1/000043 від 07.01.2026, договір купівлі-продажу транспортного засобу №8907/26/1/000043 від 07.01.2026, акт №8907/26/1/000045 від 06.01.2026 технічного стану транспортного засобу, договір комісії №8907/26/1/000045 від 06.01.2026, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна, квитанція на переказ готівки №490720175, витяг АРМОР (ГАРПУН) від 07.01.2026, чорнові записи на 1 аркуші А-4, мобільний телефон марки iPhone 15 PRO синього кольору в чохлі чорного кольору, належний ОСОБА_8 . Вказує, що в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза використання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Окрім цього виявлене та вилучене майно є предметом злочину. В зв`язку із вищевикладеним виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, яке є предметом злочину (кримінального правопорушення), знаряддям його вчинення, та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник особи, щодо майна якої розглядається клопотання, - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Надав суду заперечення, згідно яких вказав, що обшук був проведений 07.01.2026 року, а відповідно, прокурор мав подати клопотання слідчому судді не пізніше 08.01.2026 року. Однак, згідно штампу вхідної кореспонденції суду на першому аркуші клопотання воно було подане до суду лише 09.01.2026 року, що додатково доводиться звітом про авторозподіл справи. Прокурор ОСОБА_5 надав до матеріалів свого клопотання наліпку поштового відправлення № 7752 щодо, начебто, відправлення 08.01.2026 року свого клопотання на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області (далі наліпка пошти), але конверт, в якому мало надійти до суду клопотання прокурора в матеріалах справи немає. На вказівці пошти, яка знаходиться в матеріалах судової справи, вказаний як отримувач приватна особа ОСОБА_9 , а не Києво-Святошинський районний суд Київської області, що є беззаперечним доказом того, що прокурор ОСОБА_5 не направляв до суду своє клопотання, а подав його власноручно тільки 09.01.2026 року. Зазначає, що ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а також, навіть, не був свідком у ньому на момент складання та подачі слідчому судді клопотання. При цьому, те, що він приймав до реєстрації документи, які були вилучені при проведенні обшуку, відносилось до його службових обов`язків з усіма наданими йому повноваженнями відповідно до посадової інструкції. В матеріалах, якими обґрунтовується клопотання, немає жодного доказу, визначеного положеннями ст. 84, 94 КПК щодо будь-якої причетності ОСОБА_8 до предмету та подій кримінального провадження № 0000161 від 07.10.2025. У клопотанні відсутнє правове обґрунтування необхідності арешту майна, зокрема не зазначено підстави для накладення арешту на майно, не зазначено, які саме сліди злочину зберіг мобільний телефон, не зазначено як вплине повернення телефону на кримінальне провадження. Вказує, що грошові кошти, а саме - долари США, євро та гривні, вилучені у ОСОБА_8 , є його особистими грошовими коштами, які він приготував для оплати ремонту автомобіля, що знаходився на ремонті, під час проведення обшуку та що зафіксовано на відеозаписі, номери купюр гривень, які фігурують у матеріалах кримінального провадження взагалі та у матеріалах клопотання зокрема, не відповідають номерам купюр, вилучених у ОСОБА_8 . Відповідно до зазначеного ані телефон, ані грошові кошти не є предметом та знаряддям злочину у даному кримінальному провадженні та не є доказами у ньому. Кримінальне провадження № 0000161 від 07.10.2025 не має жодного відношення до усіх подій, описаних у клопотанні прокурора та у повідомленні про підозру ОСОБА_10 , оскільки описані в них події та перша взаємодія ОСОБА_11 з ОСОБА_10 почалася тільки, коли 16.12.2025 року о 17.40 год. ОСОБА_11 перший раз зателефонувала, а відповідно мала перший контакт з ОСОБА_10 . Відповідно до зазначеного ознаки події злочину за ч. 3 ст. 369-2 КК, описані у клопотанні та повідомленні про підозру ОСОБА_10 , відбулися тільки 16.12.2025 року о 17.40 год. В матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_11 про злочин та відсутнє будь яке повідомлення про початок досліджуваних, начебто, злочинних подій, а тому вказані події не мали жодного відношення до кримінального провадження № 0000161 від 07.10.2025, оскільки: не було ні заяви, ні повідомлення правоохоронних органів, які, відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК, мали бути зареєстровані до ЄО, у подальшому, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК відомості, наявні у цій заяві або повідомленні відомості мали бути внесені до ЄРДР, далі, за наявності умов та на підставі визначених ч. 1, 5 ст. 217 КПК внсене до ЄРДР повідомлення про злочин ОСОБА_11 чи правоохоронців, як окреме кримінальне провадження, мало бути об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000161 від 07.10.2025, і лише потім мали відбуватись усі слідчі (розшукові) дії та процесуальні дії, які описані у клопотанні та повідомленні про підозру ОСОБА_10 . Клопотання, за виключенням протоколу обшуку, обґрунтовано тільки доказами, складеними працівниками Київського міського управління ДВБ НП України. Проте, відповідно до вимог «Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України», затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу НПУ від 31.07.2019 року № 765) (далі НАКАЗ), зокрема його пунктів 1, 6 розділу І, пунктах 1, 2 розділу ІІ, п. 1 розділу ІІІ, особливо важливо - всього розділу IV, працівники ДВБ НП України уповноважені здійснювати свою діяльність виключно, в системі Національної поліції України, з працівниками поліції та державних службовців Національної поліції України. Але, працівники Територіальних сервісних центрів, у тому числі і ОСОБА_8 , є працівниками ГСЦ МВС, який не є структурою Національної поліції України, а є структурою МВС, що вбачається з посадової інструкції ОСОБА_8 та наказу ГСЦ МВС від 27.01.2021 № 2/10/16-кп переведення ОСОБА_8 на посаду адміністратора до ТСЦ № 8047. Навіть, за дорученням слідчого чи прокурора працівники ДВБ НП України, не мали та не мають права здійснювати будь які дії, у тому числі збирати інформацію, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії щодо працівників МВС України, ким є ОСОБА_8 . Вказує, що обшук та вилучення майна у ОСОБА_8 відбулися без ухвали слідчого судді. Сторона обвинувачення не надала слідчому судді у даній справі ухвалу слідчого судді, винесену у порядку ч. 3 ст. 233 КПК, в якій було б зазначено, що проникнення до іншого володіння особи - приміщення ТСЦ № 8047, проведення у ньому обшуку та вилучення майна було проведено у законний спосіб, а відповідно сторона обвинувачення на даний час не довела законність проведення обшуку та вилучення при його проведені майна. Вказав, що перед обшуком прокурор не вручив, не повідомив про наявність та не оголосив про наявність постанови прокурора про проведення невідкладеного обшуку.

Особа, щодо майна якої розглядається клопотання, ОСОБА_8 , підтримав позицію представника.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, дійшов такого висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2, 3, 4 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 173 КПК України).

Згідно матеріалів справи встановлено, що у провадженні Бучанської окружної прокуратури Київської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000161 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

За наявності підстав, передбачених ч.3 ст.233 КПК України, 07.01.2026 в період часу з 14 год. 37 хв. по 18 год. 05 хв. прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 невідкладно проведено обшук в приміщенні кабінету видачі документів ТСЦ 8047 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), що знаходиться за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, Кільцева дорога, 110 А, за результатами чого в гаманці, належному ОСОБА_8 , виявлено та вилучено грошові кошти: у національній валюті в сумі 27000 гривень, а саме: 8 купюр номіналом 500 гривень з номерами: БВ9840079, АЛ0303637, ЄР6660548, ЄЄ8789278, ЕТ4895926, ГЛ3150263, ЕН9619084, ЄП4383578, 23 купюри номіналом 1000 гривень з номерам: МВ8219591, МВ8219590, МВ8219589, МВ8219588, МВ8219587, МВ8219586, МВ8219585, МВ8219584, МВ8219580, МВ8219579, МВ8219943, МВ8219944, МВ8219945, ЗС2625936, ЛЄ2914707, ЄС5516129, МА3311102, ЗН0503436, ГП1079389, МГ3087275, МГ3087276, ВТ1870033, ВТ1107566, долари США в сумі 1300$, а саме: 8 купюр номіналом 50$ з номерами: МН11047948А, ML09164114A, GB97127905A, MK79800991A, MB68171579C, MV88638447A, MG35255039B, ML28004806B, 9 купюр номіналом 100$ з номерами: AB27416735F, QL88181314A, QK70901880B, QK70901879B, QK70901863B, QK70901866B, QK70901840B, QK70901839B, CB46962065F, євро в сумі 550 €, а саме 1 купюра номіналом 550 € з номером XO8 та 1 купюра номіналом 50 € з номером SE. Крім того, в ході обшуку в службовому кабінеті за вищевказаною адресою також виявлено та вилучено: заяву № від 07.01.2026 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перереєстрацію транспортного засобу BMW520і VIN НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 1991, колір білий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ОСОБА_7 , акт огляду транспортного засобу №8907/26/1/000043 від 07.01.2026, договір купівлі-продажу транспортного засобу №8907/26/1/000043 від 07.01.2026, акт №8907/26/1/000045 від 06.01.2026 технічного стану транспортного засобу, договір комісії №8907/26/1/000045 від 06.01.2026, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна, квитанція на переказ готівки №490720175, витяг АРМОР (ГАРПУН) від 07.01.2026, чорнові записи на 1 аркуші А-4, мобільний телефон марки iPhone 15 PRO синього кольору в чохлі чорного кольору, належний ОСОБА_8 .

Вказані предмети та речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою прокурора від 08.01.2026 року.

08.01.2026 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилався на численні порушення та незаконність проведеного обшуку.

Згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей чи майна, переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, або коли існує реальна загроза втрати або знищення речей та документів, що мають доказове значення, обшук може бути проведено без попередньої ухвали слідчого судді.

У даному кримінальному провадженні обшук був проведений саме з метою негайного забезпечення збереження важливих речових доказів, вилучення предметів, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, оскільки існувала реальна загроза їх приховування або знищення. Зволікання з проведенням обшуку до моменту отримання ухвали слідчого судді могло б призвести до невиправної шкоди досудовому розслідуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК якщо обшук проводиться без ухвали, слідчий зобов`язаний невідкладно звернутися до слідчого судді для надання дозволу на такий обшук. Законодавець не передбачає фіксованого терміну у 24 години, а встановлює вимогу «невідкладного звернення», тобто без штучного зволікання з урахуванням конкретних обставин.

У даній справі звернення до слідчого судді було здійснено в найкоротший можливий строк, зумовлений логістикою, необхідністю оформлення матеріалів та процесуального обґрунтування. Згідно наданої прокурором квитанції клопотання було направлене 8.01.2026 року та надійшло на адресу суду 09.01.2026 року. Об`єктивне зволікання на 2 дні не може вважатися порушенням, якщо немає доказів штучного затягування.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку, надав дозвіл на проведення обшуку, чим фактично визнав обшук правомірним і таким, що відповідає вимогам ст. 233 КПК. Жодних порушень прав сторони захисту або ознак недопустимості доказів в ухвалі не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилучених в службовому кабінеті документів ознакам речових доказів, оскільки вони з огляду на дані кримінального провадження та його специфіки можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення судових експертиз, висновки яких є релевантними в таких кримінальних правопорушеннях.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Оскільки судом встановлено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, клопотання про арешт майна подано у строк, передбачений законом, вказані в клопотанні предмети, а саме - заява № від 07.01.2026 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перереєстрацію транспортного засобу BMW520і VIN НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 1991, колір білий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ОСОБА_7 , акт огляду транспортного засобу № 8907/26/1/000043 від 07.01.2026, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8907/26/1/000043 від 07.01.2026, акт технічного стану транспортного засобу № 8907/26/1/000045 від 06.01.2026, договір комісії № 8907/26/1/000045 від 06.01.2026, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна, квитанцію на переказ готівки № 490720175, витяг АРМОР (ГАРПУН) від 07.01.2026, чорнові записи на 1 аркуші А-4, упаковані до спецпакету HYQ0082842, є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора в цій частині.

Щодо вимог клопотання про накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон, слідчий суддя вказує таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку про те, що прокурором у клопотанні не наведено достатніх підстав, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон, що належать ОСОБА_8 , а очевидна причина для утримання цього майна державою відсутня.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами вилучені грошові кошти та мобільний телефон, прокурором у клопотанні не доведено такої мети арешту як збереження речових доказів.

Так, у клопотанні прокурор просить накласти арешт на вилучені грошові кошти та мобільний телефон з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, при цьому, з матеріалів клопотання не вбачається призначення будь-яких експертиз з вилученими речами. Використання мобільного телефону як засобу для вчинення кримінального правопорушення прокурором у клопотанні також не доведено.

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що належні ОСОБА_8 грошові кошти та мобільний телефон можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні. При цьому, в рамках кримінального провадження, письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 не вручалось, а відтак неможливе накладення арешту й з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Прокурором у клопотанні не доведено відношення вилученого майна у виді грошових коштів та мобільного телефону до обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження.

У клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання майна, яке належить на праві власності третій особі.

Отже, накладення арешту на належне ОСОБА_8 майно не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність підстав для накладення арешту на майно у виді грошових коштів та мобільного телефону, суд доходить висновку, що клопотання прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 07.01.2026 в період часу з 14 год. 37 хв. по 18 год. 05 хв. в приміщенні кабінету видачі документів ТСЦ 8047 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), що знаходиться за адресою: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, Кільцева дорога, 110 А, а саме на: заяву № від 07.01.2026 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перереєстрацію транспортного засобу BMW520і VIN НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 1991, колір білий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ОСОБА_7 , акт огляду транспортного засобу № 8907/26/1/000043 від 07.01.2026, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8907/26/1/000043 від 07.01.2026, акт технічного стану транспортного засобу № 8907/26/1/000045 від 06.01.2026, договір комісії № 8907/26/1/000045 від 06.01.2026, витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна, квитанцію на переказ готівки № 490720175, витяг АРМОР (ГАРПУН) від 07.01.2026, чорнові записи на 1 аркуші А-4, упаковані до спецпакету HYQ0082842.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення. Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали складений 16 лютого 2026 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1