Справа № 455/285/25
Провадження № 1-кп/455/33/2026
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у кримінальному провадженні №0000059 від 31.01.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хирів Старосамбірського району Львівської області, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 підтримали подане раніше клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, просили кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у цій частині закрити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання та просив відмовити в його задоволенні.

Потерпіла особа Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представник потерпілої особи ОСОБА_6 надала до суду заяву, в якій зазначила, що претензії майнового характеру у Хирівської міської ради відсутні, оскільки ОСОБА_3 відшкодував матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, щодо вирішення справи та обрання міри покарання покладалась на думку суду та просила проводити судові засідання по справі без участі представника потерпілого.

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно статті 60 Земельного кодексу України вздовж річок та інших водойм, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності, встановлюються прибережні захисні смуги.

Відповідно до частини 1 статті 61 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Аналогічні вимоги щодо встановлення прибережних смуг та режиму їх використання визначено у статтях 88, 89 Водного кодексу України.

Так, згідно абзаців 1, 2, 3 статті 89 Водного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив, влаштування літніх таборів для худоби та інше.

Згідно частини 4 статті 59 Земельного кодексу України (в редакції на момент передачі земельних ділянок) громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно частини 2 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Абзацами 3, 4 статті 85 Водного кодексу України передбачено надання земельних ділянок у межах прибережних смуг виключно на правах оренди, а саме у користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Користування цими ділянками у зазначених цілях здійснюється з урахуванням вимог щодо охорони річок і водойм від забруднення, засмічення та замулення, а також з додержанням правил архітектури планування приміських зон та санітарних вимог у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч статей 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням, в травні 2008 року, всупереч цільовому призначенню наданої йому у приватну власність земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0047, не маючи відповідних дозвільних документів, зокрема, дозволу на спецводокористування та інших, із використанням спеціальної техніки, здійснив будівництво ставка для власного використання загальною площею 0,313 га, під час облаштування якого, вчинив самовільне захоплення земельної ділянки площею 0,0222 га, яка розташована в межах прибережної захисної смуги безіменного струмка (потічка), який є притокою річки Стрв`яж, тобто на земельній ділянці, яка згідно статей 58, 59, 60, 61 Земельного кодексу України, статей 88, 89 Водного кодексу України належить до земель водного фонду та перебуває у комунальній власності Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області та з 17.12.2020 її правонаступника Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області в селі Буньковичі Старосамбірського району Львівської області, чим спричинив Хирівській міській раді Самбірського району Львівської області матеріальну шкоду на загальну суму 121,31 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 197-1 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки, вчинене щодо земельних ділянок особливо цінних земель. Самовільне зайняття ділянки це активні протиправні дії по заволодінню всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить іншій особі (фізичній чи юридичній) на праві власності чи інших законних підставах. Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Разом з тим, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 09.09.2024 у справі № 353/999/23 сформулювала висновок щодо правозастосування положень статей 49 та 197-1 КК України та вказала, що днем початку перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення триваючого кримінального правопорушення є день припинення або переривання вчинення особою відповідного триваючого суспільно небезпечного діяння.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 197-1 КК України, це триваючий злочин. Склад вказаного кримінального правопорушення є закінченим з часу самовільного зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земельних ділянок особливо цінних земель, і з цього часу обвинувачений ОСОБА_3 безперервно перебуває в злочинному стані до моменту припинення або переривання кримінального правопорушення.

Враховуючи, що при триваючому правопорушенні строк давності починається з моменту його припинення, а не з дня вчинення, а також враховуючи висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 09.09.2024 у справі № 353/999/23 щодо правозастосування положень статей 49 та 197-1 КК України, який відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права) є обов`язковим для врахування суб`єктами владних повноважень, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України.

Керуючись статтею 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, на підставі статті 49 КК України, у кримінальному провадженні №0000059 від 31.01.2025, відмовити.

Відповідно до вимог частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали буде проголошений 09.02.2026 о 09:15 год. в залі судових засідань в приміщенні Старосамбірського районного суду Львівської області.

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2026.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1