Номер провадження: 11-кп/813/1202/26
Справа № 496/6313/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 23.09.2025 року в кримінальному провадженні №0000182 від 23.08.2025 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топали, Красноокнянського району, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, працюючого ЧП «Землебудсервіс», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та йому призначене покарання:

- за ст.358 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 5100 (п`ять тисяч сто) гривень;

- за ст.358 ч.4 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів, заходів забезпечення та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому що, на початку грудня 2016 року, більш точну дату та час не встановлено, він, перебуваючи у місті Одеса, вирішив виготовити посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, з метою отримання права керування транспортними засобами, всупереч порядку, установленому Положенням про порядок видачі посвідчень тракториста - машиніста, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 217 від 02 квітня 1994 року, з метою його подальшого використання, всупереч установленому законом порядку.

В подальшому, на початку грудня 2016 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання - у будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи власний стаціонарний комп`ютер, принтер з електрофотографічним способом друку, письмове приладдя, кліше печатки, яке скачав з мережі «Інтернет» для вчинення кримінального правопорушення, папір, виготовив завідомо підроблений документ, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 20.12.2016 року, які заповнив на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення тракториста-машиніста, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Крім того, ОСОБА_7 за допомогою клейкої речовини, здійснив вклейку своєї погрудної кольорової фотокартки на лицьовій стороні посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 20.12.2016, після чого на вказану фотокартку наніс кліше печатки «Держсільгоспінспекцїї».

23.08.2025 року, о 09 год. 02 хв., ОСОБА_7 , керуючи трактором марки «JCB», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюючи рух з села Великий Дальник Одеського району Одеської області до міста Одеси, був зупинений у с-щі Хлібодарське, Одеського району, Одеської області поліцейським офіцером громади ВП Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 для перевірки документів.

На вимогу поліцейського офіцера громади ВП Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області пред`явити документи, ОСОБА_7 , діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на його ім`я є підробленим, оскільки він не отримував його в порядку, установленому Положенням про порядок видачі посвідчень тракториста - машиніста, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 217 від 02 квітня 1994 року, пред`явив співробітнику поліції, завідомо підроблений документ - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто використав завідомо підроблений документ.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем; а також за ч.4 ст.358 КК України, за кваліфікуючими ознаками використання завідомо підробленого документу.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, а також незастосування судом закону, який підлягав застосуванню та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині призначеного покарання. Прокурор просить на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а також виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України.

У частині призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України прокурор просить вирок залишити без змін. В іншій частині вирок прокурор також просить залишити без змін.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги прокурор вказує, що розглянувши кримінальне провадження, місцевий суд у порушення вимог ст.285 КПК України, не вжив заходів для роз`яснення обвинуваченому права на звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції мав ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_7 від покарання за правилами ч.5 ст.74 КК України, однак цього не зробив.

Прокурор вважає, що не звільнивши ОСОБА_7 від покарання за ч.1 ст.358 КК України на підставі ст.ст. 49, 74 КК України, місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тобто допустив порушення, яке є істотним та таким, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності захисника, яка будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду не подавала. При цьому, обвинувачений не наполягав на участі захисника.

У відповідності до вимог КПК, участь захисника в даній справі не є обов`язковою, тому враховуючи позицію обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, оскільки подальше відкладення не буде слугувати виконанню приписів ст.28 КПК України.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого вироку, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового провадження на доступ до правосуддя.

У судовому засіданні апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого; обвинуваченого, який підтримав своє клопотання та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та клопотання; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стосовно обґрунтованості заявленого обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання прозвільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, оцінивши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358 КК України, з огляду на таке.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою кримінального закону встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.358 КК України, - підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем; ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу.

Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та йому призначене покарання, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

Відповідно до положень ст.49 КК України (в чинній редакції) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, зокрема минуло 3 (три) роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому, вказані положення кримінального закону можуть бути застосовані у разі, якщо: протягом вказаного строку особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Згідно з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

У даному кримінальному провадженні за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за загальним правилом, початком перебігу строку давності є день вчинення, тобто згідно матеріалів кримінального провадження грудень 2016 року.

Тобто в даному випадку закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, закінчився у грудні 2019 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України ОСОБА_10 вчинив 23.08.2025 року, тобто після закінчення строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 , із моменту вчинення кримінального правопорушення до дня закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не вчинив новий злочин та не переховувався ані від органу досудового розслідування, ані від суду.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на день апеляційного розгляду існують законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.358 КК України та застосував положення ч.1 ст.70 КК України, що свідчить про невірне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання, суттєве порушення кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування вироку в цій частині.

У постанові від 06.12.2021 року (справа №521/8873/18) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновків, що за змістом п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.ч.1,4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

За наведених вище обставин, клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.358 КК України, із закриттям кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а також зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 23.09.2025 року в кримінальному провадженні №0000182 від 23.08.2025 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України скасувати в частині засудження за ч.1 ст.358 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000182 від 23.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Виключити з резолютивної частини вироку абзац четвертий, щодо застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ч.1 ст.70 КК України.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4