Провадження №1-кс/523/2381/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в матеріалах кримінального провадження №0000230 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про арешт майна в матеріалах кримінального провадження № 0000230 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 09.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням досліджуються обставини вчинення невстановленими представниками спецслужб рф пошуку та вербування громадян України та інших осіб на території м. Одеса та Одеської області з метою відпрацювання останніми завдань направлених на виготовлення саморобних вибухових пристроїв, з подальшим використанням їх для проведення акцій терористичного характеру, а саме: підриву транспортних засобів військовослужбовців, адміністративних будівель Національної поліції, ТЦК та СП, а також органів місцевого самоврядування на території м. Одеса та Одеської області. В ході слідства отримано відомості про те, що невстановлений представник спеціальної служби рф, який використовує акаунт «( ОСОБА_4 пропонує за грошову винагороду здій, словати підпали військовослужбовців Сил оборони України та готувати, здійснювати облаштування схронів з саморобними вибуховими пристроями, вибуховими речовинами та боєприпасами. На даний час, встановлено місцезнаходження зазначеного схрону з саморобним вибуховим пристроєм, який знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва (Lat 46.456189, Long 30.764350). 11.02.2026 слідчим слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, пров. Дунаєва, (географічні координати Lat 46.456189, Long 30.764350), в ході якого виявлено та вилучено наступне: - первинна упаковка: корпус павербанку чорного котору (без маркування) всередині якого знаходиться мобільний телефон в резбраному стані (без переднього корпусу, без маркування) з припаяними дротами; - суміш пластичної вибухової речовини білого та сірого кольору; - саморобний електродетонатор (електросірник та КД-8). В ході огляду вказаних предметів було зафіксовано відомості, які мають які мають значення для швидкого, повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Прокурор до суду не прибув, однак подав заяву відповідно до якої просив проводити розгляд без його участі, вимоги клопотання підтримав.

Слідчий суддя вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1.підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2.призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3.є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4.одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене 11.02.2026 року - є доказом злочину.

Враховуючи те, що з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей, предметів і документів, які за обставинами кримінального провадження можуть бути визнані речовими доказами, на підставі чого слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в матеріалах кримінального провадження № 0000230 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які вилучено 11.02.2026 в ході огляду місця події м. Одеса, пров. Дунаєва, (географічні координати Lat 46.456189. Long 30.764350), а саме: первинна упаковка; корпус павербанку чорного кольору (без маркування) всередині якого знаходиться мобільний телефон в розібраному стані (без переднього корпусу, без маркування) з припаяними дротами; суміш пластичної вибухової речовини білого та сірого кольору; саморобний електродетонатор (електросірник та КД-8А).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1