справа № 619/1083/26
провадження № 1-кп/619/269/26
ВИРОК

іменем України

25 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Дергачі у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження №0000002 від 02.01.2026 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Вільшани, Дергачівського району, Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, маючий на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 21.12.2025 близько о 09 годині 00 хвилини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись в с-ще Вільшани, Харківського району, Харківської області поблизу буд. 1-А по вул. Центральна, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , ОСОБА_3 діючи умисно, перебуваючи біля буд. 1-А, по вул. Центральна в с-ще Вільшани, Харківського району, Харківської області, знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаком правої руки у область лівої щоки та підборіддя ліворуч, після чого одразу наніс один удар кулаком правої руки у область лівого ока потерпілого.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку експерта від 10.01.2026 спричинені наступні тілесні ушкодження: синці на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5.«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року)».

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_8 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Також, до обвинувального акту додано заяву потерпілого ОСОБА_7 , який не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а отже кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, та її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченогоОСОБА_3 визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебуває на обліку у лікаря нарколога, згідно листа КНП «Дергачівська центральна лікарня» від 08.01.2026 №07/03 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2018 року з діагнозом шизотиповий розлад F21.0, згідно листа КНП Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я+» Харківського району» від 08.01.2026 №1 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 06.11.2024 з діагнозом F23.10, за місцем проживання характеризується посередньо.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №105 від 18.02.2026 ОСОБА_3 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизотипового розладу. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 125 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1