УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 537/6825/25

провадження № 51 - 617 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

установив:

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 26 січня 2026 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчої СВ відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області про відмову у залученні як представника потерпілого.

Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів заявника зводиться до того, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його скаргою, оскільки слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу вийшовши за межі наданих йому повноважень. Також посилається у касаційній скарзі на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду та Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів (далі - Суд) вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно Кримінальний процесуальний кодекс (далі - КПК) визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За змістом ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається зі змісту копії ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою залишено без задоволення його скаргу на постанову слідчого про відмову у залученні як представника потерпілого.

Це рішення слідчого судді постановлено в порядку статей 303-307 КПК і не належить до передбачених ч. 3 ст. 307 КПК переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відтак, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, з посиланням на положення ч. 4 ст. 399 КПК правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження. Таке рішення є обґрунтованим, оскільки воно постановлене із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Що стосується доводів касаційної скарги щодо можливості перевірки судом апеляційної інстанції законності ухвали слідчого судді з огляду на правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та 234/6674/17, та інших постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду, то вони не є релевантними.

Зокрема, предметом дослідження та оцінки у вказаних справах була можливість апеляційного перегляду рішення слідчого судді, постановленого в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Разом із тим, вказана ухвала слідчого судді постановлена на підставі статей 303-307 КПК, тобто в межах повноважень слідчого судді, визначених процесуальним законом, щодо розгляду скарги на постанову слідчого про відмову в залученні як представника потерпілого, без застосування положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

При перевірці оскаржуваного рішення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції Судом не встановлено.

Враховуючи наведене, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3