печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене заступником начальника третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, депутатом та адвокатом не являється, раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0003561 від 30.11.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України,

УСТАНОВИВ:

Вступ

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003561 від 30.11.2025, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, незаконно позбавив волі, викрав ОСОБА_8 та вчинив щодо нього катування.

16.02.2026 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

На переконання слідчого, наразі у кримінальному провадженні існують передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які обумовлюють застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , розуміючи, що він вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства, відчуваючи страх та невідворотність майбутнього покарання за вчинені кримінальні правопорушення, за які законом передбачено найбільше покарання, найсуворіше у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (за ч 2 ст. 127 КК України), останній, володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів (зокрема розкладного ножа), інших речей і документів, які можуть мати значення речового доказу у кримінальному провадженні. У випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_6 , знаючи місцезнаходження зазначених речей і документів, може їх безперешкодно знищити, сховати або спотворити.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, полягає в тому, що на даний час у кримінальному провадженні не допитано усіх свідків, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та не встановлено усіх осіб причетних до вчинення вказаних злочинів, а тому підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, маючи доступ до засобів зв`язк,у може незаконно впливати на зазначених осіб. Крім того, він може вчинювати тиск на потерпілого та вже допитаного свідка у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань.

У випадку обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе безперешкодно, в тому числі з використанням засобів мобільного зв`язку, спілкуватися з зазначеними особами та коригувати заходи з уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, в ОСОБА_6 наявні контактні дані вказаних осіб (номера телефонів, їх місце проживання).

Яскравим прикладом того, що ОСОБА_6 здатен до такого роду дій є сам характер та обставини вчинення інкримінованих йому злочинів із застосуванням насильства.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, проявляється у тому, що у ОСОБА_6 існують достатні ресурси та важелі впливу на правоохоронні органи з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Зазначене знайшло своє вираження у тому, що 26.10.2025 за короткий проміжок часу (приблизно 2 години) ОСОБА_6 дізнався особисту інформацію про потерпілого ОСОБА_8 (його контактний телефон, місце проживання, порушення правил дорожнього руху тощо), яку можливо дізнатися тільки з відповідних баз даних державних органів, що свідчить про наявність у ОСОБА_6 стійких корумпованих зв`язків з правоохоронними органами.

У випадку обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе безперешкодно, в тому числі з використанням засобів мобільного зв`язку, спілкуватися з зазначеними невстановленими зв`язками в правоохоронних органах та коригувати заходи з уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлено місцезнаходження всіх осіб, причетних до інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, а тому останній знаходячись на волі може попередити вказаних осіб та здійснити дії щодо перешкоджання правоохоронним органам встановити їх місце знаходження для притягнення до відповідальності.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, полягає у тому, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в минулому був судимий та притягувався до кримінальної відповідальності за поширення в суспільстві злочинного впливу, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, а тому у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він з великим ступенем імовірності може вчинити нові кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведеного слідчий указав, що встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків дають переконливі підстави вважати, що саме тримання під вартою є єдиним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування кримінальному провадженні. Жодні інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування до ОСОБА_6 .

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Захисник, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що підозра необґрунтована та не доведена. Вважає, що ризики відсутні, оскільки підозрюваний самостійно прийшов у судове засідання з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу тобто ризик переховування відсутній. Такох захисник просив відмовити в задоволенні клопотання або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 , також заперечувала проти задоволення клопотання. Додатково зазначила, що докази у вказаному кримінальному провадженні сфальсифіковані, ризики недоведені. Просила відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

1) чи набула особа статусу підозрюваного?

2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення?

3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України?

4) чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України?

5) чи можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту та чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження?

6) які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного, у випадку внесення застави?

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя, надаючи відповіді на вказані питання, доходить таких висновків.

Щодо набуття статусу підозрюваного

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування може застосовуватися тільки до особи, яка має статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру та особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею, 16.02.2026 письмове повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_6 ,про що в матеріалах, долучених до клопотання, міститься письмова розписка останнього про його отримання.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Отже, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_9 міг вчинити саме інкриміноване йому кримінальне правопорушення. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у катуванні, тобто будь-якому умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненого з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати зізнання та з метою покарати її за дії, вчинені нею у вчиненні яких вона підозрюється, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, а також незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчинених за попередньою змовою групою осіб, таке, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Рівень обґрунтованості підозри впливає на ступінь втручання в права підозрюваної особи при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, зокрема на вибір виду запобіжного заходу.

Так, рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку. Зазначене, зокрема, пов`язане із обов`язком слідчого судді, суду при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Системний аналіз положень ст. 17, ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 94 та ч. 1, 2 ст. 368 КПК України свідчить про те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання стосовно доведеності / не доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації її діяння відповідно до закону України про кримінальну відповідальність (КК України), належності доказів, позаяк вони підлягають вирішенню за результатами судового розгляду по суті обвинувального акта.

На цій стадії кримінального провадження слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів визначає, чи є вірогідною причетність особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (за стандартом «обґрунтованої підозри»), щоб застосувати до неї запобіжний захід.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, слідчим долучено до клопотання, зокрема:

-Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.11.2025 (а.м. 19-20), в якому потерпілий ОСОБА_8 , про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень;

-Протоколи допитів потерпілого ОСОБА_8 (а.м. 21-28, 50-51), під час яких останній надав показання щодо обставин вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, зокрема про дорожньо-транспортну ситуацію, яка виникла 26.10.2025 між ним та двома особами жіночої статті на вулиці в м. Хмельницький, про телефонний дзвінок від особи, яка представилась ОСОБА_10 та погрожувала йому тілесними ушкодженнями та пошкодженням майна, про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, незаконному позбавлення його волі та катуванню;

-Висновок експерта від 03.12.2025 № 772 за результатами проведеної судово-медичної експертизи (а.м. 29-31), відповідно до якого у ОСОБА_8 наявні легкі тілесні ушкодження;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_8 (а.м. 32-34), відповідно до якого він впізнає ОСОБА_11 як особу, із якою 26.10.2025 в нього виникла дорожньо-транспортна ситуація в м. Хмельницький;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_8 (а.м. 35-37), відповідно до якого він впізнає ОСОБА_12 як особу, із якою 26.10.2025 в нього виникла дорожньо-транспортна ситуація в м. Хмельницький;

-Протокол огляду від 30.11.2025 (а.м. 38-49), під час якого зафіксовано одяг ОСОБА_8 із слідами крові та у розірваному станні, а також видимі тілесні ушкодження на його тілі;

-Протоколи допитів свідка ОСОБА_13 (а.м. 52-60), під час яких остання надала показання щодо обставин вчинення відносно неї та її чоловіка ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, зокрема про дорожньо-транспортну ситуацію, яка виникла 26.10.2025 між ним та двома особами жіночої статті на вулиці в м. Хмельницький, про телефонний дзвінок від особи, яка представилась ОСОБА_10 та погрожувала її чоловікові тілесними ушкодженнями та пошкодженням майна, про обставини нанесення їй та ї чоловіку тілесних ушкоджень, незаконному позбавлення його волі;

-Висновок експерта від 03.12.2025 № 773 (а.м. 61-62) за результатами проведеної судово-медичної екпертизи, відповідно до якого у ОСОБА_13 наявні легкі тілесні ушкодження;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_13 (а.м. 63-65), відповідно до якого вона впізнає ОСОБА_11 як особу із якою 26.10.2025 з її чоловіком виникла дорожньо-транспортна ситуація в м. Хмельницький;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_13 (а.м. 66-68), відповідно до якого вона впізнає ОСОБА_12 як особу із якою 26.10.2025 з її чоловіком виникла дорожньо-транспортна ситуація в м. Хмельницький;

-Рапорти оперативних працівників, в яких зафіксовано рух атомобіля «Hyundai» білого кольору до місця вчинення злочину (а.м. 85-90);

-Протокол огляду мобільного телефону (а.м. 91-99), вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , під час якого зафіксовано контакт особи « ОСОБА_14 » та фото ОСОБА_6 ;

-Результат пошуку в Національній системі біометричної верифікації та ідентифікації (а.м. 100), відповідно до якого на фото, виявленому в телефоні ОСОБА_11 зображений ОСОБА_6 ;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_8 (а.м. 76-78), відповідно до якого він впізнає ОСОБА_6 як особу, яка 30.11.2025 наносила йому тілесні ушкодження, незаконно позбавила волі, погрожувала ножем та здійснювала відеофіксацію його вибачень на мобільний телефон;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із ОСОБА_13 , (а.м. 79-81) відповідно до якого вона впізнає ОСОБА_6 як особу, яка 30.11.2025 незаконно викрала його чоловіка та спричинила їй тілесні ушкодження;

-Протокол проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_8 (а.м. 82-84), під час якого він показав на місці обставини вчинення щодо нього кримінальних правопорушень;

-іншими матеріалами в їх сукупності.

Дослідивши відомості, які містяться в перелічених доказах, слідчий суддя вважає їх у сукупності достатніми для того, щоб у межах судового контролю дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення за тих обставин, що відображені у повідомленій йому підозрі, та про обґрунтованість останньої.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. У межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, вдаватися до оцінки наявності в її діях складу кримінального правопорушення чи конкретних кваліфікуючих ознак, на що вказувала сторона захисту.

Також слідчий суддя враховує, що відомості, які містяться в долучених слідчим матеріалах, загалом узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним у підозрі ОСОБА_6 .

Враховуючи зазначене, такий високий рівень обґрунтованості підозри виправдовує більш серйозне втручання в права особи при виборі запобіжного заходу.

Крім того, наявність у кримінальному провадженні суспільного інтересу виправдовує більш суворе втручання в права людини та їх обмеження при вирішення питання при застосування запобіжного заходу (за наявності інших передбачених законом підстав). Сучасні реалії України, а саме ведення повномасштабної збройної агресії рф проти України, зумовлюють публічний (суспільний) інтерес до злочинів, вчинених у сфері проти життя, здоров`я волі, честі та гідності особи.

Щодо заявлених ризиків для кримінального провадження

У своєму клопотанні слідчий вказав про існування передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

(І) ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та / або суду.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, за які законом передбачено найбільше покарання, найсуворіше у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (за ч 2 ст. 127 КК України), що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення у справі «W v. Switzerland»).

Вищевказані обставини є передумовами та можливістю для втечі ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органі досудового розслідування та суду.

(ІІ) ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , знаючи місцезнаходження зазначених речей і документів, може їх безперешкодно знищити, сховати або спотворити.

(ІІІ) ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, маючи доступ до засобів зв`язку, може незаконно впливати на зазначених осіб. Крім того, він може вчинювати тиск на потерпілого та вже допитаного свідка у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань.

У випадку обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 ,. не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе безперешкодно, в тому числі з використанням засобів мобільного зв`язку, спілкуватися з зазначеними особами та коригувати заходи з уникнення від кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик учинення підозрюваним незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні вочевидь є високим.

(ІV) ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що у ОСОБА_6 існують достатні ресурси та важелі впливу на правоохоронні органи з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки 26.10.2025 за короткий проміжок часу (приблизно 2 години) ОСОБА_6 дізнався особисту інформацію про потерпілого ОСОБА_8 (його контактний телефон, місце проживання, порушення правил дорожнього руху тощо), яку можливо дізнатися тільки з відповідних баз даних державних органів, що свідчить про наявність у ОСОБА_6 стійких корумпованих зв`язків з правоохоронними органами.

(V) ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в минулому був судимий та притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, а тому у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він з великим ступенем імовірності може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення його дієвості та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_6 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя враховує обставини, які свідчать про високу інтенсивність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його зв`язки у правоохоронних органах.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; вік, стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан, наявність судимості.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним запобіганню встановленим ризикам. Водночас, застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Виходячи з наведеного та з огляду на встановлені ризики для кримінального провадження, слідчий суддя вважає неспроможними доводи сторони захисту про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, з огляду на обставини, встановлені під час розгляду клопотання, стадію судового провадження, особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства та погрозою його застосування, у слідчого судді формується переконання, що у разі визначення ОСОБА_6 застави, ризики, передбачені пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не будуть нівельовані.

Отже, ураховуючи те, що вирішення питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави є правом суду, слідчий суддя вважає можливим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 не визначати розмір застави.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003561 від 30.11.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з 18.02.2026, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.04.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний тест ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 25.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_15