Справа № 163/1442/25
Провадження № 1-кп/163/68/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000220 від 19.03.2025 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гуща Любомльського району Волинської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Рівне Любомльського району Волинської області, що фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 був обізнаний про те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого неодноразово продовжувався, востаннє до 09.05.2025. Також ОСОБА_5 у силу введення воєнного стану відомо про оголошення мобілізації в Україні та запровадження обмеження виїзду за її межі військовозобовязаних громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років. ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобовязані особи через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, спільно з ОСОБА_6 вирішили організувати незаконне переправлення осіб поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України за грошову винагороду.

Так, 19.03.2025 ОСОБА_5 дізнавшись у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 про намір останнього виїхати за межі України, запропоновав організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Польща за грошову винагороду в сумі 5000 доларів США.

Після цього, 02.04.2025 ОСОБА_5 у ході чергового спілкування у мессенджері «Telegram» з ОСОБА_9 підтвердив останньому свій намір організувати та здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Польща за грошову винагороду шляхом переведення станнього поза встановленими пунктами прикордонного пропуску, одночасно надаючи поради та вказівки щодо наявності спорядження і речей, необхідних для перетину державного кордону України, та сказав прибути йому 03.04.2025 до автобусної станції «Любомль» по вулиці Вокзальній, 36, що у м. Любомль Ковельського району Волинської області.

Водночас, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.04.2025, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 спільно здійснити незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Польща за грошову винагороду в сумі 5000 доларів США, на що ОСОБА_6 погодився.

Надалі ОСОБА_10 , діючи за попередньо узгодженим планом з ОСОБА_5 і за вказівкою останнього, 03.04.2025 близько 16 год 06 хв, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , прибув на територію автобусної станції «Любомль» по вулиці Вокзальній, 36, що у м. Любомль Ковельського району Волинської області, та зустрівшись з ОСОБА_9 , здійснив перевезення останнього вказаним автомобілем до прикордонної лісової ділянки місцевості неподалік с. Рівне Ковельського району Волинської області, де їх очікував ОСОБА_5 із заздалегідь підготованими знаряддями для незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску (надувний човен, тепловізор, рації тощо).

Під час зустрічі, ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_5 передав ОСОБА_11 заздалегідь обумовлену частину грошової винагороди у сумі 2500 доларів США за незаконне переправлення його через державний кордон України, яку ОСОБА_6 відвіз до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , а потім повернувся до прикордонної лісової ділянки місцевості та направився до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

У цей час, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 розпочав рух у напрямку заздалегідь підготованого місця для подальшого незаконного перетину державного кордону України, та о 17 год 30 хв був затриманий працівниками правоохоронних органів на ділянці місцевості неподалік с. Рівне Ковельського району Волинської області, яке розташоване в межах прикордонної смуги, та спроба незаконного переправлення через державний кордон України була припинена.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема в організації незаконного переправлення особи через державний корон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 був обізнаний про те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого неодноразово продовжувався, востаннє до 09.05.2025. Також ОСОБА_6 у силу введення воєнного стану відомо про оголошення мобілізації в Україні та запровадження обмеження виїзду за її межі військовозобовязаних громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років. ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобовязані особи через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, спільно з ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, вирішили організувати незаконне переправлення осіб поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України за грошову винагороду.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.04.2025, ОСОБА_6 , дізнавшись від ОСОБА_5 про намір ОСОБА_9 виїхати за межі України, погодився на запропоновані умови ОСОБА_5 , організувати незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Польща за грошову винагороду в сумі 5000 доларів США.

Надалі ОСОБА_12 , діючи за попередньо узгодженим планом, за вказівкою ОСОБА_5 , 03.04.2025 близько 16 год 06 хв, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_2 , прибув на територію автобусної станції «Любомль» по вулиці Вокзальній, 36, що у м. Любомль Ковельського району Волинської області, та зустрівшись з ОСОБА_9 , здійснив перевезення останнього вказаним автомобілем до прикордонної лісової ділянки місцевості неподалік с. Рівне Ковельського району Волинської області, де їх очікував ОСОБА_5 із заздалегідь підготованими знаряддями для незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску (надувний човен, тепловізор, рації тощо).

У подальшому, 03.04.2025, о 16 год 51 хв, невідкладно після зустрічі з ОСОБА_5 на вказаній ділянці місцевості, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_9 заздалегідь обумовлену частину грошової винагороди за незаконне переправлення через державний кордон України у сумі 2500 доларів США, після чого перевіз кошти автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_3 , за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де зберігав їх в будинку до моменту виявлення та вилучення працівниками правоохоронних органів під час проведення обшуку.

Після цього, ОСОБА_12 прибув до прикордонної лісової ділянки місцевості неподалік с. Рівне Ковельського району Волинської області, та направився до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які розпочали рух у напрямку заздалегідь підготованого місця для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, однак спроба незаконного переправлення через державний кордон України була припинена працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема у сприянні в незаконному переправленні особи через державний корон України, надання порад, вказівок, засобів та усунення перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

В підготовчому судовому засіданні сторони подали на розгляд суду угоди про визнання винуватості від 20.02.2026.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з цими угодами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнають вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень за фактичними обставинами обвинувального акту.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен зокрема, повністю визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та підтвердили позицію, викладену в укладених угодах про визнання винуватості.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організував незаконне переправлення особи через державний корон України, керував такими діями та сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме сприяв в незаконному переправленні особи через державний корон України, надання порад, вказівок, засобів та усунення перешкод за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Покарання між сторонами узгоджене з урахуванням обставин, що пом`якшують та за відсутності обтяжуючих обставин.

В угодах сторони визнали, що до пом`якшуючих покарання ОСОБА_5 обставин віднесли щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення є перерахування 20.02.2026 на спеціальний рахунок військової частини НОМЕР_4 для збору коштів на підтримку ЗСУ коштів в сумі 190 000 гривень, молодий вік обвинуваченого, наявність міцних соціальних зав`язків, особа раніше не судима, відсутність шкідливих наслідків від інкримінованого злочину, оскільки факт незаконного перетину особою державного кордону поза пунктами прикордонного пропуску не відбулося, після вчинення злочину влаштувався на роботу до ТОВ "Петро Контракт", нових кримінальних правопорушень не вчиняв, що у своїй сукупності істотно знижує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і дає підстави застосування ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст.332КК України

До пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин віднесли щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення є перерахування 20.02.2026 на спеціальний рахунок військової частини НОМЕР_4 для збору коштів на підтримку ЗСУ коштів в сумі 250 000 гривень, молодий вік обвинуваченого, наявність міцних соціальних зав`язків, одружений, має на утриманні дитину, особа раніше не судима, відсутність шкідливих наслідків від інкримінованого злочину, оскільки факт незаконного перетину особою державного кордону поза пунктами прикордонного пропуску не відбулося, після вчинення злочину нових кримінальних правопорушень не вчиняв, що у своїй сукупності істотно знижує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і дає підстави застосування ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст.332КК України.

Окремо в угодах сторони узгодили, що ОСОБА_5 зобов`язується протягом 2 місяців з дня ухвалення вироку, за наслідком розгляду угоди, внести 310 000 (триста десять тисяч) гривень благодійної допомоги для забезпечення обороноздатності України за реквізитами: отримувач - військова частина НОМЕР_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 в ДКСУ, МФО820172, призначення платежу: для в/ч НОМЕР_7 благодійна допомога для забезпечення обороноздатності України, ККДБ 25020100.

ОСОБА_6 зобов`язується протягом 2 місяців з дня ухвалення вироку, за наслідком розгляду угоди, внести 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень благодійної допомоги для забезпечення обороноздатності України за реквізитами: отримувач - військова частина НОМЕР_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_6 в ДКСУ, МФО820172, призначення платежу: для в/ч НОМЕР_7 благодійна допомога для забезпечення обороноздатності України, ККДБ 25020100.

Сторонами в угодах узгодили покарання кожному з обвинувачених.

Зокрема що, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 332 КК України на підставі ч. 1 ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України на підставі ч. 1 ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками їх укладення та невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угод, суд бере до уваги таке.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали себе винуватими повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Передбачений ч.3 ст.332 КК України злочин відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів.

Міра покарання погоджена сторонами угод за ч. 3 ст. 332 КК України достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ч. 1 ст.69 КК України, в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, відсутність наслідків, з урахуванням особи обвинувачених, які щиро каються у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінальних правопорушень, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, позитивно характеризується.

Узгоджене сторонами в угоді застосування положень ст. 75 КК України є достатньо обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону і цілям кримінального покарання.

Так обвинувачені раніше не судимі, мають сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, а ОСОБА_6 бере участь у здійсненні підприємницької діяльності своєї дружини, позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи, що свідчить про їх соціальну інтегрованість та відсутність стійкої криміногенної налаштованості.

Врахована їх посткримінальна поведінка, зокрема визнання вини та сприяння кримінальному провадженню, що свідчить про критичне ставлення до вчиненого та наявність передумов для виправлення без ізоляції від суспільства.

Суттєвим є те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення відсутні будь-які шкідливі наслідки, а шкода охоронюваним законом інтересам фактично не настала, що знижує ступінь суспільної небезпечності діяння.

Відсутні обтяжуючі обставини та одноразовий характер вчиненого діяння. При цьому визначальним є те, що відповідні дії обвинувачених відбувалися під повним контролем правоохоронних органів у межах проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Такий контрольований характер події виключає можливість існування інших невстановлених епізодів протиправної діяльності, а відтак дає підстави суду дійти переконання, що вчинене є поодиноким випадком, а не проявом системної чи тривалої злочинної діяльності, що істотно знижує ступінь суспільної небезпечності особи обвинувачених.

За таких обставин у їх сукупності суд доходить висновку, що виправлення обвинувачених можливе без відбування покарання, а тому застосування ст. 75 КК України є обґрунтованим, доцільним та таким, що відповідає принципам індивідуалізації покарання і його справедливості.

Відповідно до положень ст. 77 КК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені лише визначені законом види додаткових покарань, при цьому конфіскація майна як додаткове покарання у такому випадку не застосовується, за винятком випадків, прямо передбачених ч. 2 ст. 77 КК України, що стосуються кримінальних правопорушень корупційного характеру та за умови її узгодження сторонами угоди.

За угодами обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожен зокрема, взяли на себе зобов`язання перерахувати на спеціальний рахунок Збройних Сил України 310 000 та 250 000 гривень відповідно, що свідчить про їх громадянську позицію, усвідомлення протиправності вчиненого та прагнення стати на шлях виправлення.

Суд виснуває, що вказане зобов`язання не є видом покарання та не підміняє узгоджене сторонами покарання, не суперечить публічному порядку. Суд пересвідчився що взяті зобов`язання є власним добровільним проявом обвинувачених, не має ознак примусу, не суперечить вимогам кримінального закону, не порушує прав та інтересів інших осіб та може бути включене до змісту угоди відповідно до положень ст. 472 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначені умова не перешкоджають затвердженню угоди.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачені та їх захисники. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Передбачених ч.7 ст.474 КПК України обставин, що перешкоджали б затвердженню угод, суд не виявив.

Суд переконався, що обвинувачені цілком розуміють положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлюють наслідки невиконання угод відповідно до ст.476 КПК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови угод відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, зокрема, ст.ст.65, 69 КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурори вважали за необхідне затвердити угоди, обвинувачені та їх захисники висловились за затвердження угод і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угод.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України із застосуванням ст.ст.961, 962 КК України.

Для виконання такого судового рішення щодо речових доказів накладений на це майно арешт підлягає скасуванню.

Цивільний позов, процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не діє, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

При обранні слідчим суддею, відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2025 року, щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено наявність обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Даною ухвалою, на підставі ч.3 ст.183 КПК України, ОСОБА_5 визначено заставу - 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у разі внесення якої на останнього покладено обов`язки відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

14 квітня 2025 року за ОСОБА_5 внесено заставу, у зв`язку із чим розпочали діяти обов`язки, встановлені ухвалою слідчого судді від 05 квітня 2025 року, строк дії яких продовжено ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 04.02.2026 до 04.04.2026.

Отже, на даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_5 діє запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який до вступу вироку в законну силу, з врахуванням виду покарання, яке призначається обвинуваченому ОСОБА_5 , слід продовжити.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 20.02.2026 у кримінальному провадженні № 0000220 від 19.03.2025, укладену прокурором Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, і за цим законом призначити йому покарання, на підставі ч. 1 ст.69, ст.77 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання попереднє ув`язнення з 05 квітня 2025 року по 14 квітня 2025 року, з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_5 залишити у вигляді застави.

Угоду про визнання винуватості від 20.02.2026 у кримінальному провадженні № 0000220 від 19.03.2025, укладену прокурором Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, і за цим законом призначити йому покарання, на підставі ч. 1 ст.69, ст.77 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

- радіостанцію «Baofeng» (пакет №RIC 2030747), тепловізор «Pulsar» № 773006140 (пакет №RIC 2030746), надувний човен та весло, які опечатані бирками НПУ №? 30006345 та №30006346, рюкзак кольору хакі та повітряний насос «Dable Quick», які опечатані бирками НПУ №30006348 та № 30006347, які зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області - конфіскувати у власність держави на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року;

- грошові кошти в загальній сумі 2 500 доларів США 25-ма (двадцяти пятьма) купюрами номіналом по 100 доларів США кожна із наступними серійними номерами: QJ16167120A, QJ16167121A, QJ16167122A, QJ16167237A, QJ16167234A, QJ16167221A, QJ16167102A, QJ16167101A, QJ16167103A, KH37744096A, QJ16167104A, QJ16167105A, QJ16167106A, QJ16167107A, KC55399285A, QJ16167108A, QJ16167109A, QJ16167110A, QJ16167111A, QJ16167227A, QJ16167116A, QJ16167117A, QJ16167118A, QJ16167119A, HG69581426B, що використовувалися під час проведення НСРД, які передані на відповідальне зберігання до АТ КБ "ПриватБанк", - повернути у розпорядження Управління Служби безпеки України у Волинській області, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року;

- грошові кошти в загальній сумі 2 500 доларів США, 25-ма (двадцяти п?ятьма) купюрами номіналом по 100 доларів США кожна із наступними серійними номерами: LF37697521H, HL95954438F, LA40317753A, MB47102202B, PE33095280E, MB83332834I, QJ16167226A, PK02493536H, QI01879190A, QJ16167124A, QJ16167244A, ME07446008A, PK266672311, QJ16167123A, PB55653120K, LL78280814C, PE33095259E, HK18627787D, KB59193648Q, HB46898251A, KK32724278C, HB80275842Q, DB54423618C, HC73006937A, KB60529489J, що використовувалися під час проведення НСРД, які передані на відповідальне зберігання до АТ КБ "ПриватБанк", - повернути у розпорядження Управління Служби безпеки України у Волинській області, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року;

- мобільний телефон марки "IPHONE" чорного кольору із сім-карткою мобільного оператора "Київстар" НОМЕР_8 , який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області, - повернути/залишити у володінні власника/володільця, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року;

- предмет, ззовні схожий на антену до радіостанції, металевий предмет з написом «Саундмодератор», два акумулятори «Alofeng» до радіостанції, акумулятор, 5 радіостанцій «Alofeng» без акумуляторів, 1 радіостанція «Alofeng» з акумулятором, 3 зарядні пристрої до радіостанцій, мобільний телефон марки Sigma IMEI: НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Махсот MM134» без акумулятора IMEI: НОМЕР_10 , кофту чорного кольору із капюшоном, які зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області, - повернути/залишити у володінні власника/володільця, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року;

- мотоцикл марки «Loncin Pruss», номерний знак НОМЕР_11 , який перебуває у володінні ОСОБА_13 , - залишити у володінні останньої, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року;

- автомобіль марки "Volkswagen Caddy", номерний знак НОМЕР_12 , білого кольору VIN: НОМЕР_13 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Волинській області, та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_14 , яке зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області, - повернути/залишити у володінні власника/володільця;

- мобільний телефон марки "Iphone 14 Pro Max" IMEI1: НОМЕР_15 , IMEI2: НОМЕР_16 із сімкартою НОМЕР_17 , який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області, - повернути/залишити у володінні власника/володільця, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1