Справа № 740/3398/20
Провадження № 1-кп/740/7/26
УХВАЛА

06 березня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_4 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_3 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вищевказане кримінальне провадження; судове засідання призначено на 11 березня 2026 року 10:00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про проведення судового засідання, призначеного на 11 березня 2026 року 10:00 год., у режимі відеоконференції.

05.03.2026 обвинувачений ОСОБА_3 повторно подав до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 11 березня 2026 року 10:00 год., у режимі відеоконференції.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 3 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Як указано в ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження (ч. 2 ст. 336 КПК України).

Виходячи зі змісту ст. 336 КПК України, наявність клопотання сторони судового провадження про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не покладає на суд обов`язку його задоволення. Відповідно, рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції може бути прийнято судом виключно за умови доведеності однієї із підстав, наведених у ч. 1 ст. 336 КПК України. Крім того, необхідність проведення судового засідання в режимі відеоконференції повинна бути належним чином обґрунтована. Так, клопотання стосовно проведення судового засідання у режимі відеоконференції має містити не лише наведення фактів, наявність яких обумовлює потребу в дистанційному судовому провадженні, але й до нього зазвичай повинні бути долучені докази, які б підтверджували існування однієї з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 336 КПК України.

У п. 10 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 визначено, що якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених КПК, як виняток допускати участь такого учасника в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних.

Однак обвинувачений ОСОБА_3 не вказав обставин, які б об`єктивно обумовлювали критичну необхідність провести судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних засобів поза межами приміщення суду.

Більше того, питання щодо можливості проведення судового засідання, призначеного на 11 березня 2026 року 10:00 год., у режимі відеоконференції за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , вже вирішено ухвалою суду від 03 березня 2026 року, яка набрала законної сили, і якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про проведення судового засідання, призначеного на 11 березня 2026 року 10:00 год., у режимі відеоконференції, зокрема, з тих підстав, що у зв`язку із складною ситуацією з електропостачанням, забезпечення безперервного та стабільного технічного зв`язку для проведення судових засідань у режимі відеоконференції є ускладненим.

За таких обставин суд вважає, що повторне клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 28, 336, 372 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1