Справа № 289/129/26
Номер провадження 1-кп/289/103/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000230 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Обухівського району, Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючий, не одруженого, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий від 25.03.2024 року, органом 1810, в силу 89 КК України раніше не судимий,

-у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в один із днів червня 2025 року, точна дата та час слідством не встановлена, ОСОБА_4 перебував у місті Дніпро, Дніпропетровської області і у нього виник злочинний умисел на підроблення посвідчення водія за попередньою змовою групою осіб, з метою подальшого його використання.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на підроблення посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання у невстановлений день, час червня 2025 року, перебуваючи у м. Дніпро ОСОБА_4 , використовуючи свій мобільний телефон, через мережу інтернет, знайшов контакти невстановленої у ході слідства особи, з якою домовився про підроблення посвідчення водія, таким чином, вступив з нею у злочинну змову, направлену на підроблення посвідчення водія на право керування транспортними засобами категоріями В1, В, С1, С.

У подальшому, того ж дня, перебуваючи у місті Дніпро, через месенджер «Viber» ОСОБА_4 , передав свої особисті дані, невстановленій особі, з метою виготовлення підробленого посвідчення водія на своє ім`я.

Після цього, у невстановлений день, час та місці, невстановлена слідством особа, термосублімаційним та термотрансферним способів друку виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05 квітня 2025 року на ім`я ОСОБА_4 , яке останній отримав у невстановлений час червня 2025 року від невстановленого чоловіка на невстановленій вулиці міста Дніпро, Дніпропетровської області.

В подальшому ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документу, з метою отримання безпідставного права керування транспортними засобами, зберігав та використовував завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Своїми умисними діями, що виразилось в підробленні посвідчення з метою його особистого використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що відповідно до п. «а» п. 2.1 ч.2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, маючи умисел на подальше використання завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , бланк якого не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу на території України, оскільки виготовлений термосублімаційним та термотрансферним способами друку, 16 грудня 2025 року, близько 06 години 00 хвилин на 86 кілометрі автомобільної дороги «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльської ТГ Житомирського району Житомирської області на власному автомобілі «ЗАЗ-110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з технічною несправністю транспортного засобу, які після зупинки вказаного транспортного засобу пред`явили законну вимогу ОСОБА_4 надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу усвідомлюючи протиправний характер вчинюваного діяння у вказаний день, час та місці, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_2 на своє ім`я, та достовірно знаючи про те, що воно є підробленим, надав його працівникам поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області з метою уникнення відповідальності за порушення Правил дорожнього руху та відповідного адміністративного покарання, тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів, бланк наданого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане на ім`я ОСОБА_4 не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

27.01.2026 між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та на той час підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в якій відображені обставини вчинення ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень.

Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винної особи за ч. 3 та ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та узгоджено сторонами вид та міру покарання.

Відповідно до даної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування добровільно, без примусу в повному обсязі визнав свою винуватість в умисному вчиненні кримінальних правопорушень, які виразилися у підробленні посвідчення з метою його особистого використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб та у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 358 КК України, щиро розкаявся.

За умов угоди сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років позбавлення волі, а за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, із застосуванням положень ст. 75 КК України зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком від 1 до 3 років з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

В судовому засіданні сторони просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 27.01.2026 є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та відповідає вимогам і правилам КПК та КК України. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких.

За вказаних обставин суд вважає доведеним провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 підроблення посвідчення з метою його особистого використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа, оскільки відповідно до теорії конвенційної істини сторона обвинувачення та сторона захисту дійшли згоди про те, що мало місце вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, і він винуватий у його вчиненні. Потерпілий у вказаній справі відсутній.

Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання з випробуванням, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України являються: передбачене ч. 3 ст. 358 КК України - нетяжким злочином, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України - кримінальним проступком; наявність пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 обставин - щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який в силу 89 КК України раніше не судимий, неодружений, тимчасово офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій.

При цьому, суд враховує, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, оскільки сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, обвинувачений не заперечує щодо погодженої міри покарання та затвердження угоди, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Таким чином судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого судом не обирається.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався. Цивільний позов по провадженню відсутній.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави 3565 гривні 60 копійок витрат на проведення судової технічної експертизи документів.

Керуючись ст.ст. 100, 369-378 КПК України, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.01.2026 між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч. 4 ст. 358 у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3565,60 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.) витрат на проведення судової технічної експертизи документів (отримувач ГУК у Жит. обл./ТГ м. Житомир/ 24060300, банк отримувача: Казначейство України, , рахунок UA0006797, код класифікації доходів: 24060300).

Речові докази :

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що упаковане у спеціальний конверт експертної служби №6105365, яке знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання;

- оптичний DVD-R диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського УПП в Житомирській області про обставин зупинки водія ОСОБА_4 на стаціонарному посту поліції в с. Кочерів Радомишльської ТГ, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. ст. 394, 395 КПК України, до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_6