Справа № 522/656/26
Провадження по справі № 1-кс/522/807/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 16.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.4 ст.296 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені від 16.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.4 ст.296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 16.01.2026 до ВП 1 ОРУП 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 , відповідно до якої 16.01.2026, приблизно о 14.30 год. невстановлені особи, знаходячись біля 122-ї гімназії за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 45, грубо порушуючи громадський порядок, силоміць затягнули до автомобілю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійнивши при цьому декілька пострілів з предмету, схожого на пістолет, після чого, після чого поїхали в сторону ринку Привоз та далі зникли у невідомому напрямку.

Оперативним шляхом встановлено, що особи, які вчинили відповідне кримінальне правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Далі, оперативним шляхом встановлено адреси, які мають значення для досудового розслідуання та потребують невідкладного обшуку. Так встановили, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає особа на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та способу його вчинення, а також наявності даних про попередню підготовку, можливу обізнаність викрадачів про спосіб життя, коло спілкування та пересування потерпілої, виникла обґрунтована необхідність у проведенні обшуку за вказаною адресою.

Далі, задля не втрачання часу, було внесено відомості до ЄРДР №0000047 від 16.01.2026 за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, з метою виявлення, фіксації, збереження та недопущення втрати відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення, досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування, відшукання предметів які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження було здійснено невідкладний обшук житла за адресою АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено:

Три банківських картки: банківська картка № НОМЕР_1 , емітована АТ «Альфа Банк», банківська картка № НОМЕР_2 , емітована АТ «Райффайзен Банк», банківська картка № НОМЕР_3 , емітована АТ «Універсал Банк», упаковані до поліетиленового сейф-пакету №INZ 2063508.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі, свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив клопотання про накладення арешту на майно задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_9 , будучи повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій просить суд у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити в зв`язку з порушенням слідчим ст. 171 КПК України, а саме порушенням строку звернення з клопотанням про арешт майна після його вилучення під час обшуку.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені від 16.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.2 ст.296 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Положенням ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.ч. 10, 11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що речі, які було виявлені та вилучені 16.01.2026 в ході проведення невідкладного обшуку можуть містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.4 ст.296 КК України, тому мають значення речового доказу у кримінальному провадженні. Окрім цього, з доводів прокурора стало відомо, що органом досудового розслідування перевіряються факти щодо можливої додаткової кваліфікації кримінального правопорушення, в зв`язку з чим вилучене майно планується направити на експертне дослідження з приводу наявності чи відсутності в вилучених препаратах вмісту наркотичних, лікарських чи сильнодіючих речовин, обіг яких заборонено.

Доцільність накладення арешту на вилучені речі полягає в тому, що вони мають ознаки речового доказу, який має суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, так як містять відомості, які будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є необхідним для проведення експертиз.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України та у ньому чітко зазначені підстави, мета та завдання арешту у даному кримінальному провадженні.

Так, підставою та метою арешту є збереження речових доказів та проведення експертиз, а завданням арешту майна є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, спотворення, знищення.

Суд звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник/володілець майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про скасування арешту в разі непроведення слідчих дій з транспортними засобами протягом тривалого часу.

Відповідно до практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Матеріали клопотання свідчать про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.296 КК України, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Щодо аргументів представника власника майна адвоката ОСОБА_9 про порушення слідчим строків звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, суд дійшов висновку, що такі доводи є безпідставними та не підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 5 ст. 171 Кримінальний процесуальний кодекс України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 113115 Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням положень ст. 115 КПК України, останнім днем для звернення з клопотанням у межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, з огляду на припадання його закінчення на вихідні дні, є перший після них робочий день 19.01.2026.

Згідно ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як убачається з матеріалів провадження, тимчасове вилучення майна відбулося 16.01.2026 під час проведення обшуку. 16 січня 2026 року є п`ятницею, наступні дні 17.01.2026 (субота) та 18.01.2026 (неділя) є вихідними днями. Клопотання про арешт майна було направлено слідчим до суду 19.01.2026 засобами поштового зв`язку, тобто у перший робочий день після вихідних.

Таким чином, клопотання про арешт майна подано в межах строку, передбаченого КПК України, а доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_9 , щодо його пропуску є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-173, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у вигляді позбавлення права користування, розпорядження та відчуження, на вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, а саме:

банківську картку № НОМЕР_1 , емітована АТ «Альфа Банк»; банківську картку № НОМЕР_2 , емітована АТ «Райффайзен Банк»; банківську картку № НОМЕР_3 , емітована АТ «Універсал Банк», упаковані до поліетиленового сейф-пакету №INZ 2063508.

Згідно з положеннями, що закріплені в ч.1 та ч.2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_10

16.02.2026