Справа №127/9884/26
Провадження №1-кс/127/3964/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що Вінницькою обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000889 від 18.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом заволодіння бюджетними коштами виділеними на реалізацію програми зайнятості населення та професійного навчання. Досудове розслідування проводиться групою слідчих СУ ГУНП у Вінницькій області.

Проведеними заходами здобуто відомості, що до організації схеми заволодіння бюджетними коштами, виділеними з державного бюджету через Фонд загальнообов`язкового державного страхування на випадок безробіття обґрунтовано причетні службові особи Вінницького обласного центру зайнятості (далі по тексту ВОЦЗ), підпорядкованих йому структурних підрозділів Вінницької, Гайсинської, Жмеринської, Тульчинської філій, Шаргородського управління Жмеринської філії, Томашпільського та Крижопільського управлінь Тульчинської філії та посадові особи ТОВ «Віртуал».

Встановлено, що протягом 2024-2025 років службові особи Вінницького обласного центру зайнятості та його структурних підрозділів організували підбір осіб та оформлення на них близько 650 ваучерів для перепідготовки за робітничими професіями та підвищення кваліфікації за спеціальностями.

З метою реалізації механізму заволодіння коштами державного бюджету службові особи ВОЦЗ та його структурних підрозділів сприяли укладенню фіктивних договорів про навчання з особами на ім`я яких видано ваучери із ТОВ «Віртуал» (), вартість якого в подальшому оплачена за рахунок Держави.

В свою чергу, посадовими особами ТОВ «Віртуал» забезпечено оформлення фіктивних документів щодо проведення навчання, які в подальшому подавалися підпорядкованими підрозділами до Вінницького обласного центру зайнятості, як підстава для перерахування коштів на користь ТОВ «Віртуал».

Вжитими заходами встановлено, що послуги по навчанню осіб згідно оформлених на них підрозділами Вінницького ОЦЗ ваучерів фактично, не проводилися.

В свою чергу, ТОВ «Віртуал» належні умови для цього не створювалися, навчання у належний спосіб не здійснювалося, відповідна матеріально-технічна база для проведення професійно-практичної підготовки учнів за робітничою професією чи підвищення кваліфікації за спеціальностями, відсутня.

Для виведення бюджетних коштів в готівку та прикриття злочинної діяльності службові особи навчального закладу залучали своїх близьких родичів.

Вжитими заходами встановлено, що службові особи Вінницького обласного центру зайнятості, підпорядкованих йому структурних підрозділів Вінницької, Гайсинської, Жмеринської, Тульчинської філій, Шаргородського управління Жмеринської філії, Томашпілького та Крижопільського управління Тульчинської філії та посадові особи ТОВ «Віртуал» можуть переховувати докази своєї злочинної діяльності за адресами місць роботи, проживання, а також на мобільних телефонах, комп`ютерній техніці, тощо.

На підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 18.03.2026 по справі №127/8835/26 проведено обшук 24.03.2026 за місцем фактичного проживання колишнього начальника відділу організації та профнавчання Вінницького обласного центру зайнятості ОСОБА_4 , а саме, в квартирі АДРЕСА_1 .

В ході обшуку виявлено та вилучено належний ОСОБА_4 телефон марки «Huawei P smart Z» з sim-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар з номером НОМЕР_1 .

Вказані речі мають значення для даного кримінального провадження, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить відомості щодо обставин злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз.

Зважаючи на вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вилучене майно містить відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, яке вилучено 24.03.2026 під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , при цьому прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на телефон марки «Huawei P smart Z» з номером sim-картки НОМЕР_1 , вилучений 24.03.2026 під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя