Справа № 643/2042/26
Провадження № 1-кс/643/1428/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0021606, -

В С Т А Н О В И В :

06.02.2026 до Салтівського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0021606. Скарга мотивована тим, що 23.12.2025 він звернувся до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві із клопотанням про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні №0021606, але відповідь на вказане клопотання не отримав. 05.01.2026 він повторно звернувся до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві із заявою, у якій зокрема просив надати відповідь на його заяву від 23.12.2025, однак відповідь від слідчого на вказану заяву також не отримав. Просив визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що полягає у ненаданні відповіді на його заяви від 23.12.2025 та 05.01.2026; постановити ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві надати йому відповіді на заяви від 23.12.2025 та 05.01.2026.

Слідчий суддя, перевіривши виконання скаржником вимог статей 303, 304 КПК України за скаргою, приходить до наступного.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, а також осіб, які в праві їх оскаржувати.

Згідно вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Згідно приписів ч.1 ст.304 КПК України, скарга повинна бути подана особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до положення ч.5 ст.115 КПК України, при обчисленні строків днями не береться до уваги й той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг о 24-години.

За приписами ч.7 ст.115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час.

Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Зі змісту ч.1 ст.117 КПК України вбачається, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до положень КПК України, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу. До їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії постанови слідчого); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Пунктом 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», визначено, що ч.1 ст.304 КПК України встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Цей строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії. Зазначена норма визначає особливий порядок обчислення строку оскарження рішення слідчого чи прокурора, яке оформлюється постановою. В такому випадку строк обчислюється з моменту отримання особою копії оскаржуваної постанови. У випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Пунктом 6 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» визначено, що у випадку якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. Скарга не відповідає вимогам закону, якщо: 1) її подала особа, яка не має права подавати скаргу (за винятком випадків, коли скарга підписана уповноваженим представником); 2) вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК); 3) її подано після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК, і особа не заявила клопотання про його поновлення або слідчий суддя не знайшов підстав для його поновлення.

Слід звернути увагу на те, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає таким умовам: це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; причина виникла протягом строку, який пропущено; обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк після спливу 10 днів з моменту вчинення такої бездіяльності, враховуючи, що із відповідною заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні він звернувся до слідчого 23.12.2025. Прохальна частина скарги не містить клопотання про поновлення строку оскарження, відсутнє також і окремо заявлене клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження бездіяльності слідчого, у якому б було вмотивовано та обґрунтовано поважність причин пропущення строку.

Разом з цим, подане клопотання слідчому 05.01.2026 не може бути предметом оскарження слідчому судді на даний час, оскільки така бездіяльність слідчого ще не настала.

Відповідно п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Підставами для повернення скарги є те, що скаржником у скарзі не порушено питання про поновлення десятиденного строку для подання скарги щодо вчинення слідчим бездіяльності при розгляді заяви останнього від 23.12.2925, який сплинув, не вказано поважності причин його порушення.

При цьому, щодо вчиненої бездіяльності слідчим при розгляді заяви скаржника від 05.01.2026, то така бездіяльність станом на 06.02.2026 ще не настала.

У своєму рішенні «Мушта проти України» від 18.11.2010 року Європейський суд з прав людини розглядав питання правомірності встановлення строків оскарження та їх пропуску, зокрема у п. 37 даного рішення зазначено: «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення».

За таких обставин та у відповідності до положень п.3 ч.2 ст.304 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, роз`яснивши, що повернення скарги, згідно із ч.7 ст.304 КПК України, не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про поновлення строку на оскарження.

Керуючись ст. ст.113-117,303,304,309,369-372,376,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0021606, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та доданими до неї документами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена заявником безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1