Номер провадження:1-кп/521/242/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Одеси, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000770 від 27.07.2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця 2 відділення почесної варти роти почесної варти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше судимого:

22.02.2021вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст. 70 ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, покарання відбув;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 відділення почесної варти 1 взводу почесної варти роти почесної варти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст.ст. 2,9,11,16,127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 03.03.2020 о 08:00 год., без поважних причин, не з`явився вчасно, з відрядження, до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та ухилився від проходження військової служби до 18.06.2020, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив обставини які були викладені в обвинувальному акті, провину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому. Будучи допитаним пояснив, що просто зібрав свої речі та поїхав. Наслідки нез`явлення з відпустки йому були відомі. Про кримінальну відповідальність також було відомо.

За вказаними обставинами, за клопотаннями учасників судового процесу, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позицій. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджено, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які їм зрозумілі.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 cт. 407 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 cт.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу, з відрядження, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Окрім того суд дає характеристику особистості обвинуваченого ОСОБА_5 який є особою у віці 27 років, не одружений, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця 2 відділення почесної варти роти почесної варти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», на обліках нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства є неможливим. Тому обвинуваченому слід призначити покарання за скоєне кримінальне правопорушення, передбачені ч.4 ст.407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Як встановлено ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими встатті 72цього Кодексу.

З огляду на те, що дане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 року, що набрав законної сили, покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю злочинів, за ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі за даним вироком на строк чотири роки.

Покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 року ОСОБА_5 відбув повністю та 08.11.2024 року звільнений з державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99) по відбуттю терміну покарання. Тому в остаточний строк покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк, відбутий за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021, та вважати засудженого таким, що на день ухвалення даного вироку повністю відбув призначене судом покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, відсутні, підстав для їх застосування не встановлено.

Судових витрат по справі немає.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2021 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

У строк відбування покарання зарахувати строк, відбутий за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2021 року, та вважати ОСОБА_5 таким, що повністю відбув призначене судом покарання за даним вироком.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1