Провадження № 1-кп/643/669/26
Справа № 643/3462/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Братськ, Іркутської області, рф, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на теперішній час перебуває в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 99, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

02.01.2026 приблизно о 22:45 годині, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, ОСОБА_5 перебував біля магазину під назвою «Посад», де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «ТАР», , за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний. 61-В, де в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), а саме із застосуванням ножа, який був у нього в кишені.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшов до приміщення магазину «Посад», підійшов до тумби яка розмежовує місце загального користування та зону, де може перебувати тільки працівник магазину, витягнув її на себе, та пройшов до місця, де перебувала працівник магазину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим проник до сховища.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 дістав із кишені своєї куртки ніж господарсько-побутового призначення, взяв його у праву руку та почав намагатися взяти грошові кошти із каси. ОСОБА_4 в свою чергу намагалась зупинити дії ОСОБА_5 , однак останній, тримаючи ніж у правій руці, направив його у бік потерпілої, висловлюючи словесні погрози застосування насильства, які потерпіла сприйняла як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, оскільки бачила в руках нападника ніж. Далі, ОСОБА_5 штовхнув своєю лівою рукою потерпілу ОСОБА_7 , яка внаслідок поштовху втратила рівновагу та присіла на коліно. У цей час ОСОБА_5 , зломивши волю потерпілої до спротиву, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, із проникненням до сховища, відкрито, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме так, взяв картонну коробку, в якій зберігались касові грошові кошти, що належать ТОВ «ТАР», тим самим заволодів грошовими коштами на загальну суму 2007,10 гривень.

Після чого, утримуючи при собі картонну коробку з грошовими коштами. ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись у подальшому отриманими коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ТАР» матеріальну шкоду на суму 2007,10 гривні.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у сховище, вчинений в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла Клішина не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Представник потерпілого ТОВ "ТАР" надав заяву до суду, в якій просив проводити судовий розгляд без його участі, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 02.01.2026 приблизно о 22:45 годині перебував біля магазину під назвою «Посад», за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний. 61-В, де в цей час у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном із застосуванням ножа, який був у нього в кишені.

Так, ОСОБА_5 , з метою заволодіння грошовими коштами, зайшов до приміщення магазину «Посад», підійшов до тумби, яка розмежовує місце загального користування та зону, витягнув її на себе, та пройшов до місця, де перебувала працівник магазину ОСОБА_4 . Далі він дістав із кишені своєї куртки ніж господарсько-побутового призначення, взяв його у праву руку та почав намагатися взяти грошові кошти із каси. ОСОБА_4 в свою чергу намагалась зупинити дії ОСОБА_5 , вони почали боротися. Далі, ОСОБА_5 штовхнув своєю лівою рукою потерпілу ОСОБА_4 та взяв картонну коробку, в якій зберігались касові грошові кошти. Скільки точно там було не пам`ятає, але більше ніж 1500 грн. Після чого, утримуючи при собі картонну коробку з грошовими коштами ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись у подальшому отриманими коштами на власний розсуд. Потім його затримала поліція і він віддав коробку з грошима поліції. Розкаявся у вчиненому злочині, просив вибачення у потерпілої. Виявив бажання захищати Батьківщину у лавах ЗСУ.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав вину у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання. Захисник також просив призначити мінімальне покарання. Прокурор просила призначити покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та визнає винним ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у сховище, вчинений в умовах воєнного стану.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: вимога щодо судимостей обвинуваченого; копія паспорту ОСОБА_5 ; довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; постанови слідчого про визнання речових доказів, протокол затримання особи , акти та довідки про вартість проведених експертних досліджень.

Мотиви призначення покарання

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує: характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; не одружений, наявність обставини, що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілих.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

На думку суду, призначене покарання ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінально караного діяння та є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов не заявлений.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 03.01.2026 року, відповідно до протоколу затримання від 03.01.2026 року та ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту його фактичного затримання, тобто з 03.01.2026 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком суду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що суд вважає окремою підставою для залишення без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили у разі засудження обвинуваченого до реального покарання у вигляді позбавлення волі з метою забезпечення виконання вироку.

За таких обставин, суд відповідно до ст. 374 КПК України вирішив, що запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведені :

- експертизу № СЕ-19/121-26/1610-Д від 21.01.2026 у розмірі - 3565,60 грн.;

- за висновок експерта № 277 від 12.01.2026 у розмірі - 12722,40 грн.;

- за висновок експерта № 277 від 04.02.2026 у розмірі - 10177,92 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 03.01.2026 року, відповідно до протоколу затримання від 03.01.2026 року та ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту його фактичного затримання, тобто з 03.01.2026 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати за проведені :

- експертизу № СЕ-19/121-26/1610-Д від 21.01.2026 у розмірі - 3565,60 грн.;

- за висновок експерта № 277 від 12.01.2026 у розмірі - 12722,40 грн.;

- за висновок експерта № 275 від 04.02.2026 у розмірі - 10177,92 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави.

Речові докази: купюра номіналом 50 грн., серія та номер АМ1295246; купюра номіналом 20 грн., серія та номер ГС8995516; 1 монета номіналом 10 грн.; 18 монет номіналом 1 грн.; 11 монет номіналом 2 грн.; 10 монет номіналом 50 копійок, грошові кошти, купюри яких номіналом у 20 грн,- у кількості 20 шт., купюри номіналом у 50 грн у кількості 22 штук - повернути власнику ТОВ "ТАР".

Речові докази: поліетиленовий пакет фіолетового кольору; предмет, схожий на ніж, металевий, на рукоятці якого наявні частки пластмаси коричневого кольору; картонну коробку прямокутної форми з картонними перегородками, всередині, скріпленими клейкою стрічкою, сліди рук на 2 ВЛС та 5 змивів на ватні палички - знищити.

Речові докази: оптичні диски з відео 2 шт. - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1