Провадження № 11-кп/824/3240/2026Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000469 від 22.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що на даний час наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 08 лютого 2026 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою, визнав доведеним, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом також було враховано, що матеріали кримінального провадження містять дані про погрози, які надходили потерпілому та членам його сім`ї саме з боку обвинуваченого, що додатково підтверджує наявність реального ризику незаконного впливу у разі застосування застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, не підтверджені належними та допустимими доказами, а викладені прокурором припущення не відповідають критеріям реальності обґрунтованості, які встановлені КПК України, та зазначає (щодо ризику переховуватися від суду), що прокурор послався на тяжкість обвинувачення і можливість призначення покарання до 10 років позбавлення волі, проте така мотивація є формальною та вимагає наявності конкретних обставин, що свідчать про ризики втечі, а не загальні припущення. Судом не враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання в м. Києві, раніше не судимий, характеризується позитивно, має батька похилого віку, який потребує щоденного догляду, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків, укоріненість у суспільстві та відсутність реальних підстав вважати, що він буде намагатися втекти. Щодо ризику можливого незаконного впливу на свідків і потерпілого, то вважає, що таке твердження побудоване на припущеннях, жодних доказів, що він намагався або планував впливати на свідків та потерпілого сторона обвинувачення не надала, щодо ризику можливості продовження кримінального правопорушення або вчинення іншого то зазначає про його необґрунтованість, оскільки обвинувачений фактично перебуває під судовим контролем, а кримінальне провадження щодо нього вже перебуває на стадії судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У судове засідання захисник не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги без його участі.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надходило.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання його під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Судове рішення ухвалене також з дотриманням вимог п.8 ст.176 КПК України, у відповідності до якого під час воєнного стану до військовослужбовців , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченому ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить відповідні відомості щодо існування заявлених ризиків з посиланням на відповідні аргументи, судом було перевірено наявність ризиків та доводам прокурора надано належну оцінку.

Інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судді про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 , апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: