№ провадження 1-кп/208/799/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №7 м. Кам`янське кримінальне провадження №0000238 від 05.08.2025 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, з загальною середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-24.07.2017 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 296 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі;

-04.10.2019 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 23.12.2021 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК, ч.1 ст. 71 КК до 4 років та 1 місяця позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 15.02.2024;

-03.02.2025 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу 850 гривень;

- 02.06.2025 - Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2025, приблизно о 10.00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: місто Кам?янське, вулиця Сержанта Коновалова, біля будинку 6, де в цей час також знаходилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник прямий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий прямий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару в обличчя людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, розташувався навпроти потерпілої ОСОБА_5 та наніс останній один удар кулаком правої руки в область брови та виличної ділянки з лівої сторони обличчя, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 впала на землю на задню праву бічну поверхню тіла.

Переконавшись, що його злочинний умисел реалізовано у повному обсязі, ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії та покинув місце події.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та рани на голові, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Кримінальна відповідальність передбачена ч.1 ст.125 КК України, а саме за заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив, що події відбувались у серпні 2025, потерпіла ОСОБА_5 в цей час разом із його співмешканкою вживали алкогольні напої, після чого стала чіплятися за його руку на що він штовхнув потерпілу, остання впала та її окуляри лопнули. Після вказаних подій одразу покинув місце подій. В судовому засіданні обвинувачений щиро кається з приводу вчиненого та просив його суворо не карати. Фактичні обставини справи не оспорює та не бажає досліджувати їх в повному обсязі, узвязку із повним визнанням провини та щирим каяттям.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового розгляду, прийняв рішення не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначенні особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду не з`явилась, нею було скеровано на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 просить обрати на розсуд суду.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіянні легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання повинно вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, характер суспільної небезпеки діяння, конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей або осіб похилого віку не має, відповідно до побутової характеристики скарг від сусідів не надходило.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи особу винного, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямовані на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні, в тому числі у виді запобіжного заходу та арешту майна, не застосовувалися.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1