Справа № 455/414/22
Провадження № 1-кп/455/85/2026
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2026 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 23.02.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхній Лужок Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи особою, раніше неодноразово притягнутою, згідно постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.03.2021 та 17.12.2021 до адміністративної відповідальності, за вчинення домашнього насильства за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї дружини, із якою він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 упродовж року, в період часу з 09.03.2021 по 13.12.2022, перебуваючи по місцю проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своєю дружиною ОСОБА_5 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілої. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 22.02.2022 приблизно о 10.00 год., ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання потерпілої, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 , дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь та гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ст.126-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також в заяві просила обрати обвинуваченому мінімальну міру покарання.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та матеріали, надані до нього, суд приходить до таких висновків.

Із змісту ч.4 ст.286 КПК України відомо, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.284 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років

У ч.2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

В ч.3 ст.49 КК України наголошено на тому, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Статтею 285 КПК України передбачено можливість продовження судового розгляду відносно особи, яка може бути звільнена від кримінальної відповідальності, передбачена тільки в разі, коли обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього. Для звільнення особи від кримінальної відповідальності КПК України передбачає тільки наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстав для такого звільнення.

Отже, суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В ухвалі Верховного суду від 24 лютого 2020 року справі 466/5490/17 зазначено, що матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання. Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеної в постановах Верховного суду від 12 листопада 2019 року справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі №288/685/17, виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Так, згідно обвинувального акту, вищевказане кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , мало місце 22.02.2022 року.

При цьому, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, є нетяжким злочином.

Санкція статті ст.126-1 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до двох років.

Таким чином, строк притягнення за вчинення даного кримінального правопорушення до відповідальності, враховуючи санкцію вказаної норми, становить три роки (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

Відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 23.02.2022року.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду 11.05.2022.

Ухвалою судді від 12.05.2022 призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 29.03.2023 року судове провадження зупинено до звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з військової служби.

Ухвалою суду від 08.12.2025 року судове провадження поновлено у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 з військової служби.

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченим від досудового розслідування чи суду по даній справі, а також вчинення ним протягом цих строків нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався.

Таким чином, оскільки з часу вчинення зазначеного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені ч.1 ст.49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення особи обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності, враховуючи, що ст.49 КК України носить імперативний характер, тобто є обов`язковою для застосування в разі наявності для цього підстав, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності та закрити дане кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.285, ч.4 ст.286, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372, 376, 395, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 23.02.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1