справа № 752/5143/24
провадження №: 1-кс/752/698/26
У Х В А Л А

про арешт майна

05.02.2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000733, відомості щодо якого внесені 10.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді звернулась прокурор із вказаним клопотанням, в якому просив накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме на: житловий будинок загальною площею 326 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 ; житловий будинок загальною площею 46 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Прокурор обґрунтовує клопотання тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні №0000733, відомості щодо якого 10.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території Київської області діє група осіб, що вчиняє злочини у сфері заволодіння нерухомим майном громадян шляхом обману та підроблення офіційних документів.

Так, в ході проведення слідчих дій з`ясовано, що 24.04.2023 державний реєстратор Томашівської сільської ради Київської області ОСОБА_5 здійснила державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 326 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 46 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 за мешканцем Волинської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому, реєстрація права власності проведена, виключно, на підставі технічних паспортів та Довідок, виданих директором ТОВ «Реєстраційне БТІ» ОСОБА_7 , без будь-яких документів, що посвідчують право власності ОСОБА_6 на зазначені об`єкти нерухомого майна. Крім того, як було з`ясовано, у заявах про державну реєстрацію відсутні підписи заявника, що свідчить про його відсутність у державного реєстратора.

За результатами аналізу трафіку мобільного телефону ОСОБА_5 та моніторингу її банківських операцій, встановлено, що остання під час проведення реєстраційних дій, як і в інші робочі дні, знаходилась у м. Києві за місцем свого проживання, звідки й проводила реєстраційні дії. Даний факт підтверджено під час проведення тимчасового доступу до документів Томашівської сільської ради, оскільки реєстраційні справи щодо зазначених об`єктів відсутні та не сформовані. Разом із тим, 27.04.2023 ОСОБА_5 у невідомий спосіб було видано ОСОБА_6 витяги з Державного реєстру речових прав.

У подальшому, 03.05.2023 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено 2 договори дарування (зареєстровані у реєстрі нотаріальних дій під № 899 та 900) відповідно до яких ОСОБА_6 подарував житловий будинок загальною площею 326 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок загальною площею 46 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , своєму сину ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування встановлено, що зазначений вище житловий будинок загальною площею 326 кв.м., право власності на який безпідставно зареєстроване за ОСОБА_6 , являється власністю Бучанської ОТГ (будівля міської бані) яка фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана будівля була передана ОСОБА_4 в оренду, відповідно до договору від 10.03.2004 з Ворзельською сільрадою та привласнена останнім у протиправний спосіб. Будівлі загальною площею 46 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , взагалі не існувало, а реєстрація вказаного об`єкту здійснена ОСОБА_4 з метою отримання у власність земельної ділянки.

При цьому, адреси, за якими зареєстровано зазначені вище об`єкти нерухомості ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) взагалі не присвоювались.

Продовжуючи свої злочинні дії, у квітні 2025 року ОСОБА_4 звернувся до КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» із заявою про виготовлення технічної документації на земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . За результатами опрацювання відповідних заявок на сервісах Держгеокадастру України було сформовано дві земельні ділянки за зазначеними адресами, яким присвоєно кадастрові номера :01:055:0170, :01:055:0171 відповідно. Зазначені дії ОСОБА_4 свідчать про намір отримати шляхом обману у власність дві земельні ділянки, що належать Бучанській ОТГ.

Про даний факт Бучанська міська рада повідомила СУ ГУНП у м. Києві та звернулась із заявою про залучення до кримінального провадження як потерпілого.

Зібрані вищевказані фактичні дані, свідчать про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 16.01.2026 житловий будинок загальною площею 326 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 46 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у провадженні, оскільки вказана нерухомість являється об`єктами кримінально протиправних дій.

Таким чином, з метою збереження доказів вчинення кримінального правопорушення та запобігання відчуження нерухомого майна третім особам, необхідно накласти арешт вказане майно, у зв`язку з цим, прокурор просить задовольнити вказане клопотання.

В судове засідання прокурор не з`явилась про дату, час та місце розгляду вказаного клопотання повідомлялась належним чином. До початку розгляду вказаного клопотання прокурор подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, а також просила розглянути вказане клопотання за відсутності особи, у володіння якої знаходяться вищезазначене майно, оскільки воно є заходом забезпечення кримінального провадження та існує загроза його продажу та перереєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності прокурора, власника майна та його представника та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання та додані до нього документи, вважає необхідним задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні №0000733, відомості щодо якого 10.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння об`єктом нерухомості шляхом обману та підроблення офіційних документів.

Про даний факт Бучанська міська рада звернулась до СУ ГУНП у м. Києві із заявою про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого.

16.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є державним реєстратором Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК Кодексу.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 16.01.2026 житловий будинок загальною площею 326 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 46 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у провадженні, оскільки вказана нерухомість є об`єктами кримінально протиправних дій.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вказане нерухоме майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і у встановленому закону порядку, визнано речовим доказом.

Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна враховує правові підстави для арешту майна, а саме те, що вказане майно є об`єктом кримінального провадження та визнане речовим доказом, наявність суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а тому вважає необхідним накласти арешт на вказане майно.

Крім того, прокурором обґрунтовано клопотання про накладення певних заборон на вищевказане нерухоме майно.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, враховуючи наявність достатніх даних, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, обставин вчинення кримінального правопорушення, наслідків, правових підстав для накладення арешту, вважає необхідним застосувати заборону будь-кому і будь-яким чином користуватись та розпоряджатись вищевказаним майном, оскільки не вжиття вказаних заходів може призвести до непередбачених наслідків, у тому числі до його продажу та перереєстрації, а також його незаконного відчуження.

З огляду на викладене та враховуючи наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що у ході досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно із застосування вказаних заборон, у зв`язку із цим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000733, відомості щодо якого внесені 10.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на об`єкти нерухомого майна, а саме на: житловий будинок загальною площею 326 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 ; житловий будинок загальною площею 46 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1