КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002379 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южно-Сахалінськ Сахалінської області (РФ), громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), та їй призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Суд визнав доведеним, що громадянка України ОСОБА_7 , будучи суддею Первомайського районного суду АР Крим вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3433/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 111 КК України Доповідач ОСОБА_1

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, ОСОБА_7 , будучи суддею та, відповідно до постанови Верховної Ради України № 3433-IV від 09.02.2006, займаючи посаду судді Первомайського районного суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади Російської Федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів Російської Федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20.02.2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, ОСОБА_7 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської Федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Первомайський районний суд Республіки Крим російської федерації», відповідно до положень ст. 64 Конвенції, є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, перебуваючи за адресою: АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вул. Жовтнева, буд. № 116-а, упродовж березня - квітня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

В подальшому, указом президента російської федерації «Про призначення суддів федеральних судів» № 786 від 19.12.2014, ОСОБА_7 призначено на посаду так званого «судді» так званого «Первомайського районного суду Республіки Крим російської федерації».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, будучи громадянкою України та суддею, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 09.02.2006 року № 3433-IV, займаючи посаду судді Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим, знаходячись у службовому приміщенні так званого «Первомайського районного суду Республіки Крим російської федерації», за адресою: АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вул. Жовтнева, буд. № 116-а, діючи в інтересах російської федерації, упродовж з березня 2014 року по 19 квітня 2016 року (день звільнення з посади судді Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим), прийняла понад 500 рішень у судових (адміністративних, кримінальних, цивільних) справах чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя, відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Допомога ОСОБА_7 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним через істотні порушення вимог Кримінального кодексу України, неправильне застосування норм КПК України, Конституції України та не застосування правових висновків ЄСПЛ, просить його скасувати та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у державній зраді, проте стороною обвинувачення не доведено вказані обставини, тобто склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, відсутній в діях ОСОБА_7 , яка на бік ворога в умовах війни не переходила, у шпигунстві не викрита, підривна діяльність не доведена.

Крім того, сторона захисту переконана, що на обвинувачену міг чинитися тиск зі сторони окупаційної влади Кремля, використовуючи при цьому родину ОСОБА_7 , проте орган досудового розслідування цю проблему не досліджував.

Вказує й на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок, не звернув увагу на положення ст. 54 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни», згідно якої, окупаційній державі забороняється змінювати статус посадових осіб чи суддів на окупованих територіях або вживати стосовно них будь-яких заходів примусу, якщо вони утримуватимуться від виконання своїх обов`язків з міркувань совісті. Ця заборона не становить перешкоди для виконання абзацу другого статті 51. Вона не впливає на право окупаційної держави звільняти посадових осіб з посад, які вони обіймають.

Також звертає увагу і на положення ч. 2 ст. 19 КК, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Тому вважає, що не зайвим в таких категоріях справ, за певних обставин, є призначення судових психолого-психіатричних експертиз, метою яких може бути і отримання відповіді на питання, чи дійсно особа, знаходячись в конкретних життєвих обставинах окупації, активних воєнних дій, усвідомлювала протиправність своїх дій та могла керувати ними.

Не виключено, що кризова ситуація, з урахуванням індивідуальних особливостей психіки конкретної особи, так чи інакше може вплинути на неї, тим самим змусити людину фактично відмовитись від минулих цінностей, поглядів та під впливом хворобливого стану психіки піти на співпрацю з ворогом. Проте вищезазначені норми КК України суд до уваги не взяв.

Окрім цього, зазначає, що, згідно з ч. 2 ст. 323 КПК, судовий розгляд за відсутності обвинуваченого (іn аbsentia) може здійснюватися лише у кримінальних провадженнях щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або/міжнародний розшук. Разом з тим, до матеріалів клопотання не додані докази оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук. Єдиним доказом міжнародного розшуку тої чи іншої особи є виставлення Інтерполом - «червоної картки».

Щодо переховування на тимчасово окупованій території України, то такі обставини, як виїзд або перебування особи на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (як окремий випадок перебування особи за межами України), є юридично значущими (юридичними фактами) для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного обвинуваченого або застосування спеціального досудового розслідування, та підлягають доказуванню прокурором, тобто є предметом судового контролю. Проте такі докази також відсутні.

Також вказує й на те, що на момент відкриття кримінального провадження відносної ОСОБА_7 , в її діях був відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а отже, статусу підозрюваної вона не набула.

Таким чином, вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за її відсутності, тому у даній справі неупередженим та справедливим рішенням є виправдувальний вирок.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні державної зради, тобто умисного діяння, вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що відповідає юридичній кваліфікації діяння, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VІІ від 08.04.2014 року), є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення та відсутності доказів її винуватості були перевірені у судовому засіданні.

Однак, ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами наявними у провадженні, які змістовно наведені у вироку та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними та допустимими, а їх сукупність достатньою для взаємозв`язку.

Так, на наявність в діях ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме - її винуватість в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні громадянином України умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, вказують, зокрема, такі докази:

- копія заяви народного депутата України ОСОБА_9 , відповідно до якої останній повідомляє Генерального прокурора України про обставини ймовірного вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, ст. 110, ст. 110-2 КК України, у тому числі ОСОБА_7 (т. 3 а.п. 1-48);

- копія листа Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_10 від 14.02.2015 року №30-2008/15 щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддями АР Крим, у тому числі ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України(т. 3 а.п. 49-58);

- копія листа Адміністрації Президента України від 20.03.2015 року №45-01/135 з додатком, згідно якого ОСОБА_7 призначена на посаду судді Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим постановою Верховної Ради України від 09.02.2006 року № 3433-ІV (т. 3 а.п. 95-111, 125-132);

- лист Департаменту контррозвідки СБ України від 14.06.2016 року № 2/2/8-22047, відповідно до якого ОСОБА_7 перебуває на території АР Крим (т.3 а.п. 161-167);

- протоколи огляду документів (інтернет-видань) від 31.03.2021 року з додатками, відповідно до яких проведено огляд офіційного веб-сайту Президента Російської Федерації, в ході якого виявлено «Федеральный конституционный Закон Российской Федерации № 6-ФКЗ від 21.03.2014 року «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субьектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», а також «Федеральний Закон Российской Федерации № 154-ФЗ від 23.06.2014 року «О создании судов Российской Федерации на териториях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» (т. 2 а.п. 148-189, 190-214);

- протокол огляду інтернет-видань від 07.04.2015 року з додатками, відповідно до якого проведено огляд офіційного веб-сайту Президента Російської Федерації, в ході якого виявлено Указ президента Російської Федерації від 19.12.2014 року за № 786 «О назначении судей федеральных судов» - «в Республике Крым судьей Первомайского районного суда ОСОБА_11 » (т. 2 а.п. 1-18);

- протокол огляду інтернет-видань від 31.03.2021 року з додатками, відповідно до якого проведено огляд офіційного веб-сайту Президента Російської Федерації, в ході якого виявлено Указ президента Російської Федерації від 19.12.2014 року за № 786 «О назначении судей федеральных судов» - «в Республике Крым судьей Первомайского районного суда ОСОБА_11 » (т. 2 а.п. 83-99);

- копія повідомлення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 06.10.2015 року №8вк-4067/15, згідно якого відкрито дисциплінарне провадження, в тому числі щодо судді ОСОБА_7 (т. 3 а.п. 135-138);

- копія рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.11.2015 року №3009/дп-15 з рекомендацією про звільнення, в тому числі ОСОБА_7 з посади судді Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим, у зв`язку із порушенням присяги судді (т. 3 а.п. 140-160);

- копія рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 року № 1206/0/15-15 «Про внесення подань Президентові України та до Верховної Ради України про звільнення суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя за порушення присяги», яким вирішено внести Президентові України про звільнення за порушення присяги, серед інших суддю Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_7 (т. 3 а.п. 169-207);

- витяг з постанови Верховної Ради України № 1228-VIII від 19.04.2016 року відповідно до якого ОСОБА_7 звільнено з посади судді Первомайського районного суду АР Крим у зв`язку з порушенням присяги судді (т. 3 а.п. 134-135);

- протокол огляду інтернет-видань від 02.02.2015 року, відповідно до якого слідчим відділом Генеральної прокуратури України проведено, серед іншого огляд офіційного веб-сайту «Первомайского районного суда», на якому у вкладці «состав суда» міститься список суддів, серед яких є суддя « ОСОБА_11 » ( т. 2 а.п.19-75);

- протоколи огляду документів від 11-18.06.2015 року та від 31.03.2021 року з додатками, відповідно до якого слідчим відділу Генеральної прокуратури України проведено огляд офіційного сайту «Первомайского районного суда», яким встановлено, що за пошуком документів за прізвищем судді « ОСОБА_11 » виявлено понад 500 рішень у судових (адміністративних, кримінальних, цивільних) справах (т. 1 а.п. 187-208, т. 2 а.п. 100-147).

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року), є безпідставними.

Диспозиція ч. 1 ст. 111 КК України в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року передбачає кримінальну відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Отже, закон визначає державну зраду як умисне діяння громадянина України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, обороноздатності, державній, економічній або інформаційній безпеці України.

Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення виражається у таких діях: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; шпигунстві; наданні іноземній державі, іноземній організації чи її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї.

У контексті ст. 111 КК України надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.

При цьому державна зрада є закінченим злочином не з моменту встановлення зв`язку з іноземною державою, іноземною організацією або їх представниками чи з моменту отримання від них злочинного завдання, а з моменту вчинення певних конкретних дій на шкоду Україні.

Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України) і бажає цього.

Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_7 , будучи громадянкою України та суддею, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20.02.2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, перебуваючи за адресою: АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вул. Жовтнева, буд. № 116-а, упродовж березня - квітня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», та у подальшому, перебуваючи на посаді судді «Первомайського районного суду Республіки Крим російської федерації» здійснювала відправлення правосуддя відповідно до законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Здійснення ОСОБА_7 за таких умов «правосуддя» від імені РФ свідчить про забезпечення становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом утворення й функціонування незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України та недопущення контролю української влади на території АР Крим, а відтак, надання нею допомоги РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, що вказує на правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 111 КК України.

З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, оскільки сукупність зібраних по справі доказів містить достатньо відомостей, які поза розумним сумнівом вказують, що ОСОБА_7 , обіймаючи посаду судді «Первомайського районного суда» на окупованій території АР Крим, здійснювала «правосуддя» на підставі законодавства Російської Федерації та ухвалювала рішення у справах, де сторонами провадження були громадяни України, тобто ОСОБА_7 надавала допомогу державним органам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, чим спричинила шкоду суверенітету та територіальній цілісності України.

Що стосується тверджень захисника про можливий тиск на ОСОБА_7 зі сторони окупаційної влади, то слід зазначити наступне.

Вищенаведені докази дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи громадянкою України та суддею, діяла саме з метою спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності й недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України в умовах тимчасової окупації з боку РФ частини території України - Автономної Республіки Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20.02.2014 року, а також анексії з боку РФ цієї частини території України, а її дії (перехід судді АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації) полягали в наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, адже призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Крім того, під час перевірки матеріалів кримінального провадження факту здійснення на ОСОБА_7 будь-якого тиску з боку окупаційної влади не встановлено.

При цьому колегія суддів зауважує, що сторона захисту конкретно не вказала про заходи впливу на обвинувачену зі сторони окупаційної влади та не надала жодних доказів з цього приводу, а лише висловила припущення щодо можливості тиску на ОСОБА_7 органами окупаційної влади.

Що стосується посилань захисника на положення ст. 54 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 року, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до вказаної норми закону, окупаційній державі забороняється змінювати статус посадових осіб чи суддів на окупованих територіях або вживати стосовно них будь-яких заходів примусу, якщо вони утримуватимуться від виконання своїх обов`язків з міркувань совісті.

Проте, в даному випадку ОСОБА_7 не утрималась від виконання своїх обов`язків, а продовжила здійснювати правосуддя як суддя «Первомайського районного суда» на окупованій території АР Крим, здійснювала «правосуддя» на підставі законодавства Російської Федерації та ухвалювала рішення у справах, де сторонами провадження були громадяни України.

Таким чином, на ОСОБА_7 не розповсюджується дія ст. 54 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни».

Доводи захисника про відсутність доказів оголошення ОСОБА_7 у міждержавний та/або міжнародний розшук, у зв`язку з чим, на переконання захисника, суд не мав права на розгляд кримінального провадження без участі обвинуваченої, спростовуються постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України від 11.08.2015 року, якою підозрювану ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Крім того, у кримінальному провадженні № 0001289, з якого виділено кримінальне провадження № 0002379, проводилось спеціальне досудове розслідування на підставі ухвали слідчого Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2016 року.

За вимогами ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Таким чином, факт переховування ОСОБА_7 , оголошення її у міжнародний розшук та його обґрунтованість були предметом перевірки під час вирішення питання про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування.

Згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2024 року судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, визначено здійснювати в порядку спеціального судового провадження. При цьому, суд першої інстанції також встановив, що наявні підстави для розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia) (т. 1 а.п. 129-131).

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, будучи у встановленому законом порядку повідомленою в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора про існуюче щодо неї кримінальне провадження, а також про дату, час і місце розгляду справи, ухилялася від явки до органу досудового розслідування та суду, оголошена в розшук, про що свідчить постанова слідчого від 11.08.2015 року, колегія суддів вважає, що висновки суду про можливість проведення розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_12 в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

За наведеного, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального законодавства, здійснюючи судовий розгляд кримінального провадження без участі обвинуваченої ОСОБА_7 .

Що стосується тверджень захисника про необхідність призначення психолого-психіатричної експертизи, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності кожного доказу, а сукупності зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 111 КК України.

Інших обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням положень ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного та даних про її особу.

У зв`язку з викладеним колегія суддів, вважаючи вирок Печерського суду м. Києва від 19 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 законним і обґрунтованим, не вбачає підстав для його скасування, а відтак, апеляційна скарга захисника, доводи якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не підлягає задоволенню.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що у вироку від 19.12.2024 року судом першої інстанції допущена описка в написанні імені по батькові ОСОБА_7 , а саме зазначено « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_7 », а тому колегія суддів вважає необхідним рекомендувати суду першої інстанції виправити зазначену описку в порядку ст. 379 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційнускаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України виправити у вироку від 19.12.2024 року описку в написанні імені по батькові ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3