ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
н/п 1-кс/490/2173/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділу розслідування кримінальних проваджень за участю дітей СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погоджеим із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на вилучене 14.05.2026 року під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , майно.

В обґрунтування клопотання вказала, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000053 від 05.04.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 156-1, ч. 4 ст. 301-1 КК України.

Також вказала, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як доказ.

В судове засідання слідчий не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій вказала, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000053 від 05.04.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 156-1, ч. 4 ст. 301-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку серпня 2025 року (більш точний час та місце встановити не виявилось за можливе) ОСОБА_5 , за допомогою мессенджера «Telegram», через чат « ІНФОРМАЦІЯ_1 » познайомився з малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на домагання малолітньої ОСОБА_6 для сексуальних цілей з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, під час спілкування через чат « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у мессенджері «Telegram» діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті схилити малолітню ОСОБА_6 до вступу у статевий зв?язок, запропонував останній зустрітись та провести час разом.

У подальшому, отримавши згоду потерпілої, у попередньо обумовлений час, а саме 07.08.2026 приблизно о 9:00 год. ОСОБА_5 приїхав за адресою мешкання потерпілої, а саме: АДРЕСА_1 , де з метою вчинення дій сексуального характеру зустрівся з ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 07.08.2025 року приблизно о 9:00, перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись відсутністю специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей потерпілої вчинив дії, пов?язані з вагінальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_6 з використанням геніталій.

14.05.2026 року ОСОБА_5 було затримано. Під час затримання було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно.

З урахуванням того, що вилучене в ході проведення обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 14.05.2026 року під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , майно, а саме: мобільний телефон марки «POCO C40», серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім-картою № НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7