Справа № 755/3335/26
№ 1-кс/755/1042/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Партизани, Кіровського р-ну, АР Крим, громадянці України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 від 26.09.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2 відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 .

Клопотання погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 від 26.09.2024 року за підозрою громадянки України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок, так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань і регулярних збройних формувань на територію України.

У зв`язку з відкритим військовим вторгненням РФ в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Таким чином, з 20.02.2014 року РФ, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ, а також, придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено, так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

Враховуючи вказані вище протиправні дії РФ, кінцевою ціллю окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна - АР Крим до складу РФ.

З цією метою, зокрема, для легалізації діяльності, так званих «представницьких» та «виборчих» інституцій управління окупаційної влади на тимчасово окупованій території АР Крим створено органи, які діють на постійній основі та беруть участь в організації, так званих «виборів» до представницьких органів влади всіх рівнів в РФ (федеральному, рівні суб`єкта федерації, рівні муніципального утворення, окружному рівні).

Зокрема, у 2014 році на ТОТ АР Крим було створено, так звану «виборчу комісію Республіки Крим».

Відповідно до ст. 69 Конституції України, народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Основний Закон визначає, що питання організації виборі та референдумів на території України регулюється Розділом ІІІ.

Організація та проведення будь-яких виборів на суверенній території України в інший спосіб, ніж передбачено Конституцією України та Законів України, не допускається.

Організація протиправних виборів на тимчасово окупованих територіях є нічим іншим, як здійсненням певних заходів громадського значення, спрямованих на створення умов для реалізацію дій щодо незаконного голосування за кандидатів до представницьких органів влади РФ, і вчинення таких дій перебуває поза межами законодавства України.

Відповідно до ст. 20 Федерального закону «Про основні гарантії виборчих прав і права на участь у референдумі громадян Російської Федерації», в РФ діють наступні виборчі комісії: центральна виборча комісія; виборчі комісії суб`єктів РФ; окремі виборчі комісії; територіальні (районні, міські та інші) комісії; дільничні комісії. У ч. 3 вказаної статті передбачено, що виборчі комісії забезпечують реалізацію та захист виборчих прав та прав на участь у референдумі громадян РФ, здійснюють підготовку і проведення виборів і референдумів в РФ.

Тобто, територіальні виборчі комісії є складовою виборчої системи РФ, на які покладено обов`язки з організації та проведення виборів на певній території.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Федерального закону «Про основні гарантії виборчих прав і права на участь у референдумі громадян Російської Федерації», територіальні виборчі комісії діють на постійній основі. Положеннями ч. 6 вказаної статті визначено, що формування територіальних комісій здійснюється виборчою комісією суб`єкта РФ на основі положень, вказаних у ч. 2 ст. 22 зазначеного закону, а також пропозицій представників органів муніципальних утворень, зборів виборців за місцем проживання, роботи, служби, навчання, територіальних комісій попереднього складу.

У ч. 9 ст. 26 Федерального закону «Про основні гарантії виборчих прав і права на участь у референдумі громадян Російської Федерації» визначено, крім інших, наступні повноваження територіальної виборчої комісії як: забезпечення на відповідній території реалізації заходів, пов`язаних з підготовкою і проведенням виборів, референдумів, розвитком виборчої системи в РФ, впровадженням, експлуатацією і розвитком засобів автоматизації, правовим навчанням виборців, професійною підготовкою членів комісії та інших організаторів виборів, референдумів; розподіл виділених з федерального бюджету, бюджету суб`єкта РФ коштів на фінансове забезпечення підготовки і проведення виборів, референдуму, контроль цільового використання вказаних коштів; заслуховування повідомлень органів виконавчої влади суб`єкта РФ і органів місцевого самоврядування з питань, пов`язаних з підготовкою та проведенням виборів, референдумів.

Положення ч. 7 ст. 28 Федерального закону «Про основні гарантії виборчих прав і права на участь у референдумі громадян Російської Федерації» передбачають, що голова територіальної виборчої комісії призначається на посаду із числа членів комісії з правом вирішального голосу і звільняється з посади рішенням виборчої комісії суб`єкта федерації.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що на голову територіальної виборчої комісії, у тому числі, на тимчасово окупованій території, покладаються всі повноваження, віднесені до компетенції діяльності вказаної комісії, щодо організації та проведення незаконних виборів.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою України, фактично проживаючи на території Кіровського району, смт. Кіровське, Автономної Республіки Крим, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, а саме у Кіровському районі, смт. Кіровське, вул. Рози Люксембург, 39, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.12.2023 року, маючи стійкий, прямий, виниклий за невідомих обставин, протиправний умисел, всупереч вимогам законодавства України, взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території АР Крим, за наступних обставин.

02 грудня 2019 року постановою, так званої «Виборчої комісії Республіки Крим» № 47/355-2 сформовано, так звану «територіальну виборчу комісію Кіровського району Республіки Крим», строком повноважень на 5 років, до складу якої, окрім інших, ввійшла громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 грудня 2019 року постановою, так званої «Виборчої комісії Республіки Крим» № 47/356-2, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено, так званим «головою територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим».

Разом з цим, постановою Ради Федерації Федеральних зборів РФ № 678-СФ від 07.12.2023 року «Про призначення виборів Президента Російської Федерації» та постановою Центральної виборчої комісії РФ № 140/1080-8 «Про проведення голосування на виборах Президента Російської Федерації, призначених на 17 березня 2024 року, протягом декількох днів поспіль» від 08.12.2023 року, згідно з якими, на території Автономної Республіки Крим призначено вибори президента Російської Федерації, які проходитимуть 15, 16 та 17 березня.

Починаючи із січня 2024 року, ОСОБА_6 , як «голова територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим», відповідно до повноважень, покладених на неї Федеральним законом «Про основні гарантії виборчих прав і права на участь у референдумі громадян Російської Федерації», на підставі якого, організовані незаконні вибори 17.03.2024 року на території АР Крим, керувала діями, так званої «територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим» щодо організації та проведення вказаних незаконних виборів.

У січні-березні 2024 ОСОБА_6 , як, так званий «голова територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим», організовувала інформаційно-роз`яснювальну діяльність щодо проведення виборів, які призначені на 17.03.2024 року, надавала методичну допомогу дільничним виборчим комісіям, організовувала та проводила навчання організаторів та інших учасників виборчого процесу, в тому числі, призначала, так званих «голів» дільничних виборчих комісій, а також, формувала дільничні виборчі комісії, які в подальшому, брали участь у проведенні незаконних виборів 17.03.2024 року.

Зокрема, ОСОБА_6 , будучи, так званим «головою територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим», прийняла: рішення № 80/429-2 від 25.01.2024 року, відповідно до якого, затверджено план роботи, так званої «територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим» на 2024 рік; рішення № 79/424-2 від 16.01.2024 року, відповідно до якого, розподілено обов`язки між членами територіальної виборчої комісії під час проведення виборів президента, які призначенні на 17.03.2024 року; рішення № 79/425-2 від 16.01.2024 року, відповідно до якого, визначається група контролю, так званої «територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим» за використанням територіального фрагмента Державної автоматизованої системи Російської Федерації «Вибори», під час проведення незаконних виборів 17.03.2024 року; рішення № 85/473-2 від 29.02.2024 року, відповідно до якого, визначені відповідальні особи за отримання та доставку виборчих бюлетенів для голосування на незаконних виборах 17.03.2024 року.

Отже, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2023 року, перебуваючи за адресою: АР Крим, Кіровський район, смт. Кіровське, вул. Рози Люксембург, 39, будучи, так званим «головою територіальної виборчої комісії Кіровського району Республіки Крим», організовуючи та керуючи її протиправною діяльністю, взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється у колабораційній діяльності, а саме, в участі в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

18 вересня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2024 року громадянці України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно із ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру вручено їй у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр» № 189 (7849) від 18.09.2024 року, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також, надіслано на електронну пошту, яка перебуває у користуванні громадянки України ОСОБА_6 .

На виклики ОСОБА_6 не з`явилася та не повідомила про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала.

У зв`язку з викладеним, в органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто не вручено, проте, вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Одночасно з цим, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено її захиснику у вказаному кримінальному провадженні - адвокату ОСОБА_4 .

26 вересня 2024 року прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя виділено з кримінального провадження № 0000001 від 01.01.2024 матеріали досудового розслідування за підозрою громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, в окреме провадження та зареєстровано виділені матеріали досудового розслідування в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000221від 26.09.2024 року.

Згідно із ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою,яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Беручи до уваги, що згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, підозрюваною ОСОБА_6 у період з 08.11.2017 року до теперішнього часу в Базі даних не виявлено.

26 вересня 2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого доручено співробітникам Бориспільського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області.

Встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 наразі, переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується відповіддю оперативного підрозділу щодо виконання доручення (вих. № 51/27/1-416 від 10.10.2024).

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих у ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення № 51/27/1-292 від 22.07.2024 року, відповідно до якого, оперативним підрозділом виявлено факти протиправної діяльності громадянки України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 01.08.2024 року, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянки України ОСОБА_6 ; протоколами оглядів від 19.08.2024 року, якими підтверджується факт протиправної діяльності громадянки України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 21.08.2024 року, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянки України ОСОБА_6 ; висновком експерта № 9614/24-35 від 30.10.2024 року за результатами проведення судової портретної експертизи, відповідно до якого, на фотознімку, виявленому під час проведення огляду мережі Інтернет, зображена громадянка України ОСОБА_6 ; відповіддю Офісу Президента України № 48-01/1292 від 12.08.2024 року на запит слідчого про те, що матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_6 , на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили; іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно зі ст. 177 КК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, забезпечення можливості своєчасності та повноти проведення досудового слідства, виконання процесуальних дій, виявлення та фіксації слідів злочинної діяльності, а також попередження ухилення підозрюваного від слідства.

Крім доказів, які свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри,в ході досудового розслідування отримано фактичні дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно із вказаними доказами, зокрема отриманими відомостями від ДПС України та оперативного підрозділу, а також, іншими відповідями на запити, направленими в порядку ст.93 КПК України, встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду на ТОТ України АР Крим та перебуваючи на зазначеній території, у тому числі під час та після деокупації ТОТ України АР Крим, має можливість: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення.

У випадку обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваною, обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому та зазначив, що підозрювана ОСОБА_6 , відповідно до вимог КПК України, повідомлена про здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, повідомлення про підозру є врученим та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрювана може переховуватись, тому, запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

Захисник ОСОБА_4 щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, зазначивши, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід не буде дієвим, адже, ОСОБА_6 раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалася, відсутні докази того, що остання буде переховуватись, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території і не надано доказів того, що їй відомо про дане кримінальне провадження, чим порушено принцип обізнаності.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 від 26.09.2024 року.

16 вересня 2024 року в межах кримінального провадження № 0000001 від 01.01.2024 року, з якого, згідно з постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 26.09.2024 року, виділено матеріали кримінального провадження № 0000221 від 26.09.2024 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про що опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 189 (7849) від 18.09.2024 року та 18.09.2024 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, зокрема, надіслано на електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває у користуванні громадянки України ОСОБА_6 , відповідно до протоколу огляду речей та документів від 18.09.2024 року.

Крім того, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 23.09.2024 року, 24.09.2024 року та 25.09.2024 року про виклик її до слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 також опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження № 189 (7849) від 18.09.2024 року та 18.09.2024 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, зокрема, надіслані на електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває у користуванні громадянки України ОСОБА_6 , відповідно до протоколу огляду речей та документів від 18.09.2024 року.

У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 26.09.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, а провадження зупинялося та відновлювалося, зокрема і постановою від 26 березня 2026 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , яка, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не виїхала з неї до теперішнього часу, не з`явилася на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що остання переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваній у разі визнання її винуватою, а усвідомлення підозрюваною цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчої про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Партизани, Кіровського р-ну, АР Крим, громадянки України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: