Справа №756/5483/24Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1905/2026Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2021 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна (покарання відбуто);

- вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі,

засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі частин 1,4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022, більш суворим за цим вироком, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022. Строк відбування покарання рахувати з 20 березня 2025 року. Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 5 266 гривень 67 копійок та 2 000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 03 лютого 2024 року, близько 18 год. 00 хв., у ОСОБА_7 , який знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_9 , виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, що належить потерпілому.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_10 , перебуваючи у в спальній кімнаті вказаної квартири, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення викрав мобільний телефон марки РОСО Х3 PRO (8 GB/256 GB, Frost Blue) IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Виконавши всі дії, які ОСОБА_10 , вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, останній із вказаним мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду, яка, згідно із висновком експерта № CE-19/111-24/10079-ТВ, станом на 04.02.2024, становить 5266 грн. 67 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував, що він має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та місце роботи, став на шлях виправлення, відшкодував шкоду потерпілому, який жодних претензій до нього не має.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області від 29.08.2022, остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними, та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок є незаконним, оскільки винесений внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування ст. 71 КК України та помилковим застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше судимий 29.08.2022 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України до 5 років позбавлення волі та вчинив новий злочин до відбуття покарання , однак місцевий суд призначив обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а не за сукупністю вироків, Тобто, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, та заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурора та потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків

Винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, викладених у вироку, сторонами в апеляційному порядку не оспорюється.

При призначенні покарання судом першої інстанції було враховано дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, має на утриманні співмешканку та малолітніх дітей, на обліку лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо

Доводи обвинуваченого про неврахування судом наявності на утриманні обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей, не ґрунтуються на змісті вироку та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності реального відбування обвинуваченим покарання з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення та даних про особу обвинуваченого.

Суперечать матеріалам справи, зокрема. наявному у матеріалах справи цивільного позову, який вирішений судом, і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.

Проте, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність пом`якшення ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України та помилкове не застосування судом вимог ст.71 КК України є слушними.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, вчинене 03.02.2024 року ОСОБА_7 після постановлення вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022 року, але до повного відбуття визначеного ним покарання.

Проте, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 зазначена обставина не була врахована та судом помилково застосовані вимоги ст.70 КК України покарання, а не приписи ст.71 КК України, відповідно до яких остаточне покарання за сукупністю вироків слід було призначити шляхом часткового або повного приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022 року.

З огляду на наведене , ОСОБА_7 слід пом`якшити призначене покарання за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022 року.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин вирок у частині призначеного покарання підлягає зміні.

Колегія суддів не вбачає підстав для ухвалення нового вироку, оскільки вид та розмір остаточного покарання призначеного ОСОБА_7 не змінюється, а застосування ч. 1 ст. 71 КК України не погіршить становище обвинуваченого, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Призначене ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України пом`якшити та вважати його засудженим до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2022 рокуу виді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: