Справа № 458/196/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 ,

сторона, яка подала клопотання слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

підозрювана особа ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Львівської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2024 року № 0004329 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бітля Турківського району Львівської області, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, не депутат, інвалідності не має, дітей на утриманні не має, солдат, навідник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий опис провадження і суть питання, що вирішується ухвалою.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду питання, яке вирішуються судом.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 04.03.2026 року відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду клопотання було зареєстровано, після чого передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Клопотання розглядається за ініціативою слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2024 року № 0004329 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Позиції сторін кримінального провадження.

При розгляді клопотання суд вжив заходи до повідомлення сторін кримінального провадження, а також осіб, які зазначені в ухвалі в дозволений і в передбачений законом порядок шляхом скерування судового виклику.

В судовому засіданні сторона обвинувачення, сторона, яка подала клопотання слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , подання підтримав з підстав, які наведені у клопотанні, просив задовольнити, пояснив, що саме такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

В судовому засіданні сторона обвинувачення, прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 подання підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні сторона захисту - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти доводів клопотання, вважає підозру необґрунтованою, зазначив, що така міра запобіжного заходу є передчасною, підозрюваного ніхто не розшукував і не зобов`язував його з`явитися для проходження комісії, підозрюваний отримав поранення у зв`язку з чим лікувався, ризики, які наводить сторона обвинувачення не підтвердженні, вважає, що можна застосувати домашній арешт.

В судовому засіданні сторона захисту, підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти доводів, наведених у клопотанні, пояснив, що отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби, у зв`язку з чим проходив лікування, продовжувати службу не бажає, зазначив, що суть підозри зрозуміла, провину у вчиненні злочину визнає.

Дослідивши матеріали клопотання у їх сукупності та взаємозв`язку, перевіривши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу стосовно клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1-2 статті 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання з метою визначення існування законних підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен: 1) з`ясувати суть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та обґрунтованість повідомленої підозри; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України; 4) обґрунтованість розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 235 від 10.08.2023 солдата запасу ОСОБА_5 , призваного на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11 серпня 2023 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду солдата резерву 62 запасної роти, шпк «солдат резерву» вважати таким, що з 11 серпня 2023 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 260 від 04.09.2023 солдат ОСОБА_5 , солдат резерву 62 запасної роти, вважається таким, що прийняв справи та приступив до виконання службових обов`язків за посадою навідника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 316 від 30.10.2023 солдат ОСОБА_5 , навідник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону вважається таким, що 29 жовтня 2023 року отримав поранення та був евакуйований до КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, та перебуваючи на посаді навідника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, 01.11.2023 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин не з`явився вчасно на службу після закінчення лікування в КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проводить час на власний розсуд за місцем проживання, обов`язки військової служби не виконуючи.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді навідника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11,16,129,130,199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин 01.11.2023 не з`явився вчасно на службу після закінчення лікування в КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проводить час на власний розсуд за місцем проживання, обов`язки військової служби не виконуючи, тобто у вчиненні нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, а саме кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: витягом з ЄРДР, повідомленням про підозру, матеріалами службового розслідування за фактом нез`явлення до військової частини, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту, протоколом затримання.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у Кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За такого, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_5 , відхиляються, оскільки обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_5 із кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, у тому числі з метою набуття ніби-то законного права не з`являтися на виклики до органу досудового розслідування, прокуратури та/або суду.

Щодо ризику продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, ризик підтверджується тим, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде ухилятися від виконання обов`язків військової служби, оскільки перебуватиме поза межами військової частини та місця служби, тобто продовжуватиме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав слідчий у клопотанні, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, а саме кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-1 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у в чиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України є тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 - ти до 10 - ти років, та за обвинувачення у якому застосовується безальтернативний запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

З урахуванням викладеного та особи підозрюваного, обставин вчинення правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрати ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до положень статті 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завершення чи закінчення досудового розслідування в інших формах, крім закриття кримінального провадження, не є підставою для припинення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, в тому числі і в частині покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Так як судом встановлено наявність, наданими слідчим доказами, обставини, які свідчать про наявність всіх трьох обставин, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваної особи ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, керуючись вимогами ст.ст.32,131,132,176-178,183,193-194,196-197,369,372,395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2024 року № 0004329 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної особи ОСОБА_5 без визначення розміру застави задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бітля Турківського району Львівської області, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, солдат, навідник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, але не більше ніж строк досудового розслідування до 02.05.2026 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 04.03.2026 року 10:18 год.

Строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою починається з моменту застосування, тобто з дня постановлення ухвали.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурорів Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, які входить в склад призначеної групи прокурорів.

Копію даної ухвали вручити ОСОБА_5 .

Копію даної ухвали скерувати на електронну адресу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону для відома.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua; https://tk.lv.court.gov.ua/.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Порядок оскарження ухвали визначено ст.ст.309,392,395 КПК України.

Повне судове рішення (ухвала) оголошено 09.03.2025 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1