Справа № 635/2165/26
Провадження № 1-в/635/137/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.06.2025 р. Чернігівським апеляційним судом за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

06.03.2026 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 81 КК України.

В судове засідання засуджений не з`явився, подав заяву про розгляд заяви за його відсутності. Заяву підтримав.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр №140» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , посилаючись на те, що до засудженого застосовано стягнення у лютому 2026 року, яке не знято та не погашено, засуджений характеризується посередньо, не здійснив жодних відрахувань на відшкодування судових витрат, хоча був працевлаштований і отримував заробітну плату. Враховуючи викладене, вважає, що відсутні докази виправлення засудженого.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду від 05.06.2025 р. за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк тримання ОСОБА_4 під вартою з 30.11.2023 по 02.12.2023 у співвідношенні одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та під цілодобовим домашнім арештом з 02.12.2023 по 05.06.2024 з розрахунку трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідають два дні обмеження волі, що складає 368 днів обмеження волі.

Вирок набрав законної сили 05.06.2025 року.

Судом також встановлено, що засуджений відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр №140» з 07.07.2025 року.

Станом на час звернення до суду з даним поданням засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 1/3 строку покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно наданої суду характеристики ДУ «Хролівський виправний центр №140», засуджений ОСОБА_4 працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Інтерфакт-плюс» різноробом згідно ст. 60 КПК України. До праці ставиться посередньо, намагається виявляти старанність та стабільність у роботі, самостійно виконує роботі із самообслуговування. Порушення правил техніки безпеки не допускає. До виконання робіт із благоустрою ставиться посередньо. За час відбування покарання характеризується посередньо. На профілактичних обліках не перебуває.

Має заохочення:

1) 08.10.2025 року - оголошено подяку за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

2) 08.01.2026 року - оголошено подяку за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

та стягнення:

1) 01.02.2026 року оголошено попередження за порушення розпорядку дня.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , останній з липня 2025 р. по березень 2026 р. працевлаштований, був залучений до оплачуваної праці, окрім січня 2026 р. За власною ініціативою залучався до робіт із благоустрою території установи, чим подає позитивний приклад для інших засуджених.

За місцем роботи характеризується позитивно.

Суд приймає до уваги, що до ОСОБА_4 під час відбування покарання, а саме 01.02.2026 р., було застосовано стягнення, яке не знято і не погашено, згідно характеристики до праці ставиться посередньо, а тому підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення у відповідності до положень ст. 81 КК України, судом не встановлено.

Суд зауважує, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Будь-яких даних, які б свідчили про виправлення засудженого, судом не встановлено.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до характеристики засудженого рішенням комісії установи від 10.11.2025 р. засудженому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 05.06.2025 р. та вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 05.06.2025 р.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.03.2026 р.

Суддя ОСОБА_1