ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1954/25

Провадження № 11-кп/820/260/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_2 та захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 07 листопада 2022 року та остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 ухвалено рахувати з 29 січня 2026 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк її попереднього ув`язнення з 25 липня 2025 року по 28 січня 2026 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_2 залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 5238,40 грн процесуальних витрат за проведення товарознавчих експертиз.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 09 липня 2025 року на речові докази.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена та захисник подали апеляційні скарги, при перевірці яких на відповідність вимог ст.ст.392, 393, 395, 396, 399 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення їх без руху, так як їх вимоги не ґрунтуються на нормах чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до положень п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка її подає, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судового рішення. Виходячи з положеньданої норми закону, вимоги, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення, повинні бути обґрунтованими та відповідати повноваженням судової інстанції за наслідками їх розгляду.

Проте, як вбачається зі змісту апеляційних скарг, вказані вимоги кримінального процесуального закону апелянтами не дотримані.

Зокрема, в апеляційних скаргах обвинувачена та захисник просять оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок.

Однак, така позиція апелянтів не узгоджується з чинним кримінальним процесуальним законом та суперечить повноваженням суду апеляційної інстанції за наслідками судового розгляду матеріалів кримінального провадження.

Так, апеляційний суд, у відповідності до положень ч.1 ст.418 КПК України, за результатами апеляційного розгляду приймає рішення у формі вироку або ухвали.

Рішення у формі вироку, суд апеляційної інстанції може ухвалити виключно у випадках визначених в ст.420 КПК України, зокрема, у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідністю застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; та у зв`язку із неправильним звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При цьому слід враховувати, що, відповідно до ч.1 ст.421 КПК, винесення рішення у суді апеляційної інстанції, яким погіршується становище обвинуваченого, можливе лише у випадку подання апеляційної скарги прокурором, потерпілим чи його представником. Погіршення становища означає, зокрема, застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшення сум, які підлягають стягненню.

В той же час, жодної з підстав вказаного переліку апелянтами не наведено. Тобто, обґрунтування такої вимоги, як скасування вироку та ухвалення нового вироку, в апеляційних скаргах відсутнє. Більше того, така вимога не є можливою й з огляду на сам процесуальний статус обвинуваченої та захисника. Аналогічна позиція міститься у рішенні Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі за №754/2764/17.

Оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, перевіряється судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги, а ці межі в даному випадку апелянтами не визначені і з вимогами кримінального процесуального закону не узгоджені, апеляційні скарги обвинуваченої та захисника підлягають залишенню без руху, з наданням терміну для усунення їх недоліків.

З урахуванням наведеного, у поданих апеляційних скаргах обвинуваченій та захиснику необхідно привести свої вимоги у відповідність із нормами діючого кримінального процесуального законодавства, з урахуванням того, які рішення (форми рішень) та на яких правових підставах суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами її розгляду (положення ст.407 КПК України).

Особі, яка подала апеляційну скаргу, належить роз`яснити, що виправлення недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, які стосуються її змісту, має бути здійснено шляхом подачі особою нової апеляційної скарги. При цьому нова апеляційна скарга повинна відповідати усім вимогам, зазначеним у ст.396 КПК України (правовий висновок Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі за №756/9044/16-к).

У випадку не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк, апеляційні скарги будуть повернуті, однак залишення апеляційних скарг без руху або їх повернення не позбавляє права апелянтів повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 396, 398, 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_2 та захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 3 (трьох) днів з дня одержання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду ОСОБА_1