ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6714/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
1-кс/953/817/26 Доповідач ОСОБА_2
Апеляційне провадження № 11-сс/818/289/26
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисників: - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2026 року про зміну підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000001 від 16 січня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 255, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 4 статті 191, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 4 статті 191, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 5 статті 191 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2026 року клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 255, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 4 статті 191, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 4 статті 191, частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 5 статті 191 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000001 від 16.01.2025 року задоволено частково.

Змінено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосований ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2025 строком до 19.02.2026, включно, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Визначено суму застави у розмірі 1331200 (один мільйон триста тридцять одна тисяча двісті) грн., 00 коп., при внесенні якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього наступних обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися з місця свого постійного перебування, а саме за межі Харківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Встановлено строк дії ухвали до 19.02.2026 (включно), в строк визначений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2025. Прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що слідчим суддею прийнято рішення, яке не передбачено чинним КПК України, не враховані доводи сторони обвинувачення, викладені у запереченнях, визначений розмір застави не відповідає ступеню суспільної небезпечності інкримінованого підозрюваному злочину, його особі, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею 16.02.2026 прийнято рішення про залишення раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість додано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. У даному випадку, застава не є окремим запобіжним заходом, а є його складовою частиною, тому на думку сторони обвинувачення, слідчий суддя не міг змінити запобіжний захід з тримання під вартою, без визначення застави, на тримання під вартою з визначенням застави. Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, який неодноразово був продовжений. Обгрунтованість та підстави застосованого запобіжного заходу перевірялися як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції. При цьому, на той час шкода заподіяна злочином становила 5 411 767 гривень.

30.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру та встановлено, що злочинна організація заволоділа бюджетними коштами Департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА на загальну суму 20 632 195 гривень, тобто встановлені нові обставини та збільшено розмір шкоди. Слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, проігнорував вказаний факт, а також ризики не лише не зменшилися, але і збільшилися. Визначений слідчим суддею розмір застави є меншим, ніж встановлений розмір шкоди. Прокурор посилається на ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Вказує, що відповідно до проведених НСРД. ОСОБА_7 планував організацію переправлення за кордон виконавця кримінальних правопорушень підозрюваного ОСОБА_11 . Підозрюваний може вжити заходів для знищення документів шляхом впливу на інших підозрюваних. Крім того, під час проведення обшуків, ОСОБА_7 здійснював знищення документів, надавав іншим вказівки щодо знищення відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлено, що були вчинені дії з електронним підписом підозрюваного ОСОБА_12 , які могли бути вчинені підконтрольними підозрюваному особами. Прокурор зазначає, що підозрюваний ОСОБА_12 повідомив, що з боку ОСОБА_7 на нього здійснювався вплив з метою зміни показань. Крім того, за заявою дружини ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_7 здійснює за посередництва своїх адвокатів дії, які мають ознаки вчинення на неї тиску з метою примушування її чоловіка до надання завідомо неправдивих показань, внесені відомості до ЄРДР.

У доповненнях до апеляційної скарги прокурор посилається на те, що слідчі дії проводилися до повідомлення ОСОБА_7 про підозру та застосування запобіжного заходу, у зв`язку із чим відсутність спроб ухилитися від слідства до повідомлення йому про підозру не може свідчить про його належну процесуальну поведінку. Твердження слідчого судді про те, що з дати останнього продовження підозрюваному запобіжного заходу не проведено жодної слідчої дії, не відповідають дійсності, крім того, така обставина жодним чином не впливає на наявні ризики. З дати останнього продовження запобіжного заходу призначено та проведено 9 судово-економічних експертиз, допитано свідків, отримано висновок ДСФМ України, повідомлено про зміну повідомленої підозри та нову підозру.

Слідчим суддею не було враховано, що 27.01.2026 судом апеляційної інстанції перевірялася законність та обгрунтованість продовження підозрюваному запобіжного заходу. Зазначає, що аргумент про визначення застави для інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, є нерелевантним, зважаючи на роль ОСОБА_7 .

Від адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання, в якому він просив відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2026 року. Такі вимоги захисник мотивує тим, що із системного аналізу правових позицій Верховного Суду щодо можливості апеляційного оскарження ухвал слідчих суддів за результатами розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу вбачається, що поняття «застосування запобіжного заходу» може охоплювати й випадки його зміни, однак виключно за умови, коли такою зміною фактично обирається інший, більш тяжкий запобіжний захід, що погіршує становище підозрюваного шляхом збільшення обсягу процесуальних обов`язків або накладення додаткових майнових зобов`язань. Саме у таких випадках рішення про зміну запобіжного заходу підлягає апеляційному перегляду за аналогією з ухвалами про застосування запобіжного заходу. Водночас, у даному випадку підстав для такого перегляду не існує, оскільки ухвала слідчого судді не призвела до погіршення становища ОСОБА_7 . У клопотанні захисника зазначається, що визначення застави як альтернативи триманню під вартою, не є ані зміною запобіжного заходу, ані застосуванням іншого запобіжного заходу, а отже не утворює самостійного предмета апеляційного оскарження.

Таким чином, у випадку, коли до особи спочатку було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативи, а в подальшому тримання під вартою з альтернативою застави, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжує існувати, змінюється лише форма його реалізації. За таких обставин, визначення альтернативи - застави не підлягає апеляційному оскарженню відповідно до вимог статті 309 КПК України. Від захисника ОСОБА_10 надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги, яке мотивоване тим, що КПК України не передбачає оскарження ухвал слідчого судді, яким приймається рішення за клопотанням підозрюваного, та його захисника про зміну запобіжного заходу в порядку статті 201 КПК України. Посилається на ухвалу Київського апеляційного суду від 21.11.2024 у справі № 757/28875/24.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання щодо прийняття до апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді про часткове задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2021 у справі № 335/9520/19 зазначено, що сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до частини 1 статті 309 КПК України. У постанові Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18 судом касаційної інстанції сформовано правовий висновок, відповідно до якого поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу. Крім того, у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 368/1158/23 зазначено, з огляду на те, що кримінальним процесуальним законом передбачено можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, оскарження стороною провадження альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, який прямо пов`язаний із основним запобіжним заходом, не може вважатися як оскарження окремого судового рішення, яке не підлягає перегляду в апеляційному порядку. Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.12.2025 у справі № 214/4857/22 викладено висновок про можливість апеляційного оскарження прокурором ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, із визначенням застави. Пунктом 5-1 частини 1 статті 309 КПК України передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу. Аналізуючи вищенаведені позиції Верховного Суду у сукупності та положення статті 309 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді про застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави поряд з триманням під вартою підлягає оскарженню в апеляційному порядку та доводи сторони захисту не спростовують вказаного висновку. Крім того, колегія суддів приймає до уваги практику судів апеляційної інстанції щодо прийняття до розгляду апеляційних скарг сторони обвинувачення на ухвали слідчих суддів, постановлених в порядку статті 201 КПК України, зокрема у справах № 127/33991/25, 947/31468/25, 711/3450/25, 757/19552/25 (прокурор оскаржував зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби), № 759/7015/25. Щодо апеляційних доводів прокурора суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу. Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України. Частиною 1 статті 201 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Відповідно до частини 5 статті 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. З наведених норм КПК України випливає, що зміна запобіжного заходу щодо підозрюваного допускається за наявності на те підстав, а саме наявності нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування. Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Проте, на переконання колегії суддів, слідчим суддею при вирішенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу вказаних вимог не дотримано. Визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, поряд з раніше застосованим триманням під вартою, слідчий суддя встановив наступні обставини. СУ ГУНП в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000001 від 16.01.2025 за часиною 1 статті 255, частиною 2 статті 255, частиною 3 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 4 статті 191, частиною 4 статті 28 частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 209 КК України.

28.06.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України, цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: частиною 1 статті 255 КК України, частиною 3 статті 27 частиною 4 статті 28 частиною 4 статті 191 КК України, частиною 3 статті 27 частиною 4 статті 28 частиною 5 статті 191 КК України. 30.06.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. 23.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 255 КК України, частиною 3 статті 27 частиною 4 статті 28 частиною 4 статті 191 КК України, частиною 3 статті 27 частиною 4 статті 28 частиною 5 статті 191КК України. 21.08.2025 заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025 до трьох місяців, тобто до 28 вересня 2025 року.

22.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 було продовжено термін досудового розслідування до 6 (шести)місяців, тобто до 28 грудня 2025 року включно. 25.09.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 22.11.2025 року. 19.11.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 28.12.2025 року. 04.12.2025 року старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 було повідомлено підозрюваних та захисників про завершення досудового розслідування та відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів. Постановою прокурора ОСОБА_6 від 11.12.2025 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 16.01.2025. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2025 було продовжено термін досудового розслідування до 10 (десяти) місяців, тобто до 28.04.2026 року включно. 22.12.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.02.2026 року. 30.01.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та повідомлено про нову підозру. У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчим суддею зазначено, що під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, зазначив, що слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування і можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід.

Поряд з цим, підставами для визначення підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу, відповідно до оскаржуваної ухвали, стали наступні обставини.

Слідчий суддя звернув увагу, що ОСОБА_7 утримується під вартою вже понад сім місяців. З дати останнього продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 жодної слідчої дії, окрім повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні проведено не було, при цьому, після повідомлення про зміну підозри, слідчий не провів навіть допит підозрюваного; посилався на медичні довідки про те, що ОСОБА_7 страждає на тяжкі серцевосудинні захворювання, зокрема: гіпертонічну хворобу серця ІІ ступеня, стенокардію, гіпертонічну нефропатію та має об`єктивну потребу у кваліфікованій та безперервній медичній допомозі, яка в умовах тримання під вартою фактично не забезпечується, а також висновок лікаря-хірурга, який здійснив огляд ОСОБА_7 , яким встановлено необхідність проведення хірургічного (оперативного) втручання з огляду на стан здоров`я підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя посилався на невиконання уповноваженими особами ухвали слідчого судді від 22.12.2025 року про зобов`язання провести судово-медичне обстеження ОСОБА_7 з метою з`ясування його стану здоров`я, та ухвали суду апеляційної інстанції від 27.01.2026 року, якою звернуто увагу адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , та дійшов висновку про неналежне забезпечення права ОСОБА_7 на збереження життя та здоров`я. Тоді як на час розгляду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слідчим суддею в матеріалах провадження ухвала Харківського апеляційного суду від 27.01.2026 була відсутня. Крім того, за результатами розгляду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слідчий суддя встановив істотне зменшення ризиків, які були встановлені судом при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, посилаючись на міцність соціальних зав`язків ОСОБА_7 та відсутність намірів покидати місце проживання, вказав про наявність висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 16.10.2025, відповідно до якого матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету внаслідок виконання договорів, укладених між ХОВА та ТОВ «Тех-інком» на будівництво фортифікаційних споруд в Харківській області, не завдано, що взагалі органом досудового розслідування не перевірено та не надано ніякої оцінки.

На переконання слідчого судді, наведені обставини вказують, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити менш суворий запобіжний захід, а саме: тримання під вартою з визначенням розміру застави.

З наведеного вбачаються суперечності у твердженнях слідчого судді. Зокрема, зазначаючи про те, що слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість підстав застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 16.10.2025 та його висновки.

Крім того, зазначивши про те, що ризики, які були встановлені судом при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, істотно зменшилися, слідчий суддя у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали взагалі не виклав обставин, якими обґрунтовує такий висновок, враховуючи, що в матеріалах провадження наявне повідомлення ОСОБА_7 від 30.01.2026 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та повідомлення про нову підозру, обсяг підозри за якою збільшено. Яким чином ця обставина впливає на істотне зменшення раніше встановлених ризиків, слідчим суддею не мотивовано. Водночас, у матеріалах провадження наявні заперечення прокурора на клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , в якому детально наведені обставини, які на переконання сторони обвинувачення, свідчать про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, яким слідчий суддя взагалі не надав оцінку. Соціальні зав`язки ОСОБА_7 , на які посилається слідчий суддя, у контексті відсутності у останнього намірів покидати місце проживання, були наявними у підозрюваного і на час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на час його продовження. Вказана обставина не є новою та такою, що не була врахована слідчим суддею під час застосування чи продовження запобіжного заходу. Крім того, слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали хоч і посилався на ухвалу Харківського апеляційного суду від 27.01.2026, однак залишив поза увагою те, що цією ухвалою суду апеляційної інстанції ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2025, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.02.2026 включно, без визначення застави, залишена без змін, а апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 залишені без задоволення. При цьому, судом апеляційної інстанції була надана оцінка аналогічним доводам сторони захисту, на які є посилання в клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Зокрема, предметом перевірки суду апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді від 22.12.2025 були доводи захисників про поведінку ОСОБА_7 на час проведення обшуків у кримінальному провадженні, наявність у нього соціальних зв`язків, тривалість перебування під вартою, погіршення стану здоров`я, наявність висновків експертиз, які підтверджують, що обсяг та вартість фактично виконаних робіт відповідають актам виконаних робіт.

Відповідно до змісту ухвали Харківського апеляційного суду від 27.01.2026, яка була долучена прокурором, вбачається, що колегією суддів встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які встановлені слідчим суддею. За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді від 22.12.2025, колегією суддів не було встановлено підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, окрім як тримання під вартою. Також судом апеляційної інстанції надано оцінку апеляційним вимогам захисників щодо визначення ОСОБА_7 застави, та достатніх підстав для цього, не було встановлено.

З наведеного вбачається, що станом на 27.01.2026 суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.02.2026 включно, не встановив ані підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ані підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Натомість, слідчий суддя, 16.02.2026, всупереч висновків суду апеляційної інстанції, зазначив про істотне зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу, фактично спростовуючи своїм рішенням висновки суду апеляційної інстанції щодо наявних ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, та ухвалив рішення про можливість визначення підозрюваному ОСОБА_7 поряд із триманням під вартою альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, чим на думку колегії суддів порушується принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Фактично слідчий суддя, через 20 днів після залишення без змін судом апеляційної інстанції ухвали слідчого судді від 22.12.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 без визначення застави, змінив запобіжний захід на тримання під вартою з визначенням застави без встановлення будь-яких нових або істотних обставин, які могли б свідчити про зменшення чи усунення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розглядаючи клопотання захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував медичні довідки, на які посилалася сторона захисту, як обґрунтування погіршення стану його здоров`я. Поряд з цим, у клопотанні захисника зазначається про те, що ОСОБА_7 напротязі 9 років страждає на серцево-судинні захворювання, має хронічні захворювання серцево-судинної системи, протягом 2023-2025 років ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні. Огляд ОСОБА_7 лікарем-хірургом, яким рекомендоване оперативне лікування в умовах стаціонару, було проведено 09.12.2025.

Тобто незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 існує тривалий час, серцево-судинні захворювання, виходячи з доводів клопотання захисника, були наявні в нього як до, так і на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, та продовження цього запобіжного заходу.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що на час розгляду слідчим суддею клопотання захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, у суді першої інстанції вже перебувало клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 раніше застосованого до нього запобіжного заходу, який був визначений до 19.02.2026, включно.

У зв`язку із наведеним, на переконання колегії суддів, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, мали розглядатися одночасно, одним слідчим суддею, з метою уникнення ухвалення різних за змістом судових рішень, які стосуються вирішення одного питання, а саме наявності підстав для перебування підозрюваного під вартою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді належним чином не мотивовані, у змісті оскаржуваної ухвали встановлені суперечності, поза увагою слідчого судді залишені суттєві обставини, які могли вплинути на ухвалене рішення, а доводи прокурора, викладені у запереченнях на клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, взагалі не взяті до уваги та в ухвалі не зазначено, з яких підстав вони відхилені слідчим суддею, що перешкодило слідчому судді ухвалити законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення. За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень пункту 2 частини 3 статті 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали. Враховуючи, що зміст клопотання захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу фактично свідчить про незгоду із запобіжним заходом, застосованим раніше, обґрунтованість якого вже була перевірена судом апеляційної інстанції 27.01.2026, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника про зміну підозрюваному запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування.

У зв`язку із наведеним, враховуючи, що строк запобіжного заходу, визначений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2025, спливає в день апеляційного розгляду - 19.02.2026, та в провадженні суду першої інстанції вже перебуває клопотання прокурора про продовження раніше застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2026 року скасувати і постановити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу відмовити.

Роз`яснити сторонам, що внаслідок збігу строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , визначеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2025 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 січня 2026 року, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: