Справа № 214/9507/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря,- ОСОБА_2

прокурора,- ОСОБА_3 ,

захисників,- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених,- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, ОСОБА_7 на біль м`який, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0002442 від 22.11.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, , ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ризики які існували на момент обрання та продовження вказаного запобіжного заходу, оскільки не відпали ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважає не доведеними ризики, просив застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід, про взяття на особисту поруки або визначення застави, не пов`язаний з позбавленням волі. Вважає не доведеними ризики, просив застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід, оскільки вона має двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує соціальні виплати, тому має джерела доходів, працевлаштувалася. Після закінчення запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з`являється на реєстрацію до органу пробації, виконує покладені на неї судом обов`язки за попередніми вироком, що вказує на те, що остання змінила свою поведінку та стала на шлях виправлення. Просив врахувати, що ОСОБА_7 беззаперечно виконує покладені на неї обв`язки, по першому виклику з`являється в кожне судове засідання.

Обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила задовольнити клопотання заявника про зміну запобіжного заходу про взяття на особисту поруку або визначення застави.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та обвинувачені, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожен окремо, підтримали позицію захисту.

Заслухавши думку прокурора, захисників, обвинувачених, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

До обвинуваченої ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в продовженні дії якого в подальшому слідчим суддею було відмовлено. Як слідує зі змісту ухвал суду першої та апеляційної інстанції, підставою для відмови у продовжені строку дії запобіжного заходу виді тримання під вартою, слугувала не відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а пропущення строку для звернення з відповідним клопотанням про продовження запобіжного заходу, а саме, на день розгляду клопотання цей строк закінчився, а тому у слідчого судді не було підстав для продовження зазначеного строку, який сплив на момент подачі зазначеного клопотання слідчого.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На сьогодні в провадженні суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням зокрема, ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» на сьогодні є можливість вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Надаючи оцінку доводами сторони захисту, суд зазначає, що висловлені сумніви та заперечення щодо представлених стороною обвинувачення доказів безсумнівно підлягають ретельній перевірці під час проведення судового розгляду.

Так, ухвалою Саксаганського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2025 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

До обвинуваченої ОСОБА_7 був обраний та продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Однак, на час розгляду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, змінилися обставини, які враховуються судом при обранні запобіжного заходу, що дає суду підстави дійти висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_7 слід застосувати більш м`який запобіжний захід, який зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

Однак, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим, але не єдиним і не переважним елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітніх дітей. Що в своїй сукупності вказує на належне ставлення обвинуваченої ОСОБА_7 до виконання своїх батьківських обов`язків, яка займається вихованням та навчанням дітей, що свідчить про те, що остання має міцні соціальні зв`язки та не має на меті переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_7 отримує грошові виплати від держави на дітей, тому має законну фінансову можливість їх утримувати, що спростовує твердження прокурора про те, що єдиним джерелом одержання прибутку ОСОБА_7 є вчинення даного корисливого злочину.

У зв`язку з реальною можливістю працевлаштуватись, мати постійний дохід для матеріального забезпечення себе та дітей, слід дійти висновку, що у ОСОБА_7 зараз відсутній ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи, має постійне місце проживання . Крім тогодо взяття обвинуваченої під вартою, остання постійно з`являлася до суду, не перешкоджала розгляду справи, не перебувала у розшуку.

Вище вказані факти свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , що виключає намір обвинуваченої переховуватись від суду.

Однак, враховуючи наявність на утриманні в обвинуваченої ОСОБА_7 має неповнолітніх дітей, в зв`язку з чим потребує можливості працевлаштуватися, відвідування лікарів, та має необхідність виходити з житла для придбання ліків та продуктів харчування, так як виховує дітей одна, слід визначити обвинуваченій домашній арешт із забороною залишати місце реєстрації та фактичного проживання з 21-00 год. до 06-00 год. строком на 60 днів, тобто до 30.04.2026.

З урахуванням вищевикладеного є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, буде достатнім для виконання своїх процесуальних обов`язків ОСОБА_7 як обвинуваченою.

Тому на переконання суду буде достатнім застосування до обвинуваченого нічного домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_7 з покладанням на нього відповідних обов`язків передбачених КПК України.

Таким чином, суд вважає, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на нічний домашній арешт строком на 60 діб підлягає задоволенню.

А в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 176-178, 183, 184, 314-317, 369, 3710, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання сторони захисту про зміну міри запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 30.04.2026, включно, за адресою її проживання: АДРЕСА_1 .

Заборонити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце реєстрації та фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , у період з 21-00 год до 06-00 год. строком на 60 днів, тобто до 30.04.2026. кожної доби, за винятком випадків пов`язаних з зверненням до лікаря та в разі виникнення загрози її життю і здоров`ю під час повітряної тривоги в період військового стану;

Прибувати до суду за першою вимогою;

Заборонити відлучатись з м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;

Здати на зберігання до відповідного органу ТУ Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених зобов`язань на обвинуваченій.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до ВП №4 Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено о 11-10 год. 06.03.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1