Провадження по справі № 1-кс/522/397/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю сторін кримінального провадження:

скаржника ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із скаргою на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 22.08.2025 за № 54075-25.

Позиція учасників

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення скаржника, дійшов такого висновку.

Мотиви слідчого судді.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Вказаний перелік дій чи бездіяльності під час досудового розслідування є вичерпний, а відтак, слідчий суддя не може виходити за межі наданих йому повноважень, визначених КПК України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 556/450/18.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину (кримінального правопорушення), мають бути критерієм внесення заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1.2 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, частиною 5 статті 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення. Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Зі змісту скарги ОСОБА_3 та доданих до неї матеріалів вбачається, що 19.08.2025 ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_4 зі скаргою, яка була зареєстрована за вх. № 210144-25. Вказане звернення за результатами розгляду Генеральною прокуратурою України було направлено до Одеської обласної прокуратури.

Прокурором Одеської обласної прокуратури отримано скаргу ОСОБА_3 та у межах компетенції та з дотриманням вимог чинного законодавства було скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві для перевірки викладених в ній доводів.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України підставою для внесення відомостей є ДРДР є саме отримання слідчим, дізнавачем або прокурором заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, яке містить відомості, що можуть свідчити про наявність однак такого правопорушення.

3 аналізу матеріалів скарги ОСОБА_3 вбачається, що звернення ОСОБА_3 від 19.08.2025 за своїм змістом та правовою природою є скаргою на дії та рішення посадових осіб, а не заявою про вчинення кримінального правопорушення у розумінні ст. 214 КПК України. У зазначеному зверненні заявником не сформульовано вимоги про реєстрацію відомостей у ЄРДР, не наведено конкретних фактичних обставин, які б свідчили про наявність події кримінального правопорушення, а також не зазначено осіб, дії чи бездіяльність яких могли б містити ознаки кримінально караного діяння. У зверненні ОСОБА_3 висловлює своє непогодження з діями органу досудового розслідування під час проведення досудового слідства.

Таким чином, звернення ОСОБА_3 до Генерального прокурора України було реалізацією його права на подання скарги у порядку підпорядкованості, а не зверненням із заявою про кримінальне правопорушення, що, у свою чергу, виключає виникнення у посадових осіб Одеської обласної прокуратури обов`язку щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, передача зазначеної скарги Генеральною прокуратурою України до Одеської обласної прокуратури, а в подальшому її направлення до Територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві, саме по собі не змінює правової природи такого звернення та не може свідчити про факт подання заяви про вчинення кримінального правопорушення у розумінні вимог кримінального процесуального кодексу.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_3 не звертався до Одеської обласної прокуратури із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а отже відсутні правові підстави для визнання бездіяльності посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 не містить відомостей, які у розумінні ст. 214 КПК України підлягали б обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже відсутні підстави вважати, що уповноважені особи Одеської обласної прокуратури допустили бездіяльність щодо невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.

За наведених обставин скарга на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, факт звернення скаржником з заявою про вчинення кримінального правопорушення документально не підтверджений, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості перевірити, чи дійсно скаржник має процесуальний статус заявника у розумінні вимог ст. 303 КПК України та чи були дотримані скаржником строки звернення до суду з такою скаргою, що є обов`язковою вимогою КПК України, а також, чи порушені процесуальні права заявника стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи із доданих до скарги документів, керуючись принципами змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та диспозитивності, встановленими ст.ст. 22, 26 КПК України, слідчий суддя вважає, що вказану скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали суду.

Порядок оскарження ухвал слідчого судді передбачені ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_5

06.03.2026