СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/985/26
ун. № 759/2908/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 18.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000306 від 18.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження ним, а саме на: 1/2 частка квартира, загальною площею (кв.м): 55.4, житлова площа (кв.м): 29, опис: двокімнатна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2/3 частки будинку, реєстраційний номер майна: 25621402, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 18.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191 КК України.

30.01.2026 громадянину України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У зв`язку з викладеним, в сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження ним.

Необхідність застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження саме в такій формі відносно ОСОБА_4 зумовлено відшкодуванням завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Зважаючи на ці обставини ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом розпорядження чи відчуження свого майна на користь третіх осіб.

Під час досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_4 перебуває майно, що належить арештувати, а саме: 1/2 частка квартира, загальною площею (кв.м): 55.4, житлова площа (кв.м): 29, опис: двокімнатна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2/3 частки будинку, реєстраційний номер майна: 25621402, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Документами, що підтверджують право власності на майно ОСОБА_4 , яке підлягає арешту, є інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту.

Таким чином, арешт майна, необхідний з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, що застосовується до особи у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав клопотання відповідно до якого просив слухати справу за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 18.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 Національній службі здоров`я України спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2522802,25 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

30.01.2026 громадянину України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_4 перебуває майно, що належить арештувати, а саме: 1/2 частка квартира, загальною площею (кв.м): 55.4, житлова площа (кв.м): 29, опис: двокімнатна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2/3 частки будинку, реєстраційний номер майна: 25621402, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Документами, що підтверджують право власності на майно ОСОБА_4 , яке підлягає арешту, є інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом з цим, оцінивши в сукупності долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що у даному випадку органом досудового розслідування не доведено наявність правової підстави для накладення арешту на перелічене у клопотанні майно, оскільки не зважаючи на посилання слідчого на те, що арешт у даному випадку необхідно накласти з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, матеріали долучені до клопотання не містять копії заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову, що позбавляє слідчого суддю можливості оцінити обґрунтованість його розміру, а відповідно і співмірність вказаного розміру з орієнтовною вартістю арештованого майна.

За таких обставин, зважаючи на те, що слідчим не була доведена наявність правової підстави для накладення арешту на майно, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення поданого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 117, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 18.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1