Справа № 165/833/25 Провадження №11-кп/802/174/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, із загальною середньою освітою, неодружений, офіційно непрацюючий, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , посада стрілець, звання солдат, раніше судимий:

- вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 23.11.2021 за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.395, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільнений умовно-достроково 06.06.2024 на невідбутий строк 1 місяць 15 днів для проходження військової служби за контрактом,

засуджений за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 23.11.2021, остаточно визначивши до відбування обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання за даним вироком визначено обчислювати обвинуваченому ОСОБА_8 з моменту його затримання, тобто з 07 лютого 2025 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 07 лютого 2025 року по день вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишено без змін.

Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він близько 12 год 00 хв, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє Указом Президента України №7402024 від 28.10.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 4024-1Х від 29.10.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 10.11.2024 строком на 90 діб, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_10 , звідки шляхом вільного доступу, із жіночої сумки повторно викрав мобільний телефон типу смартфон марки «Xiaomi Note» 13, 8/256, вартістю 7999 грн., чим спричинив останній майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 28 грудня 2024 року близько 14 год 00 хв ОСОБА_8 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, діставши із гаманця, належного гр. ОСОБА_10 , платіжну банківську картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), емітентом якої є АТ КБ «Приват Банк», оснащену технологією безконтактного проведення платежів, та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, яка була залишена її держателем ОСОБА_10 , і яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02.10.1992, п. п. 7, 13, 56, 63 ч. 1 ст. 1, ч. 10 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30.06.2021, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000, Інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 320 від 16.08.2006, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.09.2006 за № 1035/12909, та примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, привласнив дану банківську картку з метою подальшого розпорядження з її допомогою грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку держателя даної платіжної картки.

В подальшому, у період часу з 28 грудня 2024 року 14 год 13 хв до 30 грудня 2024 19 год 20 хв ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє Указом Президента України №7402024 від 28.10.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 4024-1Х від 29.10.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 10.11.2024 строком на 90 діб, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи у смт Благодатне Володимирського району Волинської області, маючи у володінні попередньо привласнену ним платіжну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), таємно, повторно, викрав з банківського рахунку ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 15 800 гривень шляхом зняття готівки у банкоматах, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, незаконно, всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, а червні 2024 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у населеному пункті Вовчанськ Харківської області, без передбаченого законом дозволу, придбав 29 гвинтівочних патронів калібру 7,62х54 мм, зразку 1954 року, які належать до бойових припасів та придатні для стрільби. В подальшому (точної дати, часу та місця органом досудового розслідування не встановлено), переніс вказані бойові припаси до квартири за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зберігав без передбаченого законом дозволу до 15 години 15 хвилин 06 лютого 2025 року (проведення поверхневої перевірки працівниками поліції на території гаражного масиву, розташованого поблизу будинку № 11, по вулиці Чехова, що у місті Нововолинську), в ході якої виявлено та вилучено вищевказані бойові припаси.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання занадто суворим. Посилається на те, що свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся. Просить вирок суду змінити та призначити йому менш суворе покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вироку суду в частині призначеного покарання, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, про можливість пом`якшення йому покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_8 , місцевим судом дотримані.

Як убачається з вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд першої інстанції, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу винного, який раніше судимий, проходив службу у Збройних Силах України, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та перебуває на обліку у лікаря-нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений.

При цьому судом також враховано і наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, наявність обтяжуючої покарання ОСОБА_8 , обставини рецидив злочинів.

На підставі чого місцевий суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, і тому призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі. А остаточне покарання обґрунтовано призначив із застосуванням положень ст.ст.70, 71, 72 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, у зв`язку із чим апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто м`яким, а також надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: