ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/42/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/106/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/106/26 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання із застосування ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.

Вирішено питання про долю речових доказів, судових витрат та арешту майна відповідно до ст.ст. 100, 124, 170 КПК України.

Згідно з вироком суду, при невстановлених слідством обставинах, місці та час, але не пізніше 05.11.2024 року в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «4-ММС» (4-метилметкатинон, мефедрон) особам схильним до їх вживання, з метою отримання за це грошових коштів та особистого збагачення, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 із змінами № 2341-ІІІ від 05.04.2001.

З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, але не пізніше 05.11.2024 року ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від № 60/95-ВР від 15.02.1995, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «4-ММС» (4-метилметкатинон, мефедрон).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та її небезпеку, 05.11.2024 року у вечірню пору доби ОСОБА_7 здійснив незаконне перевезення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «4-ММС» (4-метилметкатинон, мефедрон) з м. Тернопіль в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області. Цього дня о 21 годині 58 хвилин, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні кафе «CityLife», що розташований за адресою: вул. Грушевського, 1А, м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, та є місцем масового перебування громадян, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «4-ММС» (4-метилметкатинон, мефедрон), незаконно збув її ОСОБА_9 в полімерному пакеті на застібку, масою в перерахунку на діючу речовину 0,03584 гр. за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Згідно ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 та Списку № 2, Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, «4-ММС» (4-метилметкатинон, мефедрон) відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Таким чином, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 та Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», ОСОБА_7 здійснив незаконне придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини «4-ММС» (4-метилметкатинон, мефедрон) у місці масового перебування громадян.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, зокрема, застосувати положення ст. 75 КК України.

Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції неналежним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке не належить до категорії особливо тяжких, а також дані про його особу, зокрема те що він раніше не судимий, є учасником бойових дій, має поранення та потребує подальшого лікування, яке у разі реального позбавлення волі буде ускладнене або неможливе.

Зазначає, що судом не було належним чином враховано його позитивну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, добровільне перерахування грошових коштів у сумі 50 000 гривень на потреби Збройних Сил України, що підтверджується відповідними платіжними документами.

Вказує, що вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідно до примітки до ст. 45 КК України, не належить до корупційних, а тому законодавчих заборон для застосування до нього положень ст. 75 КК України не існує.

Вважає, що призначене йому покарання є надмірно суворим, не відповідає принципам справедливості та меті покарання з огляду на те що суд першої інстанції не навів належних мотивів, з яких дійшов висновку про неможливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі, чим порушив вимоги кримінального закону щодо індивідуалізації покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, захисинка обвинуваченого, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги із мотивів наведених у ній, прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та в апеляційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація його дій за ч.2 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо призначенння йому місцевим судом покарання яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі через суворість та необхідності застосування положень ст. 75 КК України, колегія суддів виходить з наступного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевий суд суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та становить підвищений ступінь суспільної небезпеки оскільки пов`язаний з незаконним збутом наркотичних засобів, вживання яких становить загрозу здоров`ю громадян, обставинами, що пом`якшують його покарання визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги Збройним силам України (перерахування грошових коштів в сумі 50 000 гривень) та з урахуванням даних щодо особи винного, який є людиною молодого працездатного віку, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема негативної оцінки своїх дій, обіцянки не допускати в майбутньому вчинення правопорушень та відсутності обставин, що обтяжують його покарання, визнав їх такими що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дають підстави для застосування положень ч. 1 ст.69 КК України, тобто призначення основного покарання у розмірі меншому ніж визначений санкцією ч.2 ст.307 КК України у виді трьох років позбавлення волі. А також вірно призначив додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке належить ОСОБА_7 на праві приватної власності, що є обов`язковим у відповідності до вимог ч.2 ст.307 КК України.

Колегія суддів вважає що призначене судом покарання ОСОБА_7 відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатніми для його виправлення, попередження вчинення як ним так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого щодо можливості застосування положень ст.75 КК України та звільнення його відвідбування прихначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку не заслуговують на увагу з огляду на те що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких злочинів, є суспільно небезпечним та пов`язане з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин.

Обставини, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі -визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги Збройним Силам України, а також його позитивні характеристики , участь у бойових діях, відсутність судимості були враховані судом та стали підставою для застосування положень ст.69 КК України .

Тож колегія суддів вважає що досягнення мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, можливе лише за умови реального відбування покарання.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та тому скасування вироку місцевого суду щодо нього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді