Справа №592/4117/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/302/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2026 року, -

встановив:

Ухвалою слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Цією ухвалою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати у період з 20:00 год. до 06:00 год .наступного дня житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 14 травня 2026 року з встановленням обмежень: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_11 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказана ухвала мотивована тим, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання доказами, а ризики впливу на свідків, потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення є доведеними.

Водночас, слідча суддя послалася на те, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного і запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчої судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням обов`язків у разі її внесення: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Суми) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання/перебування; зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування та суду, заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Прокурор зазначає, що слідча суддя визнала наявність ризиків впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, а ризик втечі був доведений прокурором. Крім того, слідча суддя не врахувала, що підозрюваний вчинив умисний тяжкий злочин із застосуванням насильства, під час воєнного стану, ніде не працює, не навчається. З урахуванням наявних ризиків та характеру злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , жоден із запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Сторона захисту просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи слідує, що 27 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

13 березня 2026 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та у цей же день повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України, згідно якої він підозрюється у відкритому викраденні майна ОСОБА_11 , поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану та за попередньою змовою з іншою особою, що мало місце 12 березня 2026 року приблизно о 23 год. 30 хв. в м. Суми по вул. Засумській.

Вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, апеляційний суд визнає, що підозра у вчиненні злочину є обґрунтованою. Зокрема це підтверджується: показами потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які, кожен окремо, показали, що 12 березня 2026 року приблизно о 23 год. 30 хв. в м. Суми по вул. Засумській два молодих чоловіка стали провокувати і ображати потерпілого, після чого стали бити потерпілого руками і ногами, а потім один з чоловіків розпилив газовий балончик в лице потерпілому від чого він впав, а інший чоловік вирвав у потерпілого сумку та далі вони удвох продовжувати бити потерпілого. Після цього, ОСОБА_10 викликала поліцію і ті два чоловіки стали тікати. Відповідно до висновків лікарів потерпілому ОСОБА_11 встановлений попередній діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, контузія правої лобної частини, навколоорбітальна гематома, забій тканин лобно-скроневої ділянки, спинки носу. Відповідно до показів свідка ОСОБА_12 під час відпрацювання виклику, він у дворі будинку АДРЕСА_2 виявив ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , які копирсалися у барсетці. Протоколом огляду місця події від 13 березня 2026 року зафіксовано вилучення у дворі будинку АДРЕСА_2 належного потерпілому майна, а під час особистого обшуку ОСОБА_7 в нього виявлено балон з речовиною дратівливої дії.

Наведених доказів достатньо, щоб визнати підозру обґрунтованою, оскільки надана інформація, може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення, і такі факти є досить переконливими. При цьому, апеляційний суд зазначає, що при розгляді цієї справи стандарт доведення обґрунтованої підозри не вимагає такого високого стандарту як при розгляді справи по суті, а достатньо того, що це підозра, що ґрунтується на конкретних фактах, які, ймовірно, з високою вірогідністю, свідчать про вчинення злочинного діяння.

Апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки такий висновок зроблено без належного урахування характеру інкримінованих дій, поведінки підозрюваного, стадії кримінального провадження та реального змісту ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні є реальним з огляду на таке.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, є насильницьким та вчиненим групою осіб в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлюючи можливість притягнення до кримінальної відповідальності та реальну загрозу призначення покарання у виді позбавлення волі за вчинення корисного тяжкого злочину, пов`язаного із насильством, може ухилитись від правосуддя. Застосований слідчим суддею домашній арешт у нічний час доби не створює реальних перешкод для залишення підозрюваним місця проживання та ухилення від органів розслідування чи суду, не забезпечує постійного контролю за його поведінкою та не виключає можливості переховування в іншому регіоні, особливо з урахуванням того, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, коли мотиви до втечі можуть бути максимальними.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків також є доведеним і таким, що не може бути ефективно усунений шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Потерпілі та свідки проживають у тому ж населеному пункті, що й підозрюваний, а інкриміновані дії були вчинені, у тому числі у формі відкритого насильства. Крім того, за показаннями свідків, підозрюваний під час вчинення інкримінованих дій погрожував їм. За таких обставин, перебування підозрюваного на волі створює обґрунтовану небезпеку психологічного тиску, залякування або спонукання до зміни показань, незалежно від формального покладення на нього процесуальних обов`язків. Домашній арешт у нічний час не перешкоджає контактам із потерпілим та свідками у денний період, а відтак не відповідає меті запобігання цьому ризику, особливо з огляду на те, що суд у подальшому зможе покладатися лише на ті показання, які будуть безпосередньо отримані та перевірені у судовому засіданні.

Апеляційний суд також вважає доведеним ризик продовження злочинної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення у зв`язку з наступним.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення має корисливий характер та було вчинене із застосуванням насильства у публічному місці, у нічний час, групою осіб, що може свідчити про схильність підозрюваного до досягнення протиправної мети шляхом відкритого та агресивного посягання на майно інших осіб. Крім того, підозрюваний не має офіційного місця роботи та стабільного джерела доходу, що у поєднанні з корисливим характером інкримінованого діяння об`єктивно зумовлює ризик повторного вчинення аналогічних злочинів з метою отримання матеріальної вигоди.

Також у матеріалах справи маються відомості про те, що ОСОБА_7 у 2024 році притягувався до кримінальності відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення двох крадіжок. Проте ухвалою суду від 23 грудня 2024 року кримінальне провадження відносно нього було закрито з нереабілітуючих підстав згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Стороною захисту не надано даних, які б свідчили про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд приходить до переконання, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та ефективно запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд також враховує, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким та пов`язане із застосуванням насильства, і зазвичай застава у таких справах не визначається.

Водночас, оцінюючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 у їх сукупності, зокрема наявність постійного місця проживання, відсутність непогашених судимостей, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені обставини хоча й не усувають встановлених ризиків, однак можуть бути враховані як додаткові стримуючі фактори, які дають підстави визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Тому, апеляційний суд визначає у цій справі як альтернативний запобіжний захід заставу у середньому розмірі.

Визначення застави у даному випадку і в такому розмірі, на переконання апеляційного суду, здатне забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки перспектива втрати значної грошової суми у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків створює достатній стимул для дотримання вимог кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчої судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 11 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою у строк дії ухвали.

У разі внесення застави та після звільнення ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну місця проживання, роботи або навчання; не відлучатися з населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_11 щодо обставин кримінального провадження.

У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, інакше застава може бути звернена в дохід держави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 8 год. 27 березня 2026 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3