Справа № 308/3044/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

З`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час але не пізніше 19 січня 2026 року, на території м. Чоп, Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, за грошову винагороду.

Для виконання свого задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Чоп, добре розуміючи, що самому йому не під силу реалізувати свій задуманий злочинний план, і для свого страхування, щоб не бути викритим правоохоронними органами, задіяв особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , в злочинні плани якого входило: за вказівками ОСОБА_4 , у визначений ним час, зустріти особу, отримати від неї грошові кошти за її незаконний перетин державного кордону України з подальшою передачею їх ОСОБА_4 .

В подальшому, 19.02.2026, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний план, пов`язаний із отриманням прибутку і вигляді грошових коштів, знайшов особу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , який в подальшому був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв під контролем правоохоронних органів, за наступних обставин.

Так, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», на виконання заздалегідь обдуманого злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, повідомив ОСОБА_6 , що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 4 000 доларів США, так як відносно останнього діють обмеження у виїзді за межі території України у законний спосіб. Окрім цього, на момент дзвінка, ОСОБА_4 , також повідомив, що ОСОБА_6 , повинен половину суми, а саме 2000 доларів США тримати біля себе, а іншу частину грошових коштів, передати іншій особі « ОСОБА_7 », який був ідентифікований як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , та був залучений до конфіденційного співробітництва і діяв під контролем правоохоронних органів.

Окрім цього, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_6 , та повідомив, що потрібно зачекати із незаконним його переправленням через державний кордон України, у зв`язку із побоюванням бути викритий правоохоронними органами та наказав чекати на подальші його вказівки. Далі, у вказаний день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 , про зустріч на парковці біля ТЦ «Дастор», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, № 89, де він йому повинен повідомити про подальші дії, пов`язані із незаконним перетином кордону. Однак, після цього, ОСОБА_4 було надано вказівки ОСОБА_6 , про те, що він викликав собі автомобіль служби «таксі» і їхав до ТЦ «Адамс», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ринкова, № 2А.

У свою чергу, ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_4 , замовив автомобіль служби «таксі», і виїхав в сторону ТЦ «Адамс». Прибувши до вказаного ТЦ близько 13:40 год, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 прослідувати за ним до торгового центру, де вони повинні купити надувний човен та весла до нього. Після купівлі надувного човна, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 сідати до нього в автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», д.н.з. « НОМЕР_1 », і виїхав в напрямку м. Чоп. По приїзду в м. Чоп, ОСОБА_4 привіз ОСОБА_6 до невстановленого на даний час досудовим розслідуванням дачного будинку де став проводити інструктаж з приводу надування човна, зазначенням маршруту руху до кордону, і наданням детальної інформації по факту перепливання річки Тиса.

В подальшому, в той же день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 забрати надувний човен, і виходити до залізничного переїзду, де він його зустріне. Після зустрічі, ОСОБА_4 забрав надувний човен від ОСОБА_6 , і наказав останньому чекати на подальші вказівки, однак в подальшому повідомив, що не зможе здійснити його переправлення через державний кордон України, так як в м. Чоп, досить багато автомобілів.

У свою чергу, ОСОБА_6 знову викликав автомобіль служби «таксі» і повернувся до м. Ужгород, де чекав на подальші вказівки.

Далі, 25.02.2026, близько 11:00 год. ОСОБА_8 , за допомогою мобільного додатку «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_6 і вони зустрілись на парковці ТЦ «Дастор», де вже також перебував і ОСОБА_5 . В той момент ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 500 доларів США, які останній обміняв в обмінному пункті, після чого виїхали в сторону ТЦ «Адамс», де ОСОБА_4 придбав за обміняні грошові кошти надувний човен із веслами. Після покупки ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 виїхали в сторону м. Чоп, де приїхали до місця проживання ОСОБА_4

25.02.2026 до 15:00 год., ОСОБА_6 перебував в гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_4 де очікував на вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Через деякий час, до гаражного приміщення приїхав ОСОБА_4 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vectra», д.н.з. « НОМЕР_2 », і наказав ОСОБА_6 сідати в автомобіль. Після посадки в автомобіль, ОСОБА_4 вирушив сторону державного кордону України, де між 348 та 349 прикордонним знаком залишив ОСОБА_6 , який мав виконати наперед зазначені ОСОБА_4 дії, а сам виїхав в сторону м. Чоп. Окрім цього ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 , коли він перепливе річку, то хай зателефонує до ОСОБА_5 , який має передати грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

Далі, ОСОБА_4 отримавши інформацію, що ОСОБА_6 перетнув кордон, виїхав в с. Холмок, Ужгородського району, де вже в той час на нього очікував ОСОБА_5 разом із заздалегідь ідентифікованими грошовими коштами у розмірі 3 500 доларів США, якому повинен був за попередньою домовленістю, однак, після передачі грошових коштів останній був викритий правоохоронними органами та затриманий.

Відомості про вищевказану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000051 від 21.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25 лютого 2026 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Тисаашвань, координати згідно Google Maps 48.4129921, 22.2602125 у присутності гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив: металеві кусачки з маркуванням «Yato», які упаковано до спец. пакету НПУ NPU №6061223; камуфляжний жилет без маркування, який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP №4014310; камуфляжний рюкзак з надувним резиновим човном марки «Bark», повітряним насосом та веслом чорного кольору до нього, який опечатано биркою з підписами понятих та слідчого.

25.02.2025 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами.

Прокурор зазначає, що для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність тимчасово вилучених речей, а саме: металеві кусачки з маркуванням «Yato», які упаковано до спец. пакету НПУ NPU №6061223; камуфляжний жилет без маркування, який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP №4014310; камуфляжний рюкзак з надувним резиновим човном марки «Bark», повітряним насосом та веслом чорного кольору до нього, який опечатано биркою з підписами понятих та слідчого.

Прокурор зауважити, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У клопотанні вказано на те, що беручи до уваги те, що вилучені речі, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та засобом, 25 лютого 2026 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

У клопотанні також вказано на те, що 26.02.2026 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду згідно Ухвали № 308/3044/26, 1-кс/308/1282/26 було повернуто клопотання про арешт майна для усунення недоліків.

Прокурор зазначає, що виправданим є такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, просить: акласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення в ході проведення огляду місця події 25.02.2026 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Тисаашвань, координати згідно Google Maps 48.4129921, 22.2602125, а саме: металеві кусачки з маркуванням «Yato», які упаковано до спец. пакету НПУ NPU №6061223; камуфляжний жилет без маркування, який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP №4014310; камуфляжний рюкзак з надувним резиновим човном марки «Bark», повітряним насосом та веслом чорного кольору до нього, який опечатано биркою з підписами понятих та слідчого.

Також прокурор просить: відповідно до вимог ст. 172 ч. 2 КК України на розгляд клопотання прошу не викликати фактичних власників з метою недопущення знищення та зміни об`єктів.

Також прокурор просить: відповідно до вимог ст. 172 ч. 2 КК України на розгляд клопотання прошу не викликати фактичних власників з метою недопущення знищення та зміни об`єктів та у зв`яку із службовою необхідністю, розглянути без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя не вбачає підстав для розгляду клопотання за відсутності особи фактичного володільця транспортного засобу, у якої таке було вилучено, та вважає за необхідне відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України, викликати його в судове засідання..

Прокурор у судове засідання не з`явився, поряд із цим, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

З урахуванням ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно клопотання та письмових додатків доданих до нього, ОСОБА_6 , діяв під контролем правоохоронних органів, виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_4

25.02.2026 до 15:00 год., ОСОБА_6 перебував в гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_4 де очікував на вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Через деякий час, до гаражного приміщення приїхав ОСОБА_4 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vectra», д.н.з. « НОМЕР_2 », і наказав ОСОБА_6 сідати в автомобіль. Після посадки в автомобіль, ОСОБА_4 вирушив сторону державного кордону України, де між 348 та 349 прикордонним знаком залишив ОСОБА_6 , який мав виконати наперед зазначені ОСОБА_4 дії, а сам виїхав в сторону м. Чоп. Окрім цього ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 , коли він перепливе річку, то хай зателефонує до ОСОБА_5 , який має передати грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

Далі, ОСОБА_4 отримавши інформацію, що ОСОБА_6 перетнув кордон, виїхав в с. Холмок, Ужгородського району, де вже в той час на нього очікував ОСОБА_5 разом із заздалегідь ідентифікованими грошовими коштами у розмірі 3 500 доларів США, якому повинен був за попередньою домовленістю, однак, після передачі грошових коштів останній був викритий правоохоронними органами та затриманий.

Поряд із цим 25 лютого 2026 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Тисаашвань, координати згідно Google Maps 48.4129921, 22.2602125 у присутності гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив: металеві кусачки з маркуванням «Yato», які упаковано до спец. пакету НПУ NPU №6061223; камуфляжний жилет без маркування, який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP №4014310; камуфляжний рюкзак з надувним резиновим човном марки «Bark», повітряним насосом та веслом чорного кольору до нього, який опечатано биркою з підписами понятих та слідчого.

25.02.2025 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені під час огляду місця події речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення, унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що огляд місця події було проведено за місцем перебування особи яка діяла під контролем правоохоронним органом, зі змісту досліджених доказів долучених до клопотання слідує, що туди його доставив ОСОБА_4 та надав вказівки щодо незаконного перетину ДКУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Так, прокурором метою накладення арешту визначено: забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зазначити, що згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду, майно на яке просить накласти арешт прокурор було вилучено 25.02.2026.

Із клопотанням до слідчого судді, про накладення арешту на майно, звернувся слідчий за погодження прокурором 26.02.2026. Того ж дня ухвалою слідчого клопотання повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали. Ухвалу отримано 03.03.2026

Повторно із клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 04.03.2026.

Слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано строків передбачених КПК України, для звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні під №0000051 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,- задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення в ході проведення огляду місця події 25.02.2026 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Тисаашвань, координати згідно Google Maps 48.4129921, 22.2602125, а саме: металеві кусачки з маркуванням «Yato», які упаковано до спец. пакету НПУ NPU №6061223; камуфляжний жилет без маркування, який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP №4014310; камуфляжний рюкзак з надувним резиновим човном марки «Bark», повітряним насосом та веслом чорного кольору до нього, який опечатано биркою з підписами понятих та слідчого.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1