Справа № 134/336/26
УХВАЛА

про арешт майна

02 березня 2026 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Крижопільського районного суду ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчої СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000047 від 01 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідча С В Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про арешт майна.

Вказала, що 01.03.2026 до відділення поліції №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло звернення про те, 01.03.2026 працівниками ДПСУ в с. Грабарівка Тульчинського району Вінницької області, було зупинено автомобіль марки «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив громадян, які мали намір незаконно перетнути Державний кордон України по за межами пункту пропуску, а саме: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

01.03.2026 за даним фатом відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 01.03.2026 надійшло повідомлення від прикордонників Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , у с. Грабарівка Тульчинського району Вінницької області зупинено автомобіль марки Toyota Camry білого кольору, реєстраційний номер ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Умань Черкаської області, який перевозив у автомобілі трьох чоловіків, що мали намір незаконно перетнути Державний кордон України, а саме ОСОБА_7 , жителя м. Суми Сумської області, ОСОБА_8 , жителя м. Дніпро Дніпропетровської області, ОСОБА_9 , жителя м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

З метою своєчасного виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, 01.03.2026 було проведено огляд місця в с. Грабарівка, Тульчинського району, Вінницької області за координатами 48.159645, 28.635561, де на узбіччі дороги виявлено автомобіль марки Toyota Camry білого кольору, реєстраційний номер ДНЗ НОМЕР_1 власником якої згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , який було вилучено та поміщено на арешт майданчик ВП № 1 тульчинського РВП

Крім того ОСОБА_5 добровільно видав належний йому мобільний телефон марки Motorola Edge 50 синього кольору у чорному чохлі з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 , який було вилучено та поміщено до паперового конверту Національна поліція України.

Також під час затриманя ОСОБА_5 та проведення поверхневого огляду було виявлено та вилучено ключі запалювання від автомобіля Toyota Camry та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , що поміщено до паперового конверту Національна поліція України.

Необхідність арешту вилучених речей обґрунтована тим, що відповідно до ст. 98 КПК України, вони є речовими доказами у кримінальному провадженні, та можуть бути реалізованими, знищеними, або в інший спосіб знищені ідентифікаційні ознаки, а тому є необхідність забезпечити цілісність вказаного майна та недопущення інших незаконних дій стосовно нього, вжити заходів щодо забезпечення їхньої схоронності через арешт.

В судовому засіданні слідчий СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав., просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 просив не арештовувати автомобіль.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали, додані до клопотання, приходжу до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна, подане слідчою СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 відповідає вимогам статті 171 КПК України, підстав для його повернення ініціатору не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 та 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчою Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області доведено необхідність накладення арешту на майно; наявність достатніх підстав вважати, що зазначені речі є предметом скоєного кримінального правопорушення та мають суттєве значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, необхідність проведення відповідних слідчих дій, а також збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження, якими зокрема є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на вище викладене приходжу до висновку, що з метою запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні як речових доказів, слід задовольнити клопотання та накласти арешт на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Приймаючи до уваги, що вище зазначені вище речі є предметом злочину, можуть бути фізично вилученими, тому необхідно вжити заходів збереження, з метою усунення реальної загрози втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати, пошкодження, знищення майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а подальше використання вказаного майна містить зазначені ризики, а в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначені вище речі - є предметом скоєного кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, слідчий суддя з метою проведення необхідних слідчих дій, а також з метою збереження речового доказу, приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на вище зазначене майно.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Накласти арешт з застосуванням заборони розпорядження, користування, відчуження на автомобіль марки Toyota Camry білого кольору, реєстраційний номер ДНЗ НОМЕР_1 власником якої згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , який зберігати на арешт майданчику ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Накласти арешт з застосуванням заборони розпорядження, користування, відчуження на мобільний телефон марки Motorola Edge 50 синього кольору у чорному чохлі з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 , який після проведення слідчих дій передати на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Накласти арешт з застосуванням заборони розпорядження, користування, відчуження на ключі запалювання від автомобіля Toyota Camry та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , що належать ОСОБА_5 , які після проведення слідчих дій передати на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя