КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/613/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024 на: мобільний телефон марки «Iphone 16 pro» сірого кольору, у формі позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження ним, який вилучено під час обшуку в автомобілі Skoda Kodiaq д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 13.06.2025 про арешт майна ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000789.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, прийнятою із істотним порушенням КПК України, а висновки суду, викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам.

Слідчий суддя наклав арешт на тимчасово вилучене майно за відсутності підстав, визначених ст. 98 КПК України, для визнання його речовими доказами. Проігнорував, що майно ОСОБА_6 під час обшуку вилучене в порушення вимог ст. 168 КПК України та помилково дійшов висновку щодо наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Під час накладення арешту на майно відбулося порушення порядку накладення арешту на комп`ютерну техніку. Арешт майна порушує право власності ОСОБА_9 , який є законним та добросовісним власником.

Постанова слідчого ГСУ ДБР від 13.06.2025 р. про визнання мобільного телефону речовим доказом у кримінальному провадженні є безпідставною, оскільки не містить конкретної вказівки якій ознаці речового доказу відповідає вказаний мобільний телефон.

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 та прокурор у кримінальному провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, повідомлені в установленому законом порядку. Разом з тим, від адвоката ОСОБА_7 , надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду на іншу дату, у зв`язку з тим, що він бере участь в слідчих та процесуальних діях в межах інших кримінальних провадженнях. Від прокурора клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило.

Перевіривши дане клопотання, колегією суддів встановлено, що до нього не долучено жодного підтверджуючого документа на підтвердження зазначених у клопотанні причин не прибуття представника власника майна в судове засідання. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в попереднє судове засідання представником власника майна надіслано аналогічне клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із участю в невідкладних слідчих діях в межах іншого кримінального провадження, яке було задоволено.

Відтак, колегія суддів з урахуванням зазначеного, прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі прокурора та представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, з урахуванням строків розгляду передбачених ст. 422 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. З ст.209, ч. 5 ст.426-1 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 20.06.2025 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024 на: мобільний телефон марки «Iphone 16 pro» сірого кольору, у формі позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження ним, який вилучено під час обшуку в автомобілі Skoda Kodiaq д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог даного клопотання зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні досліджуються обставини можливого перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період; набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом в особливо великих розмірах; перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування встановлено, що військові службові особи Міністерства оборони України, перевищуючи надані їм службові повноваження, діючи в умовах воєнного стану, у період із 18.12.2023 уклали із суб`єктом підприємницької діяльності п`ять державних контрактів щодо виготовлення та постачання у 2024 -2025 роках товарів оборонного призначення, а саме пристроїв ПВП-50 у складі ТУ У 25.4-2.2023 (номенклатурний номер НАТО 1345 61 016 0889), пристроїв ПВП-100 ТУ У 25.4-5:2023, номенклатурний номер НАТО 1345-61-016-4212; пристроїв ПВП-200 ТУ У 25.4-42980231- 6:2023, номенклатурний номер НАТО 1345-61-016-4213; та пристроя МПТ-23П.

Станом на 01.05.2025 державні контракти не виконані, а строки в супереч діючому законодавству (Постанови КМУ від 4 грудня 2019 року № 1070, п.48 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених постановою КМУ від 11.11.2022 №1275) безпідставно продовжені.

У 2023 році Департаментом військово-технічної політики Міністерства оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_10 погоджено Технічні умови на пристрій ПВП-50 у складі ТУ У 25.4-2.2023 (номенклатурний номер НАТО 1345 61 016 0889 ), які зареєстровано в Міністерстві оборони України з реєстраційним номером М0/001224 від 19.06.2023. Відповідно до зазначених Технічних умов пристрій ПВП-50 повинен відповідати Технічним вимогам, а саме п.2.1.7 «блок забійних елементів» масою 560+10%г., маса одного забійного елемента 1,05±0,1%г., розмір одного забійного елемента 6,35+0,01%мм, загальна кількість забійних елементів 550±10%шт.; загальна маса пристрою складає 2,0+10%,кг маса вибухової речовини 0,8+15%кг.

18.12.2023 Департаментом військово-технічної політики Міністерства оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_10 та ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» в особі радника Генерального директора ОСОБА_11 уклали державний контракт №220/11/1/23/198 щодо виготовлення та постачання товарів оборонного призначення на загальну суму 382 725 618,26 грн. Відповідно до Специфікації TOB «НВК Техавіаком» повинно виробити та поставити до 20.02.2024 пристрій ПВП-200 в кількості 2000 комплектів на суму 194 465 660,00 грн.; до 25.12.2024 пристрій ПВП-50 в кількості 498 комплектів, 2 од. магістралі, пенал 2 од., сумку для ПВП-50 на суму 12 797 359,98 грн., а всього до 20.02.2024 - 7326 комплектів ПВП-50 на загальну суму 188 259 958,26 грн.

Відповідно до умов державного контракту пристрій ПВП-50 повинен відповідати Технічним умовам затвердженим Замовником, тобто Департаментом військово-технічної політики Міністерства оборони України.

26.12.2023 на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» відповідно до вимоги на оплату №403/1/1657 перераховано грошові кошти в якості авансу у сумі 197 660 142,68 грн. В цей же день, на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» відповідно до вимоги на оплату №403/1/1656 перераховано грошові кошти в якості авансу у сумі 153 131 497,34 грн. Тобто на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» відповідно до державного контракту №220/11/1/23/198 перераховані грошові кошти в сумі 350 791 640,02 грн.

Станом на 25.12.2023 постачання 498 комплектів ПВП-50 на суму 12 797 359,98 грн. не здійснено; станом на 20.01.2024 постачання 2502 комплектів ПВП-50 на суму 64 295 170,02 грн. та 1000 комплектів ПВП-200 на суму 97 232 830,00 грн., а всього майна на суму 161 528 000,02 грн. не здійснено; станом на 20.02.2024 постачання 4326 комплектів ПВП-50 на суму 111 167 428,26 грн. та 1000 комплектів ПВП-200 на суму 97 232 830,00 грн., а всього майна на суму 208 400 258,26 грн. ТОВ «НВК Техавіаком» не здійснено.

Таким чином, станом на 01.04.2024 року Державний контракт №220/11/1/23/198 від 18.12.2023 не виконаний, грошові кошти у сумі 350 791 640,02 грн. надані в якості авансу привласнені та витрачені не за цільовим призначенням.

У квітні 2024 року з метою уникнення кримінальної відповідальності, за не постачання для потреб ЗСУ протипіхотних пристроїв, посадовими особами ТОВ «НВК Техавіаком», відповідно до державного контракту від 18.12.2023 №220/11/1/23/198 поставлено завідомо неякісних 1440 комплектів пристроїв ПВП-50. У зв`язку з відсутністю випробувань зазначених пристроїв на дії низьких температур, у травні 2024 року під контролем представника Замовника - 1285 військового представництва МОУ, проведені періодичні випробування на відповідність вимогам п.6.2.4 ТУ У 25.4-2:2023 (перевірка стійкості до дії зниженої температури середовища (мінус 50 градусів Цельсія). Під час випробувань встановлені конструктивні недоліки, а саме - у корпусі міни при низьких температурах виникали поперечні тріщини. Зазначені недоліки усунуті шляхом змінення технології окремого процесу. Після усунення недоліків та заміни технології процесу виробництва, проведені повторні періодичні випробування згідно вимог п.п.1-13 ТУ У 25.4-2:2023. Відповідно до висновків повторних випробувань, які закінчено 05.06.2024, встановлено відсутність дефектів та вироби відповідали Конструкторській документації.

Вже, 07.06.2024 відповідно до посвідчення №248 поставлено 318 комплектів партії №ТАК 002-24 та 12 комплектів партії №ТАК 003-24 (відповідно до Етикетки на партію 003 в кількості З комплекти, ААТА.307651.001 ЕТ від 13.06.2024 загальна маса пристрою складає 2,0+10%, вибухової речовини 0,8+15%). (Відповідно до наданих актів пристрої закладено до контейнерів BMOU 222776, BMOU 200105).

25.07.2024 складено акт приймання передачі №161 відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_3 на підставі посвідчення НОМЕР_4 військового представництва МОУ №376 від 24.07.2024, видаткової накладної від 25.07.2024 №216 прийнято 264 комплекти ПВП-50 партії №ТАК 003-24. До зазначеної партії долучено Етикетку ААТА.307651.001 ЕТ на партію №003 в кількості 264 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 2,0±10%, вибухової речовини 0,8+15%).

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 08.10.2024, з метою збільшення прибутків від виробництва та постачання протипіхотних пристроїв, посадові особи TOB «НВК Техавіаком» за попередньої змовою з посадовими особами НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ім. Є.О. Патона НАН України, без погодження з Замовником (Департаментом військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України) змінили масу пристрою з 2,0+10%кг до 1,8±10%кг та масу вибухової речовини з 0,8+15% до 0,7+15%кг. Зазначені зміни посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» приховали та періодичні випробування під контролем представника Замовника щодо підтвердження тактико-технічних характеристик виробу не провели.

08.10.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_3 на підставі посвідчення НОМЕР_4 військового представництва МОУ №617 від 08.10.2024, видаткової накладної від 08.10.2024 №286 прийнято 360 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 003- 24. До зазначеної партії долучено Етикетку ААТА.307651.001 ЕТ на частину партії №003 в кількості 360 комплекти у якій вже зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15%кг).

Таким чином всього ТОВ «НВК «Техавіаком» поставлено 7326 комплектів пристроїв ПВП-50, партії №ТАК 002-24, №ТАК 003-24 які не відповідають Технічним умовам погодженим Замовником (Департаментом військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України) відповідно до державного контракту від 18.12.2023 №220/11/1/23/198.

У листопаді 2024 року ТОВ «НВК «Техавіаком» поставлено 600 з 2000 комплектів ПВП- 200.

11.12.2024 Міністерством оборони України, в особі директора Департамента військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України бригадного генерала ОСОБА_12 та ТОВ «НВК Техавіаком» в особі радника Генерального директора ОСОБА_11 з метою уникнення виставлених штрафних санкцій та недоотримання доходів (матеріальна шкода (збитки)) Міністерством оборони України, в супереч діючому законодавству (Постанови КМУ від 4 грудня 2019 року № 1070, п. 48 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених постановою КМУ від 11.11.2022 №1275) укладено додаткову угоду №4 до Державного контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023, якою безпідставно продовжив дію договору до 31.12.2025.

Крім того, 06.03.2024 генеральний директор ТОВ «НВК Техавіаком» ОСОБА_13 уповноважив ОСОБА_11 бути представником підприємства в ДП «Агенція з оборонних закупівель» Міністерства оборони України при проведенні будь-яких закупівельних процедур з постачання ПВП-50, ПВП-100, ПВП-200 та МПТ-23П2 у тому числі при поданні пропозицій щодо постачання.

11.03.2024 листом №240312/01-К генеральний директор TOB «НВК Техавіаком» ОСОБА_13 завірив ДП «Агенція оборонних закупівель» Міністерства оборони України що розрахунок ціни договору передбачає прибуток до 25 % собівартості товарів, робіт та послуг.

23.02.2024 листом №240223/11-К ОСОБА_11 скерував на адресу ДП «Агенція з оборонних закупівель» комерційну пропозицію щодо постачання пристрою ПВП-50, пристрій вибуховий протипіхотний, згідно ТУ У 25.4-2.2023. Крім того, у комерційній пропозиції ОСОБА_11 вказав про наявність державного контракту з Міністерством оборони України від 18.12.2023 №220/11/1/23/198. До зазначеної комерційної пропозиції ОСОБА_11 долучив калькуляцію на комплект постачання у якій зазначив, що вартість пристрою ПВП-50 складає 10 969,88 грн. (повна собівартість 9 953,16 грн. та прибуток 1 016,72 грн. (вартість комплекту складає 78 901,14 грн. у який входить пристрій ПВП-50 - 6 шт., сумка - З шт. магістраль - 6 шт., пенал - 6 шт., струбцина - З шт., приціл - З шт., комплект пакування -1 шт.).

14.06.2024 Державне підприємство «АОЗ» Міністерства оборони України та ТОВ «НВК Техавіаком» уклали державний контракт №23/3-331-VDK-24 про виробництво та постачання ПВП-50 у кількості 60 000 комплектів на суму 1 537 707 000,00 грн. (у 2024 році - 60 000 комплектів) до 31.03.2025. Крім того, державним контрактом передбачено його розірвання в односторонньому порядку в разі істотного порушення умов Виконавцем, що створює реальну загрозу безперебійному забезпеченню потреб Збройних Сил України, зокрема, але не виключено у разі порушення строків поставки більше ніж на 31 календарний день.

21.06.2024 за вихідним номером 536/2293 1285 військовим представництвом МО України проведено перевірку ТОВ «НВК Техавіаком» (згідно доручення ГУ технічного оцінювання та контролю якості озброєння та військової техніки від 13.05.2024 №11331; звернення начальника ДП МОУ «АОЗ» від 17.06.2024 №2147/2973/23/3-6587) та надано висновок, що підприємство, станом на 24.04.2024 спроможне здійснювати виготовлення пристроїв ПВП-50, ПВП-100, ПВП-200, МТП-23П2, але існують ризики: наявність незавершених замовлень з виготовлення товарів оборонного призначення окрім зазначених Виробів; наявна кредиторська заборгованість по непоставленим в строки виробам ПВП-50, ПВП-200 (по Державному контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023); підприємство згідно умов Державного контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023 має погасити наданий аванс, станом на 24.04.2024 необхідна кількість виробів не пред`явлена; залежність підприємства від імпорту комплектуючих; незавершені дослідження щодо визначення причин дефектів виробів ПВП-50 по невідповідності п.2.1.9 (вимоги стійкості до дії зниженої температури середовища) ТУ У 25.4- 2:2023, недоліки не усунені; недостатня кількість персоналу; недостатня кількість обладнання. Станом на 20.05.2024 у підприємства наявна кредиторська заборгованість по непоставленим у строки виробам ПВП-50, ПВП-200 згідно умов Державного контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023.

Крім того, у висновку 1285 ВП МО України зазначено, що підприємство спроможне виконати зобов`язання та своєчасно погасити наданий аванс за державним контрактом від 14.06.2024 №23/3-331-VDK-24 на виготовлення та постачання ПВП-50.

03.07.2024 на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» здійснюється попередня оплата в сумі 722 722 290,00 грн.

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 08.10.2024, з метою збільшення прибутків від виробництва та постачання протипіхотних пристроїв посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» за попередньої змовою з посадовими особами НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ім. Є.О. Патона НАН України, без погодження з Замовником (ДП «Агенція з оборонних закупівель» Міністерства оборони України) змінили масу пристрою з 2,0+10%кг до 1,8±10%кг та масу вибухової речовини з 0,8+15% до 0,7±15%кг. Зазначені зміни посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» приховали та періодичні випробування під контролем представника Замовника щодо підтвердження тактико-технічних характеристик виробу не провели.

08.11.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_3 на підставі посвідчення НОМЕР_4 військового представництва МОУ №711 від 07.11.2024, видаткової накладної від 08.11.2024 №2437 прийнято 375 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 004-24. До зазначеної партії долучено ОСОБА_14 307651.001 ЕТ на партію №004 в кількості 375 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15%кг.

11.11.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_3 на підставі посвідчення НОМЕР_4 військового представництва МОУ №701 від 05.11.2024, видаткової накладної від 11.11.2024 №2450 прийнято 375 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 004-24. До зазначеної партії долучено ОСОБА_14 307651.001 ЕТ на партію №004 в кількості 375 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15% кг.

19.11.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_3 на підставі посвідчення НОМЕР_4 військового представництва МОУ №756 від 15.11.2024, видаткової накладної від 19.11.2024 №2541 прийнято 375 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 006-24. До зазначеної партії долучено ОСОБА_14 307651.001 ЕТ на партію №006 в кількості 375 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15% кг.

Всього за листопад 2024 року прийнято від ТОВ «НВК Техавіаком» 2250 комплектів ПВП-50 партій №ТАК 004-24, №ТАК 006-24.

11.02.2025 1285 військовим представництвом Міністерства оборони України видано ТОВ «НВК Техавіаком» посвідчення №67 в тому, що пред`явлені ним товари (Пристрій ПВП-50 партії № ТАК 006-24) у кількості 375 комплектів виготовлені і укомплектовані у повній відповідності з Державним контрактом від 14.06.2024 №23/3-331-УІЖ-24, вважаються прийнятими.

12.02.2025 ТОВ «НВК Техавіаком» доставив з супровідними документами товар до військової частини НОМЕР_3 . Відповідно до розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 приймання товару доручено військовослужбовцям ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які при візуальному огляді товару виявили недоліки, а саме: «уголок пластиковий був з дефектом, на мінах було маркування партії ТАК 006-24, тобто 2024 року виробництва». При відкритті другого ящика теж був брак - «зтісана різьба на вуголку, що виключає можливість встановлення та кріплення детонатора».

Після чого, військовими службовими особами військової частини НОМЕР_3 у порушення вимог статей 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та неналежному виконанню наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.11.2017 №200 «Про затвердження Керівництва зі зберігання інженерних боєприпасів у Збройних Силах України», Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 22.02.2024 №5дек та ДСТУ В 15.703:2021 «Рекламаційна робота» прийнято рішення про неприймання дефектної продукції, про що повідомлено вантажоперевізника, який з партією пристроїв №ТАК 006-24 покинув територію військової частини НОМЕР_3 .

13.02.2025 ТОВ «НВК Техавіаком» знову доставив з супровідними документами до військової частини НОМЕР_3 зазначені вище інженерні боєприпаси партії №ТАК 006-24 у кількості 375 комплектів ПВП-50, після усунення недоліків, яка була прийнята без повторної перевірки 1285 ВП МОУ на зберігання та оформлена бухгалтером військової частини НОМЕР_3 та представником ДП МОУ«АОЗ» ОСОБА_17 приймально-здавальними документами від 12.02.2025.

05.05.2025 на адресу Державного бюро розслідувань надійшов звіт робочої групи з дослідження безвідмовної дії та повноти детонації протипіхотної міни ПВП-50 партії №ТАК 006-24 з метою перевірки отриманої інформації викладеної у Звіті про аварії з боєприпасами від 29.03.2025 №2370/1389. За результатами роботи робочої групи встановлені випадки не детонації у 5-ти (відбувається спрацювання детонатору, руйнування корпусу міни та розкидання вибухової речовини без її детонації) з 13 пристроїв основної вибухової речовини.

Відповідно до висновку, незадовільна дія пристрою відбувається за рахунок не передачі детонації від детонатору ЕД-8-Ж, який використовують військові підрозділи. У разі забезпечення повноти детонації (тобто додаткового добавлення вибухової речовини С4 в різьбове гніздо детонатору) виріб ефективний для знищення піхоти. (Звіт від 29.04.2025 №426дск).

Крім того, при проведені фізико-хімічних досліджень вибухової речовини встановлено її не відповідність вимогам до марки ПВВ-5А та Технічним умовам, а саме масова частка гексогену склала 75%,1-75,2% (відповідно до ТУ 85%±1,5%), маса вибухової речовини, без погодження з Замовниками змінена Виробником з 0,8+15%кг. на 0,7+15%кг.

У той же час, комісія зазначає у звіті, що внесення змін погоджено ТВО Начальника інженерних військ - начальником управління інженерних військ КСЛ ЗСУ без погодження військового представництва та без проведення типових випробувань (Повідомлення ААТА0052-24 від 16.04.2024, зміна 10). У дійсності зміни погоджені ТВО Начальника інженерних військ -начальника управління інженерних військ ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_18 , який не є Замовником (представником Замовника) виробництва та постачання зазначених пристроїв.

Таким чином, ТОВ «НВК Техавіаком» за сприяння військових службових осіб військових представництв та інших військових службових осіб виробив та поставив для Збройних Сил України не якісні протипіхотні пристрої, які не відповідають вимогам ТУ.

Так, 13.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2025 у справі № 757/24737/25-к органом досудового розслідування проведено обшук в автомобілі Skoda Kodiaq д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 16 pro» сірого кольору.

Так, інформація, що міститься на вилученому телефоні може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, телефон являється речовим доказам, які у сукупності з іншими речовими доказами та матеріалами кримінального провадження, мають значення для досудового розслідування.

Вказані речі та документи мають важливе значення для досудового розслідування, а відомості, які містяться у них, можуть бути доказами під час судового розгляду.

13.06.2025 винесено постанову про визнання речовим доказом мобільного телефону марки «Iphone 16 pro» сірого кольору, який вилученого 13.06.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі Skoda Kodiaq д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.06.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024 на: мобільний телефон марки «Iphone 16 pro» сірого кольору, у формі позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження ним, який вилучено під час обшуку в автомобілі Skoda Kodiaq д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0000789 від 06.09.2024 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст.209, ч. 5 ст.426-1 КК України та накладаючи арешт на вказаний мобільний телефон, слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність задоволення даного клопотання про накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000789 від 06.09.2024 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст.209, ч. 5 ст.426-1 КК України та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК Українитимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, всупереч твердженням апелянта.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4