Справа № 953/2806/26
н/п 1-кс/953/1439/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000272 від 03.03.2026 року про накладення арешту на майно, -

установив:

16.03.2026 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про накладення арешту на вилучені 03.03.2026 в ході огляду місця події грошові кошти, а саме:

- купюру номіналом 1000 грн ГС 7883787, купюру номіналом 1000 грн ЗС 2843294, купюру номіналом 1000 грн ГН 2010457, купюру номіналом 1000 грн ЛЗ 8023759, купюру номіналом 1000 грн ЗП 6049601, купюру номіналом 1000 грн КГ 9381484, купюру номіналом 1000 грн ЛЄ 5749023, купюру номіналом 1000 грн ЯД 8180309, які запаковані в cейф пакет NPU5033927, власником яких є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що в провадженні ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 03 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.03.2026 року до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області звернулась ОСОБА_4 з заявою про те, що 02.03.2026, перебуваючи в приміщені кафе "Квін лаундж", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 9, невстановлена особа, діючи таємно, в умовах воєнного стану вчинила крадіжку грошових коштів з гаманцю в сумі 11 000 гр., чим заявниці спричинено матеріальні збитки на вказану суму (ЄО 8163 від 02.03.2026).

В ході огляду місця події, який було проведено 03.03.2026 у період часу з 14:00 год. до 14:10 год. в приміщенні службового кабінету № 222 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено та вилучено: грошові кошти в загальній сумі сумі 8000 грн, а саме: купюру номіналом 1000 грн ГС 7883787, купюру номіналом 1000 грн ЗС 2843294, купюру номіналом 1000 грн ГН 2010457, купюру номіналом 1000 грн ЛЗ 8023759, купюру номіналом 1000 грн ЗП 6049601, купюру номіналом 1000 грн КГ 9381484, купюру номіналом 1000 грн ЛЄ 5749023, купюру номіналом 1000 грн ЯД 8180309, зі слів останнього саме ці грошові кошти він викрав 02.03.2026 року з приміщення кафе "Квін лаундж", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 9.

Прокурор зазначає, що вилучені в ході огляду предмети мають по даному кримінальному провадженню значення речового доказу і відповідають критеріям ст. 98 КПК України. З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що всі вилучені предмети зберегли сліди кримінального правопорушення та інші дані, що мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події грошові кошти.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд клопотання про арешт майна без її участі, клопотання просила задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд клопотання про арешт майна без її участі, проти накладення арешту на майно не заперечувала.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотань, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 03.03.2026, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Аналізуючи зміст наведених положень Кодексу слід дійти висновку, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому арешт майна застосовуються з метою збереження доказів, якщо існують обставини, які підтверджують, що без їх застосування докази можуть бути втрачені.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ХРУП №1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000272 від 03.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03.03.2026 в період часу з 14.00 по 14.10 год. в ході огляду місця події в приміщенні службового кабінету № 222 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено та вилучено: грошові кошти в загальній сумі сумі 8000 грн, а саме: купюру номіналом 1000 грн ГС 7883787, купюру номіналом 1000 грн ЗС 2843294, купюру номіналом 1000 грн ГН 2010457, купюру номіналом 1000 грн ЛЗ 8023759, купюру номіналом 1000 грн ЗП 6049601, купюру номіналом 1000 грн КГ 9381484, купюру номіналом 1000 грн ЛЄ 5749023, купюру номіналом 1000 грн ЯД 8180309, які слів останнього саме ці грошові кошти він викрав 02.03.2026 року з приміщення кафе "Квін лаундж".

Власником вказаних грошових коштів є потерпіла ОСОБА_4 .

Таким чином, з клопотання про арешт майна вбачається, що прокурор просить накласти арешт на грошові кошти потерпілої.

Крім того, надані матеріали провадження не містять відомостей які вказують, що вилучені грошові кошти зберегли на собі сліди злочину, чи є знаряддям вчинення тощо.

Органом досудового розслідування не призначалась дактилоскопічна екпертиза по факту наявності відбитків слідів пальців підозрюваного на вилучених грошових коштах, а тому підстав для утримання майна потерпілої немає.

Право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства.

У своєму клопотання прокурор не довів необхідність арешту майна потерпілої, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України. Відтак відсутні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 167, 196, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000272 від 03.03.2026 року про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1