печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м.Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002323 від 20.12.2023 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Дніпро, Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , підозрювана ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2026 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та захисту інвестицій, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002323 від 20.12.2023 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Зокрема, 19.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочину в повному обсязі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у наступних процесуальних документах:

-висновком аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Група капітал строй» () від 02.10.2024 № 241/99-00-08-01-03-20/41074702, згідно якого встановлено, що посадові особи ТОВ «ГРУПА «КАПІТАЛ СТРОЙ» () та ТОВ «МЕГА ОПТ ДНІПРО» () можуть бути задіяні у розтраті (привласненні) коштів КПТМ «Криворіжтепломережа» () на загальну суму 8 195 653,35 грн, в т.ч. ПДВ - 1 365 942,23 грн ймовірно з метою подальшої легалізації коштів;

-висновком судово-економічної експертизи від 19.03.2025 № 684/25-72, згідно якого встановлено, що у межах долучених до матеріалів кримінального провадження документів, з урахуванням висновку аналітичного дослідження про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «ГРУПА «КАПІТАЛ СТРОЙ» (ПН41074702) від 02.10.2024 №214/99-00-08-01-03-20/41074702 ДПС України та товарознавчих експертиз від 09.09.2024 №24-97/СЕТ встановлений розмір матеріальної шкоди (збитків) підтверджується на загальну суму 5 232 334 грн;

-іншими доказами у їх в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання є забезпечення виконання покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1-4 ст. 177 КПК України.

Покликаючись на викладені обставини, слідчий вказує на необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та для забезпечення її явки до органу досудового розслідування та своєчасного проведення слідчих дій по кримінальному провадженню, слідчий просить також покласти на останню обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , просив його задовольнити з підстав викладених у ньому, покликаючись на наявність заявлених ризиків.

Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та надані матеріали, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України,? метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;? 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002323 від 20.12.2023 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 19.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яке йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин.

Відповідно до п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Під час розгляду клопотання, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено наявність заявлених ним ризиків, а саме таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні інкримінованого їй особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є визначальним фактором, однак вважається вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

В той же час, наявність воєнного стану в Україні, тимчасова втрата контролю над окремими територіями, можливість для жінок безперешкодно виїздити за кордон, може надати ОСОБА_4 можливість покинути територію України, в тому числі шляхом незаконного переміщення через державний кордон України в обхід встановлених пунктів прикордонного пропуску.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні) обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_4 , під час вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення діяла спільно з іншими підозрюваними, іншими, наразі невстановленими, особами, з якими остання зможе вільно спілкуватись різними засобами зв`язку та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, вчиняти тиск шляхом підкупу, примусу, погроз на свідків з метою схилити їх до зміни показів або відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.

Наявність цього ризику обґрунтовується з урахуванням процедури отримання показань, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме з початку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й продовжує існувати на подальших стадіях, в тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що вона має постійне місце проживання, тому на даний час є необхідність у застосуванні найбільш м`якого виду запобіжного заходу - особистого зобов`язання.

Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про застосування відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а прокурор під час його розгляду довели про наявність достатніх даних застосувати до підозрюваного саме такого виду запобіжного заходу.

Крім того, суд приходить до переконання про розумність підозри і вважає, що "розумність підозри, на якій ґрунтується арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції. Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин". "Для розумної підозри у значенні статті 5 параграфу 1 (с) потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей Кримінального Кодексу які визначають злочинну поведінку".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

За таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи слід зазначити, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Застосування відносно ОСОБА_4 найбільш м`якого запобіжного заходу - особистого зобов`язання може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну поведінку підозрюваної, виконання нею процесуальних обов`язків та унеможливить спроби перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Враховуючи надані та досліджені в судовому засіданні матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 196, 376, 379, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 1 місяць, тобто до 19.03.2026, включно, поклавши на неї, відповідно до ч.4 ст.195 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками, підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, перелік яких зобов`язати прокурора довести до відома ОСОБА_4 ;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених обов`язків до 19.03.2026 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1