УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів Холодногірського районного суду м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч., 2, 3, 6 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и л а:

В провадженні колегії суддів перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 6 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 заявила клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою без визначення застави, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги особу обвинуваченого та обставини інкримінованих йому злочинів.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 щодо клопотання прокурора не заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просила розглянути клопотання прокурора, враховуючи позицію її підзахисного.

Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.12.2025 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19.02.2026 включно, без визначення застави.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст 176 цього кодексу.

Положеннями ч.1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити також виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який на підставі вироку Берестинського районного суду Харківської області від 27.11.2024 перебував під іспитовим строком. Також колегія суддів бере до уваги тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, серед яких є особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Викладене, на думку колегії, свідчить про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду для уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідка, який ще не допитаний судом, або вчинити нове кримінальне правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання цим ризикам та не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Тому колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи під іншим запобіжним заходом, не пов`язаним з триманням під вартою, може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризики, зазначені прокурором, на думку колегії суддів не зникли та не зменшилися наразі, і вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для не продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміни на більш м`який, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 291, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 11.04.2026 включно, без визначення застави

Строк дії ухвали до 11.04.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3