справа № 361/5314/26
провадження № 1-кс/361/785/26
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру та зміну раніше поданої підозри у порядку п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України у кримінальному провадженні № 0000051 від 22.02.2021,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2026 захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із скаргою в порядку

п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру у вчиненні злочину у межах кримінального провадження №0000051 від 22.02.2021.

На обґрунтування скарги захисник зазначив, що 06.03.2026 його підзахисному ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 191, ч 1. ст. 366 КК України. Надалі 25.03.2026 ОСОБА_6 було вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, без зміни правової кваліфікації діянь. Захисник наголосив, що повідомлення ОСОБА_6 про підозру та зміну раніше повідомленої підозри вручені з істотним порушенням норм КПК України, а кваліфікація дій підозрюваного не відповідають складу кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Процесуальні порушення полягають у вручені повідомлення про підозру поза межами строків досудового розслідування. Вказав, п. 1 ч. 2 ст. 219 КПК України (у редакції станом на 22.02.2021 та станом на 22.02.2022) строк досудового розслідування щодо нетяжкого злочину до дня повідомлення особі про підозру становив 12 місяців. Зауважив, що після закінчення такого строку та неповідомлення жодній особі про підозру прокурор повинен або закрити провадження у справі, або звернутися до суду про продовження строку досудового розслідування. Зазначив, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 від 22.02.2021 закінчився 22.02.2022, а тому повідомлення ОСОБА_6 про підозру після завершення цього строку є незаконним. Також захисник зауважив щодо порушення порядку внесення відомостей в ЄРДР, оскільки повідомлення його підзахисному про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України відбулося 06.03.2026 о 10 годині 20 хвилин, а внесення відомостей до ЄРДР було здійснено у цю ж дату о 20 годині 08 хвилин, що є неприпустимим. Крім того, підозра є необґрунтованою у зв`язку з недостатністю доказів, які підтверджують корисливий мотив та мету щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 191 КК України і засвідчують заподіяння потерпілому будь-яких збитків. З наведених підстав вважає повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги захисника та просив у задоволенні скарги відмовити з огляду на таке. Зазначив, що досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000051 від 22.02.2021 проводилось за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191 КК України, яке є тяжким злочином у світлі ст. 12 КК України. Строк здійснення досудового розслідування тяжкого злочину до повідомлення особі про підозру становив 18 місяців. Надалі, КПК України передбачав автоматичне продовження таких строків, а потім така норма була взагалі виключена з кримінального процесуального закону. Перекваліфікація інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 191 КК України відбулась лише 06.03.2026, тобто у дату повідомлення особі про підозру. За таких обставин прокурор наголосив, що повідомлення ОСОБА_6 та зміну раніше повідомленої підозри відбулося у встановленому КПК України порядку. Прокурор визнав, що у наслідок технічного збою ЄРДР внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України було здійснено 06.03.2026 о 20 годині 08 хвилин, тобто після повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні такого кримінального правопорушення. Разом з тим, з метою усунення певних недоліків 25.03.2026 ОСОБА_6 було вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. Тому, прокурор вважає, що допущене слідством формальне порушення щодо невчасного внесення відомостей в ЄРДР через технічні причини не тягне скасування повідомлення про підозру, тому що підозра надалі була змінена стороною обвинувачення і право підозрюваного на захист порушене не було. Прокурор наголосив, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а тому доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості підозри є безпідставними.

Слідчий підтримав позицію прокурора, просив відмовити у задоволені скарги захисника.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали клопотання, суд зазначає таке.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчим суддею досліджено обставини, на які посилається сторона захисту у скарзі як на підстави необґрунтованості повідомлення про підозру ОСОБА_6 та процесуальні порушення допущені органом досудового розслідування.

Щодо порушення строків досудового розслідування

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оцінюючи доводи сторони захисту, наведені в обґрунтування скарги про скасування повідомлення про підозру у вчиненні злочину та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у межах кримінального провадження №0000051 від 22.02.2021, суд виходить з таких фактичних обставин про прийняті процесуальні рішення, вчинені дії та норм кримінального закону, які їх регламентували.

Так, згідно з витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000051 від 22.02.2021, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, були внесені до ЄРДР 22 лютого 2021 року.

Строки досудового розслідування чітко регламентовані у ст. 219 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції, яка діяла станом на час внесення відомостей до ЄРДР) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України (у тій же редакції) встановлено, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 219 КПК України (у тій же редакції) передбачено, що якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Як вже було зазначено вище, 22.02.2021 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне провадження №0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Отже, строк досудового розслідування розпочався 22 лютого 2021 року.

Санкція ч. 3 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі, а відтак відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.

Для розслідування таких злочинів, з огляду на положення ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становив вісімнадцять місяців. Тобто, з урахуванням вказаних норм, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершувався 22 серпня 2022 року, а не 22 лютого 2022 року, як помилково вказує захисник.

Станом на закінчення строків досудового розслідування жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" від 14 квітня 2022 року № 2201-IX, який набрав чинності 01.05.2022 і діяв станом на 22 серпня 2022 року, кодекс доповнено, серед іншого ст. 615, згідно частиною 8 якої у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Зазначене правило має імперативний характер, є нормою прямої дії та не ставить його застосування у залежність від ухвалення будь-яких додаткових процесуальних рішень слідчим суддею чи прокурором.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що строк досудового розслідування остаточно завершився 22 лютого 2022 року є необґрунтованими. Зазначений строк закінчився після введення воєнного стану та за умов дії загального процесуального режиму, який з 24 лютого 2022 року було змінено законом шляхом запровадження спеціального порядку обчислення процесуальних строків у кримінальному провадженні. Застосування ч. 8 ст. 615 КПК України становить реалізацію прямої законодавчої вказівки щодо не зарахування певного періоду до перебігу строку досудового розслідування.

З 1 січня 2024 року у кримінальних провадженнях строки досудового розслідування до моменту повідомлення особі про підозру були скасовані у зв`язку з набранням чинності Законом України № 3509-ІХ від 8 грудня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту про неможливість здійснення законних слідчих та процесуальних дій після 22 лютого 2022 року, є безпідставними, оскільки перебіг строку досудового розслідування з 24 лютого 2022 року не зараховувався відповідно до прямої вимоги закону, а потім такі строки були скасовані. У таких умовах сторона обвинувачення повідомляючи 06.03.2026 ОСОБА_6 про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч 1. ст. 366 КК України та 25.03.2026 змінюючи раніше повідомлену підозру діяла в межах наданих їй законом повноважень.

Щодо аргументів захисника про порушення порядку внесення відомостей в ЄРДР

Судом встановлено, що перекваліфікація інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 191 КК України відбулась 06.03.2026, тобто у дату повідомлення особі про підозру. Повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0000051 від 22.02.2021 відбулося 06.03.2026 о 10 годині 20 хвилин. Водночас внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 366 КК України було здійснено у цю ж дату о 20 годині 08 хвилин. Суд вважає непереконливими твердження прокурора, що внесення відомостей до ЄРДР було здійснено після повідомлення про підозру внаслідок технічного збою, оскільки ці аргументи не підтверджені жодними доказами. Отже, вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0000051 від 22.02.2021 було здійснене органом досудового розслідування з порушенням порядку внесення відомостей в ЄРДР.

Проте, на переконання суду, це процесуальне порушення не є вагомою підставою, що може тягнути скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000051 від 22.02.2021 в цілому та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25.03.2026, яка була вручена підозрюваному після внесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України.

Щодо недостатності доказів для обгрунтованості підозри

Захисник зазначає, що підозра є необґрунтованою у зв`язку з недостатністю доказів, які підтверджують корисливий мотив та мету щодо інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 191 КК України і засвідчують заподіяння потерпілому будь-яких збитків.

Чинні положення КПК України містять: вимоги визначені ст. 277 КПК України щодо змісту письмового повідомлення про підозру; випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, закріплені ч. 1 ст. 276 КПК України; порядок вручення письмового повідомлення про підозру передбачений ст. 278 КПК України, - перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття «достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення», яке застосовується у п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Разом з тим, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України») свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)». Стандарт «достатніх підстав (доказів)» використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Як вбачається із конструкції п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)». У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати, яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру. Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру.

У відповідності до положень ст. 42 КПК України з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі. Саме у зв`язку із цим п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, оскільки неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені п. 1, 3 ч. 7 ст. 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання відповідного втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Виходячи із зазначеного, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній, згідно п. 1 ч. ст. 132 КПК України, використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим, ніж стандарт «обґрунтованої підозри», для цілей повідомлення особі про підозру, він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

При цьому, слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Поряд з цим слідчий суддя звертає увагу на те, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а тому доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості підозри. які зводяться до відсутності у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а саме: корисливого мотиву та мети, а також заподіяних збитків є безпідставними.

Отже, підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що скарга захисника є необґрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення про підозру та зміну раніше поданої підозри у кримінальному провадженні № 0000051 від 22.02.2021 відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 00 хв. 18 травня 2026 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1