печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001659 від 25.09.2025 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської обл., громадянина України, учня школи І-ІІІ ступенів № 27 Шевченківського району м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру, ОСОБА_4 ,

законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів виховного характеру, ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_8 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 приблизно о 17 год. 20 хв. неповнолітній ОСОБА_4 в компанії інших підлітків перебували на території Зеленого театру, що за адресою м. Київ, вул. Паркова дорога, 2, де побачили неповнолітнього ОСОБА_10 , з яким розпочали розмову.

Під час спілкування ОСОБА_4 та особа, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, висловили незадоволення засмаглим кольором шкіри ОСОБА_10 , що спровокувало словесний конфлікт, який супроводжувався образами та погрозами на адресу потерпілого.

Під час конфліктної ситуації в ОСОБА_4 з`явилась особиста неприязнь до ОСОБА_10 та раптово виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій неправомірний задум, приблизно о 17 год. 20 хв. цього дня 30.06.2025, перебуваючи на території Зеленого театру за адресою: м. Київ, Паркова дорога 2, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з мотивів неприязного ставлення до потерпілого та з раптово виниклою метою спричинення йому тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_10 один удар взутою ногою в ділянку голови зліва.

Намагаючись уникнути подальшого конфлікту ОСОБА_10 побіг вздовж території Зеленого театру, однак, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, наздогнали його та продовжили побиття.

Через отримані удари ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав. Водночас, ОСОБА_4 , разом з особою, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, продовжували руками та ногами хаотично завдавати потерпілому удари по різних частинах тіла і голові.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Неповнолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні суспільно небезпечного діяння, підтвердивши всі обставини, вказані в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, та запевнив суд, що він щиро шкодує про вчинене та пообіцяв, що більше не буде скоювати протиправних вчинків, а тому просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

Законний представник потерпілого щодо клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 не заперечував проти його задоволення.

Захисник та законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 у судовому засіданні вважали за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 та просили суд застосувати стосовно нього примусові заходи виховного характеру.

Представники служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції Печерського УП ГУНП в м. Києві підтримали вказане клопотання, вважаючи, що даний захід виховного характеру сприятиме перевихованню неповнолітнього ОСОБА_4 .

Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд вважає доведеним вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Заслухавши думку сторін. суд дійшов наступних висновків.

За вимогами ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Частина друга статті 97 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Стаття 105 КК України, зокрема, частина перша передбачає, якщо неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Частина друга вказаної статті, зокрема передбачає передачу неповнолітнього під нагляд окремих громадян на їх прохання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема, застереження; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з такого.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_4 , суд враховує його особу, а саме те, що він вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на профілактичному обліку підрозділу ювенальної превенції та служби у справах дітей не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, розкаявся у вчиненому.

У зв`язку з цим, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 ..

З огляду на викладене, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта у провадженні відсутні.

Питання речових доказів у провадженні слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, ст. 100, 368, 370-374, 484, 498, 500 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:

- п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України - застереження;

- п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України - передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 1 (один) рік.

Контроль за виконанням примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 покласти на Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та на сектор ювенальної превенції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві в межах повноважень.

Речові докази:

- флеш-накопичувач, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах.

Ухвала суду може бути оскаржена до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1