Справа № 991/7181/25
Провадження 1-в/991/8/26
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2026 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про вирішення питань, які виникають при виконанні вироку від 22.07.2025, у кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2023,

В С Т А Н О В И В:

1.До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про усунення сумнівів і протиріч, що виникли під час виконання вироку Вищого антикорупційного суду від 22.07.2025 в частині конфіскації майна ОСОБА_4 .

1.1. Захисник зазначив, що державний виконавець не зміг здійснити перереєстрацію майна з ОСОБА_4 на державу у зв`язку з блокуванням реєстру стосовно майна, що перебуває на тимчасово окупованій території. Через об`єктивну неможливість виконати вирок у частині конфіскації майна ОСОБА_4 внесений до Єдиного реєстру боржників, а перебування у вказаному реєстрі фактично унеможливлює його права розпоряджатися будь-яким власним майном.

1.2. У зв`язку із цим адвокат просив усунути сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. За таких обставин просив подати до Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України заяву про повернення виконавчого листа або зобов`язати виконавчу службу тимчасово виключити відомості про ОСОБА_4 з Єдиного реєстру боржників до моменту виникнення реальної можливості виконання вироку в частині конфіскації.

2.У судовому засіданні учасники висловили такі позиції:

2.1. Захисник ОСОБА_5 підтримав своє клопотання. Пояснив, що ОСОБА_4 на виконання вироку суду сплатив грошові кошти у розмірі 3 250 000 грн на наступний день після видачі виконавчого листа. Про перебування у реєстрі боржників ОСОБА_4 дізнався від нотаріуса, коли намагався відчужити корпоративні права. Перебування у цьому реєстрі не пов`язано з небажанням засудженого виконати судове рішення і впливає на права і обов`язки інших осіб.

2.2. Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання, наголосила на колізії в законодавстві, що потребує вирішення у порядку усунення сумнівів і протиріч при виконанні вироку.

2.3. Прокурор ОСОБА_3 погодився з наявною колізією і з тим, що перебування в Єдиному реєстрі боржників становить надмірне втручання у права засудженого; зазначив, що держава не повинна перекладати такий надмірний тягар на ОСОБА_4 . Повідомив про новели законодавства, які врегульовують механізм конфіскації майна, що знаходяться на тимчасово окупованій території. Втім, наразі вказані зміни ще не набрали законної сили.

2.4. Представник Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області в судове засідання не зв?явився. Від начальника відділу надійшли заперечення, у яких він просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката. Представник підтвердив, що на примусовому виконанні Каховсього відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №79209034 від 06.10.2025 з виконання виконавчого документа у справі №991/7181/25, виданого Вищим антикорупційним судом. Категорію стягнення при відкритті виконавчого провадження обрано як конфіскація у справах з вчинення корупційного та пов`язаного з корупцією правопорушення. Наразі чинне законодавство, що регулює порушені питання, містить вичерпний перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, а відомості про особу виключаються з Єдиного реєстру боржників лише після завершення виконавчого провадження.

3. Заслухавши думки учасників, дослідивши матеріали, Суд дійшов таких висновків.

3.1. Вироком Вищого антикорупційного суду від 22.07.2025 у кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2023 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 . За змістом угоди обвинувачений (нині - засуджений) погодився на призначення покарання, зокрема у вигляді конфіскації частини майна, яке належить йому на праві власності, а саме:

- грошових коштів у розмірі 3 250 000 (три мільйони двісті п`ятдесят тисяч) грн;

- об`єктів нерухомості - тарного складу за адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки з кадастровим номером :11:142:0001 за тією ж адресою.

Під час судового розгляду угоди обвинувачений підтвердив можливість виконання взятих на себе зобов`язань, у тому числі в частині передачі зазначеного нерухомого майна. Жодних зауважень щодо механізму виконання таких зобов`язань від сторін під час розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перед затвердженням угоди пересвідчився у добровільності її укладення сторонами та у можливості обвинуваченого виконати взяті на себе зобов`язання. Вирок суду набрав законної сили 22.08.2025.

3.2. Ухвалюючи рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, суд врахував згоду сторін на призначення відповідного покарання у виді конфіскації майна і тимчасовий статус територій, на яких воно розташоване, що обумовлює можливість фактичної реалізації такого покарання у майбутньому.

3.3. Відповідно до ч. 1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніше ніж через три дні з дня набрання ним законної сили. У разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби або приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який підлягає виконанню в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження (ч. 3 ст. 535 КПК України).

3.4. Суд, який ухвалив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що повідомляє відповідну фінансову установу. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 48 КВК України). Згідно зі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби у порядку, встановленому цим Законом, а реалізація конфіскованого майна проводиться відповідно до визначених цим Законом процедур.

3.5. На виконання зазначених положень Вищий антикорупційний суд 12.09.2025 направив виконавчий лист до Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування чи роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Таким чином, виконавець має право обирати серед передбачених законом альтернатив найбільш релевантне місце відкриття виконавчого провадження.

3.6. Водночас, відповідно до п. 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку).

3.7. На виконання вироку суду ОСОБА_4 :

- перерахував 806 000 грн на рахунок ДП «Базовий центр критичних технологій "Мікротек"»;

- перерахував 2 000 000 грн на спеціальний рахунок, відкритий на підтримку Збройних Сил України;

- сплатив 3 250 000 грн на виконання покарання у виді конфіскації грошових коштів.

Зазначене підтверджується листом Вищого антикорупційного суду від 25.09.2025 № 03.14-14/48/2025.

3.8. На момент розгляду клопотання вирок у частині конфіскації нерухомого майна досі не виконаний, у зв`язку з чим засуджений перебуває в Єдиному реєстрі боржників. Суд встановив, що неможливість конфіскації нерухомого майна зумовлена виключно правовим режимом відповідної території (тимчасова окупація), що не пов`язано з поведінкою засудженого та/або його умисним ухиленням від виконання застосованого покарання. Більше того, укладаючи угоду про визнання винуватості, обвинувачений фактично добровільно прийняв на себе обов`язок передати державі відповідне майно в порядку конфіскації як додаткового покарання. Після набрання вироком законної сили конфіскація майна у кримінальному провадженні за своєю правовою природою не створює для особи майнового зобов`язання, яке вона повинна виконати самостійно. Це випливає з положень Кримінального кодексу України, відповідно до яких конфіскація є видом кримінального покарання, що полягає у примусовому безоплатному вилученні майна у власність держави. Конфіскація виконується державою і реалізується виключно через механізми державного примусу, а особа не вчиняє дій щодо її виконання, від неї не залежить можливість чи неможливість фактичного вилучення майна. Це особливо актуалізується у ситуації, коли майно перебуває на тимчасово окупованих територіях, де навіть держава не здійснює ефективного контролю, що об`єктивно унеможливлює реалізацію повноважень органів державної влади, зокрема органів примусового виконання рішень.

3.9. Захисник звернувся із клопотанням про усунення протиріч і сумнів, що виникають під час виконання вироку, у зв`язку із об`єктивною неможливістю його виконання в частині конфіскації нерухомого майна. Суд погоджується, що спірна ситуація підлягає оцінці крізь призму положень КПК України, які регулюють стадію виконання судових рішень.

3.9.1. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Зміст цієї норми свідчить, що предметом судового контролю на цій стадії є не лише формальна перевірка дій органів виконання, а й усунення правової невизначеності або конфлікту норм, який унеможливлює належне виконання вироку.

3.9.2. У даному випадку така суперечність проявляється в тому, що з одного боку, вирок суду в частині конфіскації майна підлягає обов`язковому виконанню (що відповідає принципу обов`язковості судового рішення), з іншого - виконання цього вироку об`єктивно неможливе, оскільки спірне майно розташоване на тимчасово окупованій території, де державні органи України не здійснюють ефективного контролю.

3.9.3. Орган державної виконавчої служби, керуючись формальними приписами Закону України «Про виконавче провадження», вніс відомості про ОСОБА_4 до Єдиного реєстру боржників, що передбачає наявність невиконаного майнового зобов`язання.

3.9.4. Таким чином, виникає нормативна і фактична колізія, яка полягає в тому, що:

1) кримінально-правова норма передбачає примусове вилучення майна державою;

2) виконавче законодавство оперує категорією «боржника», який не виконує майнове зобов`язання;

3) фактичні обставини свідчать про об`єктивну неможливість виконання рішення, що не залежить від волі особи.

Ця ситуація створює внутрішню суперечність між обов`язком держави виконати вирок, відсутністю реальної можливості його виконання та покладенням негативних наслідків на особу у разі такого невиконання.

3.9.5. Така суперечність не є суто технічною або організаційною, а має правовий характер, адже вона стосується правильного визначення статусу особи (боржник/не боржник), допустимості застосування заходів виконавчого провадження і меж втручання у права особи під час виконання вироку, коли таке виконання не залежить від її волі. Більше того, без вирішення цього протиріччя виконання вироку не може бути здійснене належним чином, а права особи зазнають обмежень, які ні прямо ні опосередковано не випливають зі змісту вироку. За таких обставин виконання покарання у виді конфіскації майна фактично перетворюється на невиправданий тягар виконання майнових зобов`язань.

3.9.6. Отже, вирішення судом ситуації, за якої неможливість виконання судового рішення державою поєднується із внесенням засудженого до Єдиного реєстру боржників, охоплюється п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, оскільки:

- існує невідповідність між змістом судового рішення та способом його виконання;

- застосовані заходи виконавчого провадження не кореспондують правовій природі покарання;

- виникає необхідність судового втручання для відновлення правової визначеності та забезпечення справедливого балансу.

3.10. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників є систематизованою базою даних, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження і ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню ними майна. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

3.11. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників створений для оприлюднення інформації про осіб, які не виконують майнові зобов`язання, та для запобігання відчуженню ними майна. Отже, сам механізм реєстру спрямований на ситуації, коли у боржника є обов`язок виконати рішення, він може виконати його, однак ухиляється або не виконує його добровільно. Іншими словами, реєстр застосовується як інструмент впливу на поведінку боржника, а не як реакція на об`єктивну неможливість виконання рішення державними органами.

3.12. Застосування заходів, передбачених законодавством, спрямованих на виконання судових рішень, повинно відповідати їх цільовому призначенню. Включення особи до Єдиного реєстру боржників має сенс лише за умови, що така міра здатна стимулювати виконання рішення або перешкодити недобросовісному розпорядженню майном, на яке може бути звернено стягнення. У даному ж випадку виконання рішення не залежить від поведінки особи; майно є фактично недоступним для органів державної влади; включення засудженого до реєстру не створює жодних додаткових гарантій виконання рішення, натомість призводить до обмеження прав особи, зокрема у сфері розпорядження майном і реалізації цивільних прав, що не перебуває у розумному співвідношенні із переслідуваною метою.

3.13. Загальні принципи права передбачають, що негативні правові наслідки не можуть покладатися на особу за відсутності її вини або можливості впливати на відповідні правовідносини. У правовій державі застосування будь-яких обмежень прав особи повинно відповідати вимогам співмірності та пропорційності, тобто перебувати у розумному балансі між публічною метою та втручанням у сферу прав і свобод людини.

Як зазначено вище, включення особи до Єдиного реєстру боржників є інструментом забезпечення виконання судових рішень, який має стимулювати боржника до виконання покладеного на нього майнового обов`язку та запобігати недобросовісному відчуженню майна. Однак ефективність і правомірність такого інструменту безпосередньо залежить від того, чи здатний він досягти своєї мети через вплив на поведінку особи. А у ситуації, коли виконання судового рішення об`єктивно не залежить від волі або поведінки засудженого, застосування такого обмежувального механізму втрачає своє функціональне призначення. Покладення на особу обмежень, пов`язаних із перебуванням у Єдиному реєстрі боржників, за відсутності реальної можливості вплинути на виконання рішення фактично перетворює цей інструмент із засобу забезпечення виконання судового рішення на формальне адміністративне обтяження, яке не сприяє досягненню жодної правової мети.

3.14. До цього слід додати, що механізми виконавчого провадження, розраховані на виконання майнових зобов`язань, не можуть застосовуватися формально до правовідносин, які виникають із реалізації кримінального покарання, без урахування їх специфіки та правової природи. Конфіскація майна як вид кримінального покарання виконується державою через механізми примусового вилучення майна, а не шляхом добровільного виконання особою певного майнового обов`язку. Відтак перенесення логіки цивільно-правового боргового зобов`язання на відносини, що виникають із виконання кримінального покарання, без урахування цієї відмінності і контексту, в якому реалізується це покарання, призводить до викривлення правового змісту відповідних інститутів.

3.15. Суд встановив, що неможливість виконати вирок засудженим ОСОБА_4 і подальші негативні наслідки майнового і немайнового характеру не пов`язані із поведінкою останнього, який не має правових і фактичних можливостей вплинути на перебіг виконання такого рішення. У цьому контексті відповідь Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області, яка фактично обмежується формальним посиланням на положення законодавства щодо автоматичного внесення відомостей до Реєстру боржників, свідчить про відсутність індивідуальної оцінки конкретної ситуації. Такий підхід, на думку Суду, демонструє фактичне самоусунення відповідних посадових осіб від вирішення проблеми, яка виникла не з вини засудженого і зумовлена виключно об`єктивними обставинами військового вторгнення і тимчасової окупації частини території України. Натомість держава, реалізуючи свої владні повноваження, зобов`язана забезпечувати таке застосування правових механізмів, яке не створює для особи надмірного або непропорційного тягаря. Невиконання або неможливість виконання публічними органами своїх функцій не може перекладатися на особу у вигляді тривалих чи невизначених у часі обмежень її прав. Інше тлумачення фактично означало б, що особа змушена нести негативні правові наслідки не за власну поведінку, а за обставини, що перебувають поза межами її контролю, включно з об`єктивною неможливістю держави реалізувати свої владні повноваження на тимчасово окупованій території. Такий підхід суперечив би базовим принципам верховенства права, зокрема вимогам справедливості, пропорційності та передбачуваності правозастосування.

3.16. За таких умов подальше застосування до особи обмежень, пов`язаних із перебуванням у Єдиному реєстрі боржників, суперечить принципам правової визначеності, співмірності та справедливого балансу між інтересами держави і правами особи.

3.17. Повноваження суду щодо вирішення питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, не мають бути формальними, а передбачають можливість суду реально усунути протиріччя, які виникають у процесі виконання судового рішення.

3.17.1. Зі змісту положень законодавства про виконавче провадження у сукупності із функцією судового контролю випливає, що суд наділений правом перевіряти правомірність застосування заходів виконавчого провадження в процесі виконання вироку, оцінювати їх відповідність правовій природі призначеного покарання, а у разі встановлення порушень - зобов`язати відповідні органи усунути такі порушення.

3.17.2. Суд встановив, що включення засудженого до Єдиного реєстру боржників відбулося у правовідносинах, для яких вони не призначені, що призвело до необґрунтованого та непропорційного обмеження його прав.

3.17.3. У такій ситуації Суд не може обмежитися виключно спостереженням і констатацією порушення прав засудженого, оскільки вказане не матиме наслідком відновлення порушених прав. Ефективний судовий контроль передбачає реальне усунення наслідків неправомірного застосування норм, а не лише їх декларативну оцінку, навіть якщо такий контроль здійснюється на етапі виконання вироку суду.

3.17.4. Суд враховує, що ведення Єдиного реєстру боржників та внесення/виключення відомостей із нього знаходяться в площині повноважень державного виконавця. Водночас, такі дії не повинні суперечити чинному законодавству та безпідставно обмежувати права засудженої особи. Своєю чергою такі дії є фактичним наслідком ухвалення судом відповідного рішення, що обумовлює їх перебування під судовим контролем і можливістю оперативного корегування судом у разі їх невідповідності правовим підставам. Безпідставне формальне перебування особи у реєстрі боржників є триваючим порушенням прав особи, що може бути припинено лише шляхом виключення таких відомостей.

3.17.5. З огляду на це, повноваження суду вирішити протиріччя, що виникають під час виконання вироку, охоплюють у тому числі право суду зобов`язати державного виконавця вчинити певні дії, спрямовані на приведення стану виконання вироку у відповідність до закону. В цьому випадку це можливо шляхом зобов`язання виключити відомості про засудженого з Єдиного реєстру боржників, як такі, що внесені без належної правової підстави.

3.17.6. Інше тлумачення повноважень суду фактично позбавляло б їх ефективності, оскільки суд, встановивши порушення, не мав би можливості його усунути, що суперечить самій природі судового контролю на стадії виконання судових рішень.

3.18. З урахуванням того, що (1) включення засудженого до Єдиного реєстру боржників є фактично безпідставним, (2) таке включення спричиняє триваюче обмеження його прав, а (3) його усунення можливе лише шляхом виключення відповідних відомостей, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання державного виконавця виключити засудженого з Єдиного реєстру боржників. Таке рішення суду не впливає на можливість виконання вироку суду в частині конфіскації нерухомого майна після зміни контексту тимчасової окупації, адже виконавче провадження не завершується, а на відповідне майно накладений арешт, що унеможливлює його відчуження будь-якими особами, крім уповноважених органів державної влади.

4. Таким чином, Суд вбачає за доцільне усунити наявні протиріччя, що виникли під час виконання вироку, і зобов`язати Каховський відділ Державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виключити відомості про ОСОБА_4 з Єдиного реєстру боржників.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 376, 380, 537, 539 КПК України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

2. Зобов`язати Каховський відділ Державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виключити відомості про ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Єдиного реєстру боржників (виконавче провадження № НОМЕР_2).

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

4. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1