Справа № 643/3674/26
Провадження № 1-кс/643/1877/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова 26.02.2026 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

В обґрунтування позиції заявник зазначає, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження № 0001280 від 29.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 вважає, що слідчий ОСОБА_4 не може брати участь у зазначеному провадженні та підлягає відводу через наявність інших обставин, що викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості (п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України).

Для належного розгляду заяви слідчим суддею витребувано матеріали кримінального провадження та призначено дату судового розгляду заяви про відвід на 04.03.2026.

Через канцелярію суду 04.03.2026 (вх.№ 12563/26) витребувані матеріали кримінального провадження в одному тому надійшли до слідчого судді при супровідному листі за підписом заступника керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Лілії ДУДНИК, в якій остання просила в задоволенні заяви відмовити, оскільки рішення прийнято відповідно до чинного законодавства та з підстав, зазначених у постанові.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав свою заяву, виступивши з промовою, в котрій навів аргументи, тотожні, викладеним у заяві. Заявник обґрунтовує заявлений відвід тим, що слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 двічі виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. Також заявник зазначив, що вилучене під час обшуку майно не було опломбовано і поміщено в сейф-пакети. Заявник наголосив, що в ході досудового слідства не було відібрано показання слідчого ОСОБА_5 . Також ОСОБА_3 вважає, що слідчий ОСОБА_4 штучно створює докази в кримінальному провадженні, а слідча ОСОБА_6 здійснила позапроцесуальний вплив на слідчого ОСОБА_4 шляхом надання останньому неправомірної винагороди.

Особа, якій заявлено відвід - слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, оскільки вважає заявлені в ній доводи необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши зміст заяви про відвід слідчого та доданих до неї документів, матеріали витребуваного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач немає права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Таким чином, закон встановлює вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий підлягає відводу.

Слідчим суддею встановлено, що під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024 вбачається, що відомості до ЄРДР внесено за заявою ОСОБА_3 від 28.02.2024.

Нормою ч. 2 ст. 55 КПК України чітко врегламентовано, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Однак наведена вище норма двічі проігнорована слідчим при винесенні постанов про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, а саме у постанові від 27.12.2025 та постанові від 21.01.2026.

Заявлені в обґрунтування підстав відводу обставини, зокрема обставина щодо поза процесуального впливу на слідчого ОСОБА_4 , не знаходять свого підтвердження ані матеріалами самої заяви, ані витребуваними матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, встановлено, що слідча ОСОБА_6 була допитана в якості свідка 11.03.2024, надала показання, які водночас кореспондують подальше збирання процесуального матеріалу, з чим в судовому засіданні погодився слідчий ОСОБА_4 , оскільки будь-яке розслідування повинно бути ефективним, тобто таким, що дость змогу досягти завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Принципи щодо ефективності розслідування наведені в рішенні у справі «Мустафа Тунч і Феджіре Тунч проти Туреччини» [ВП] (Mustafa Tunc and Fecire Tunc v. Turkey) [GC], заява № 24014/05, пункти 169 182, від 14.04.2015). В цьому рішенні Суд погодився, що не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти висновку, який співпадає з викладом подій скаржника. Проте воно, у принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи (див. рішення у справі «Пол та Одрі Едвардс проти Сполученого Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom), заява №46477/99, пункт 71, ЄСПЛ 2002-II).

Крім того, заявником не пояснено, які саме докази він вважає штучно створеними слідчим ОСОБА_4 , не пояснено, що саме він вкладає в поняття штучно створеного доказу, оскільки дана дефініція не врегламентована нормами чинного кримінально-процесуального закону.

Нормою ст. 23 КПК України врегламентовано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином заявником не надано суду доказів наявності підстав для відводу слідчого, наведених у ст. 77 КПК України, не встановлено та не доведено наявність обставин, які б свідчили про його заінтересованість та упередженість в результатах кримінального провадження, в тому числі обставин, які викликали б сумніви в його неупередженості, а зазначені у заяві доводи не можуть бути підставою для відводу слідчого, оскільки ґрунтуються лише на особистому сприйнятті та інтерпретації заявником тієї чи іншої конкретної ситуації.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, для відводу слідчого необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на його можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Частиною 5 ст. 40 КПК України встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Сама по собі незгода з процесуальними діями слідчого не є об`єктивною підставою, що може викликати сумніви у його неупередженості.

При цьому слідчий суддя зауважує, що чинним КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні, який і використовувався заявником, як зазначено в заяві про відвід слідчого.

Водночас способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

У постанові від 14.02.2023 у справі №405/680/22 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, що при цьому не нівелює собою можливість забезпечення судового контролю за досудовим розслідуванням за наявності передбачених законом підстав.

Згідно норми ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Наразі на розгляд слідчого судді винесена заява про відвід слідчого у кримінальному провадженні.

Так, заявлений ОСОБА_3 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність визначених законом підстав для відводу старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 , що передбачені зазначеними нормами КПК України.

Відтак оскільки доказів упередженості слідчого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлено, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про відвід слідчого відсутні, а тому заява задоволенню не підлягає.

Матеріали кримінального провадження № 0001280 від 29.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України, підлягають поверненню до органу досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 21, 22, 23, 26, 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0001280 від 29.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 09.03.2026 о 10:50.

Слідчий суддя ОСОБА_1