Справа № 201/3711/24
Провадження № 1-кп/201/753/2026
УХВАЛА

31 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду м. Дніпра кримінальне провадження № 0000106 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000106 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, які були встановлені під час обрання зазначеного запобіжного заходу, не зникли.

Зокрема, на даний час залишається актуальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, з огляду на усвідомлення ним тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкості, віку та стану здоров`я обвинуваченого, а також наявності вищезазначеного ризику, прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, його належну процесуальну поведінку та запобігання зазначеному ризику.

Обвинувачений та його захисники, у судовому засіданні заперечували, щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовували свою позицію тими доводами, що вказаний ризик нівелюється даними про обвинуваченого, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, є власником об`єкту нерухомості, позитивно характеризується, не має документів, які б дозволили б йому виїзд за кордон. Просили враховуючи термін тримання під вартою обвинуваченого, застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 197, 198 КПК України строк тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти діб і в разі закінчення цього строку прокурор має право звернутись до суду з клопотанням про продовження строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає доведеним факт наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст 177 КПК України, а саме ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і усвідомлює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Таке усвідомлення підкріплюється і тим фактом, що його вже було визнано винуватим, вироком суду, однак вирок було скасовано судом апеляційної інстанції і призначено новий судовий розгляд.

Цей ризик також підсилюється наявністю воєнного стану в країні під час якого уникнути слідства легше ніж в мирний час, коли правоохоронні органи працюють в звичайному режимі.

Додатково ризик підсилюється і тим фактом, що обвинувачений проживає в безпосередній близькості з потерпілим і з огляду на відносини які між ними виникли, може намагатись дистанціюватись від потерпілого.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, обставини злочину описані в обвинувальному акті, що свідчить про те, що обвинувачений в даний час несе в собі певну небезпеку для суспільства та з урахуванням вищеописаних обставин це свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В той же час суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до 29 травня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятиденний строк з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченими в п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 01 квітня 2026 року о 10 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1